ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1542/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шарко Л.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Військової частини НОМЕР_1 , АДРЕСА_1
до Фізичної особи-підприємця Губки Олександра Івановича, Харківська обл., Харківський р-н, м. Люботин
про стягнення 29946,00 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Військова частина НОМЕР_1 , звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Фізичної особи-підприємця Губки Олександра Івановича, відповідач, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь неустойку у вигляді штрафу у розмірі 29946,00 грн за порушення умов договору про поставку товару за державні кошти № 235 від 01.11.2024. Судові витрати позивач просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою суду від 08.05.2025 позовну заяву Військової частини НОМЕР_1 залишено без руху. Позивачу встановлений строк протягом семи днів з дня вручення цієї ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до суду: доказів направлення відповідачу копії позовної заяви з додатками; копії листа відповідача 18.12.2024 про неможливість виконання умов договору в частині постачання товару. Роз`яснено позивачу що в разі усунення недоліків у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст. 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

19.05.2025 від позивача Військової частини НОМЕР_1 до суду надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою суду від 20.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (без проведення судового засідання).

Відповідно до ч.5 ст.252 ГПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань, про можливість подання яких було роз`яснено ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.05.2025, на адресу суду від учасників справи не надходило, як і не надходило клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до ст. 252 ГПК України.

Так, з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду від 20.05.2025 направлялась судом рекомендованим листом з повідомленнями про вручення (з відміткою судова повістка) на адресу місцезнаходження відповідача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 62433, Харківська обл., Харківський р-н, м. Люботин, вул. Західна, буд. 12

Але, судова кореспонденція (ухвала суду про відкриття провадження у справі) була повернута поштою на адресу суду із позначкою (довідкою) АТ "Укрпошта" від 26.05.2025 - "адресат відсутній за вказаною адресою".

Відповідно до ч. 7 ст. 120 ГПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Згідно ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Так, відповідно до пункту 5 ч. 6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України, день невдалої спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу ухвали суду.

З огляду на вищевикладене, ухвала суду про відкриття провадження у справі вважається врученою в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки Укрпошти, зокрема, про відсутність особи за адресою його місцезнаходження, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Тобто, днем вручення відповідачем ухвали суду згідно відмітки Укрпошти являється дата - 26.05.2025 року.

Крім того, суд звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19, відповідно до якої направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заг18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій та надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки відповідач у встановлений строк не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами, враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній матеріалами відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України, у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.11.2024 між Військовою частиною НОМЕР_1 (далі постачальник, позивач) та Фізичною особою-підприємцем Губкою Олександром Івановичем (замовник, відповідач) був укладений договір про поставку товару за державні кошти №235.

Відповідно до п. 1.1. договору постачальник зобов`язується поставити товар для забезпечення потреб сектору безпеки і оборони, код ДК 021:20*0 (Кухонне приладдя, товари для дому та господарства і приладдя для закладів громадського харчування) "Казан алюмінієвий з кришкою (40 л)", які наведені в Додатку 1 до договору (Специфікація на поставку) (далі - товар) для потреб Міністерства Оборони України, а замовник забезпечити приймання та оплату товару в асортименті, кількості, у строки (терміни) і виключно за цінами згідно положень цього договору.

Відповідно до п.1.2. договору вартість товару, передбаченого до поставки за цим договором, його номенклатура, характер, технічні та якісні характеристики, а також конструктивні, технологічні, експлуатаційні та інші вимоги до товару визначаються специфікацією, яка є невід`ємною частиною цього договору (додаток 1).

Згідно з розділом 2 п.п. 2.1.-2.2 договору товар поставляється згідно з установленими нормами відвантаження у тарі та упаковці, яка забезпечує його збереження під час транспортування, вантажно-розвантажувальних робіт та зберігання в межах термінів, установлених діючими стандартами, технічними умовами тощо. Постачальник зобов`язаний поставити товар на умовах DDP на склад замовника відповідно до Міжнародних правил тлумачення по тлумаченню термінів „ІНКОТЕРМС (у редакції 2010 року) та здійснити передачу товару представнику замовника.

Відповідно до п.2.3. договору строк поставки товару: до 15 грудня 2024 року (включно).

Відповідно до п.2.4. договору одержувачем товару є: військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 . Поставка товару здійснюється постачальником виключно у асортименті та кількості, визначеній у специфікації (додаток №1), яка є невід`ємною частиною даного договору.

Пунктами 2.5.-2.7. договору передбачено, що поставка товару здійснюється за рахунок постачальника та його транспортом товар може поставлятися частково або в повному обсязі. Витрати щодо перевезення товару до місця приймання несе постачальник. Розвантаження товару здійснюється представниками замовника. Датою виконання зобов`язання по постачанню товару є дата підписання замовником актів приймання-передачі основних засобів, або актів приймання-передачі запасів, форма яких визначена відповідно у додатку 23, або додатку 24 Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах затвердженої наказом МОУ від 17.08.2024 №440 (далі - акт приймання-передачі майна) або первинними документами наданими постачальниками (підприємствами) відповідно до абзацу п`ятого и. 24 Розділу IV Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженої наказом МОУ від 17.08.2017 №440, або накладними (вимогами) (додаток 25) у випадках, передбачених цією Інструкцією.

Відповідно до п. 4.2. договору загальна вартість товару, що підлягає поставці та оплаті за цим договором, становить 427800,00 грн без ПДВ.

