номер провадження справи 27/52/25
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 Справа № 908/924/25

м. Запоріжжя Запорізької області

Господарський суд Запорізької області у складі судді Дроздової С.С. при секретарі судового засіданні Вака В.С., розглянувши матеріали справи

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" (вул. Смоленська, 31-33, м. Київ, 03057, ідентифікаційний код юридичної особи 38138226)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" (с. Вознесенка, Мелітопольський район, Запорізька область, 72360, ідентифікаційний код юридичної особи 37997196)

про зобов`язання вчинити дії

за участю представника

від позивача: Корнієнко М.М., адвокат, ордер серія АА № 1454253 від 11.06.2024, в режимі відеоконференції

від відповідача: не з`явився

Суть спору:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" звернулося до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" про зобов`язання повернути ящики N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 1299 шт. та ящик F6423 Пластиковий контейнер Ortus 06*04*0,23м у кількості 42 шт., що були передані на підставі актів приймання-передачі ящика/тари №10 від 12.02.2022, №12 від 16.02.2022 та №11 від 18.02.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.04.2025 позовні матеріали № 908/924/25 передано на розгляд судді Дроздовій С.С.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 908/924/25, присвоєно справі номер провадження 27/52/25 розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче судове засідання призначено на 12.05.2025.

12.05.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" за допомогою підсистеми "Електронний суд" подана до суду заява розгляду справи без участі учасника судового процесу, у якій останній просить суд розглядати справу № 908/924/25 без участі позивача, за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою суду від 12.05.2025 відкладено підготовче провадження, засідання суду призначено на 09.06.2025.

Ухвалою суду від 04.06.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" адвоката Корнієнко М.М. про проведення судового засідання 09.06.2025 о 10 год. 30 хв. в режимі відеоконференції у справі 908/924/25 поза межами суду з використанням власних технічних засобів.

09.06.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" за допомогою підсистеми "Електронний суд" подана до суду заява про зміну предмету позову, у якій на підставі ст. ст. 46, 61 ГПК України просить суд змінити предмет позову у справі № 908/924/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" про зобов`язання повернути ящики N 6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 1299 шт. та ящик F6423 Пластиковий контейнер Ortus 06*04*0,23м у кількості 42 шт., що були передані на підставі актів приймання-передачі ящика/тари №10 від 12.02.2022, №12 від 16.02.2022 та № 11 від 18.02.2022 на стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка- Агро" (ідентифікаційний код 37997196) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" (ідентифікаційний код 38138226) кошти в сумі 241 380 (двісті сорок одна тисяча триста вісімдесят) гривень 00 копійок, в якості компенсації за втрачені ящики.

Судом розглянута заява позивача про зміну предмету позову та прийнята до розгляду, в порядку статті 46 ч. 3 Господарського процесуального кодексу України.

Розглядаються позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка- Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" кошти в сумі 241 380 грн 00 коп., в якості компенсації за втрачені ящики.

Ухвалою суду від 09.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження, відкладено підготовче засідання на 24.06.2025.

Ухвалою суду від 24.06.2025 підготовче провадження закрито та призначено справу до розгляду по суті 14.07.2025.

14.07.2025 судове засідання проводилось в режимі відеоконференцзв`язку.

Відповідно до ст. 222 Господарського процесуального кодексу України, далі ГПК України, суд під час судового розгляду справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку, передбаченому Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів). За заявою будь-кого з учасників справи або за ініціативою суду повне фіксування судового засідання здійснюється за допомогою відеозаписувального технічного засобу (за наявності в суді технічної можливості та за відсутності заперечень з боку будь-кого з учасників судового процесу).

Суддею оголошено, яка справа розглядається, склад суду, та роз`яснено представнику позивача, який прибув судове засідання, його права, у тому числі право заявляти відводи.

Відводів складу суду не заявлено.

Згідно статті 195 частина 2 ГПК України - суд розглядає справу по суті протягом тридцяти днів з дня початку розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 208 ГПК України, суд заслуховує вступне слово позивача та відповідача. У вступному слові учасники справи в усній формі стисло викладають зміст та підстави своїх вимог і заперечень щодо предмета позову, дають необхідні пояснення щодо них. Учасники справи можуть ставити питання один одному у черговості, яка визначається головуючим, та з його дозволу. Головуючий з власної ініціативи або за усним клопотанням учасника справи може зняти питання, що не стосуються предмета спору, поставити питання учаснику судового процесу.

14.07.2025 розпочато розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні 14.07.2025 підтримав позовні вимоги, просив суд стягнути з відповідача кошти в сумі 241 380 грн 00 коп., в якості компенсації за втрачені ящики.