Відповідно до п.4.3. договору ціна товару залишається незмінною до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором.

Розрахунок за товар здійснюється лише після його фактичного отримання замовником та за фактично отриманий товар на підставі належним чином оформлених актів приймання, накладних та рахунків-фактур постачальника протягом 10 банківських днів, за умови наявності коштів на рахунках замовника, а у разі їх відсутності протягом 10 банківських днів з дня надходження коштів на відповідні рахунки військової частини НОМЕР_1 . Постачальник зобов`язаний надати замовнику належним чином оформлені такі документи: рахунок-фактуру (1 примірник); видаткову накладну (2 примірники);

Відповідно до п.5.1. договору постачальник зобов`язаний:

а) надати товар у розпорядження замовника разом з усіма документами, необхідними для того, щоб прийняти поставку на умовах цього договору;

б) здійснити поставку товару з дотриманням вимог даного договору щодо його асортименту, кількості, якості та комплектності; в) здійснити поставку у строк, визначений умовами даного договору;

г) забезпечити за свій рахунок упаковку та маркування товару, необхідні для його перевезення до місця призначення;

д) повідомити замовника про дату, коли товар буде представлений у його розпорядження, не пізніше ніж за 24 години;

е) нести всі витрати щодо перевірки якості та кількості товару;

є) нести всі ризики, яких може зазнати товар до моменту його передачі замовнику.

Відповідно до п. 6.3 договору, за відмову від поставки товару передбачено штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

У вказаний у договорі строк відповідач товар не поставив, крім того 18 грудня 2024 року, вже після спливу строку поставки, на електронну пошту позивача від відповідача надійшов лист, в якому останній повідомив про неможливість виконати умови договору в частині постачання товару, що відповідає технічній специфікації.

Відповідно до статті 222 Господарського кодексу України позивач направив відповідачу претензію (вих. №960/96 від 04.01,2025) з пропозицією вирішити спір у досудовому порядку шляхом добровільної сплати штрафу 06.01.2025 засобами поштового зв`язку "Укрпошта" та повторно 22.02.2025 на юридичну адресу відповідача. Втім, обидві спроби вручення виявилися безуспішними - претензії повернуті на юридичну адресу позивача.

У зв`язку з тим що зобов`язання щодо поставки товару на загальну суму 427800,00 грн так і не було виконано та враховуючи те, що відповідно до пункту 2.3. договору термін поставки товару сплив 15.12.2024 року, у відповідності до пункту 6.3. договору, відповідачу було нараховано штраф у розмірі 29946,00 грн (427800,00 грн х 7% = 29946,00 грн).

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів та стали підставою для їх захисту у судовому порядку, у зв`язку з чим позивач звернувся до господарського суду з цим позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського Кодексу України (далі ГК України) визначено, що господарські зобов`язання виникають, зокрема, безпосередньо з господарського договору, інших угод, передбачених законом, але таких, які йому не суперечать, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно з положеннями частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

В силу ст. 712 ЦК України, ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.1 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно зі статтею 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У силу приписів статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Згідно з п. 2.3. договору термін поставки до 15.12.2024 року (включно).

Водночас, відповідач не здійснив поставку товару на суму 427800,00 грн, 18 грудня 2024 року, вже після спливу строку поставки, на електронну пошту позивача надіслав лист, в якому повідомив про неможливість виконати умови договору в частині постачання товару, що відповідає технічній специфікації.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України вбачається, що невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, встановлених договором або законом, зокрема, неустойки.

Правовідносини із застосування неустойки (штрафних санкцій) за невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання, правила її застосування, умови зменшення її розміру врегульовані положеннями ГК України та ЦК України.

В силу положень статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частиною 1 статті 550 ЦК України передбачено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

За змістом частини першої статті 546 ЦК України неустойка є видом забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Господарське правопорушення може полягати, як у порушенні нормативно встановлених правил здійснення господарської діяльності, так і у порушенні договірних зобов`язань. Господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань також поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управленої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір. Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 10.12.2019 справа № 904/4156/18.

Відповідно до п.6.3. договору за відмову від поставки товару передбачено штраф у розмірі 7% від вартості непоставленого товару.

Згідно поданого розрахунку позивачем відповідачу нараховано штраф у розмірі 29946,00 грн (427800,00 грн х 7% = 29946,00 грн).

Перевіривши правильність нарахування штрафу, суд дійшов висновку, що дане нарахування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам договору, є обґрунтованим, а тому позовні вимоги в частині стягнення штрафу у сумі 29946,00 грн на користь позивача підлягають до стягнення.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Підсумовуючи викладене, враховуючи фактичні обставини справи та наведені норми законодавства, суд дійшов висновку про наявність законних підстав задоволення позовних вимог як обґрунтованих, підтверджених доданими до матеріалів справи доказами та не спростованих відповідачем.

Відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по оплаті судового збору покладаються на відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст.ст. 525, 526, 530, 610, 612, 625 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 73, 74, 76-79, 91, 129, 232, 233, 236 - 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити повністю.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Губки Олександра Івановича ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) на користь Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄРДПОУ НОМЕР_3 ) неустойку у вигляді штрафу за порушення умов договору про поставку товару за державні кошти №235 від 01.11.2024 у розмірі 29946,00 грн, витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви у розмірі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ст.ст. 256, 257 ГПК України, рішення може бути оскаржене до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повне рішення складено "18" липня 2025 р.

Суддя Л.В. Шарко