11.07.2025 від позивача на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшли оригінали письмових доказів для огляду, а саме: договір оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019 з додатками №№ 1, 2, 3, 4, 4А, 5, 5А; 5Б, 6А, 7А, 8, 9, 10; додаткова угода № 1 від 09.03.2021 до договору оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019; додаткова угода № 2 від 09.03.2021 до договору оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019, додаткова угода № 3 від 09.03.2021 до договору оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019, договір доручення № 35КО-0619 від 14.06.2019 до договору оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019 з додатком № 1 та довіреність від 14.06.2019.

14.07.2025 представник відповідача у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи був попереджений належним чином.

Ухвалою Господарського суду Запорізької області про відкриття провадження у справі від 14.04.2025 відповідачу запропоновано подати відзив у строк до 09.05.2025.

Відзив на позовну заяву у встановлений судом строк відповідачами не надано.

Місцезнаходженням відповідача є: с. Вознесенка, Мелітопольський район, Запорізька область.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який на даний час продовжено.

Згідно наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309 "Про затвердження переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією", вся територія Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою.

Поштові відділення, які розташовані на даній території, тимчасово не працюють.

Згідно ч. 1 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території", якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання. Суд викликає або повідомляє таких учасників справи про дату, час і місце інших судових засідань чи про вчинення відповідної процесуальної дії через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів до дати відповідного судового засідання або вчинення відповідної процесуальної дії.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки вся територія Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією, на якій тимчасово не функціонує відділення АТ Укрпошта, тому відповідач був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом розміщення ухвали суду на сайті Господарського суду Запорізької області та надсилання примірника ухвал суду, підписаного кваліфікованим електронним підписом на електронну адресу відповідача та доставлено до електронного кабінету.

В матеріалах справи міститься довідка доставлення ухвал суду до електронної скриньки відповідача - та до електронного кабінету.

Судом також враховано, що про хід розгляду справи, дату, час і місце проведення судового засідання у даній справі відповідач міг дізнатись з офіційного веб-порталу Судової влади України "Єдиний державний реєстр судових рішень": //reyestr. court. gov. ua/. Названий веб-портал згідно з Законом України "Про доступ до судових рішень" № 3262-IV від 22.12.2005 є відкритим для безоплатного цілодобового користування.

При цьому, за змістом статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Частинами 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" визначено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.12.2018 у справі № 921/6/18 та від 21.03.2019 у справі № 916/2349/17, а також в ухвалі Верховного Суду від 29.04.2020 у справі № 910/6964/18.

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що відповідач мав право та дійсну можливість ознайомитись з ухвалами суду у даній справі у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

З огляду на викладене, повідомлення відповідача через оголошення на сайті Господарського суду Запорізької області, доставлення ухвал суду до електронної скриньки відповідача - та до електронного кабінету, з дотриманням встановлених строків вважається належним повідомленням відповідача про час та місце розгляду справи.

Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Перебіг строків судового розгляду у цивільних справах починається з часу надходження позовної заяви до суду, а закінчується ухваленням остаточного рішення у справі, якщо воно не на користь особи (справа "Скопелліті проти Італії" від 23.11.1993), або виконанням рішення, ухваленого на користь особи (справа "Папахелас проти Греції" від 25.03.1999).

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду неефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (параграфи 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

Статті 42, 46 Господарського процесуального кодексу України зобов`язують сторони користуватись рівними їм процесуальними правами.

Враховуючи те, що норми статей 182, 183 Господарського процесуального кодексу України, щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, що необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом сторін подавати докази, а пункт 3 частини 1 статті 129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови для надання сторонами доказів та заперечень та здійснені всі необхідні дії щодо витребування додаткових доказів, а тому вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній і додатково поданими на вимогу суду матеріалами і документами.

Згідно ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачами відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Будь-яких письмових заяв і клопотань на день розгляду справи від відповідача до суду не надійшло.

У судовому засіданні 14.07.2025, в порядку ст. 217 ГПК України суд закінчив порядок з`ясування обставин та перевірки їх доказами і перейшов до судових дебатів - ст. 218 ГПК України.

Судові дебати - частина судового розгляду, що складаються з промов осіб, які беруть участь у справі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши докази, суд вийшов з нарадчої кімнати та згідно ст. 240 Господарського процесуального кодексу України оголосив вступну та резолютивну частини рішення, повідомив строк виготовлення повного тексту рішення та роз`яснив порядок і строк його оскарження.

Розглянувши матеріали справи та оцінивши надані докази, вислухавши пояснення представника позивача, суд

УСТАНОВИВ:

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способами захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

14.06.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" (далі-Орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" (далі-Орендар) укладеного договір оренди № 35КО-0619 (далі-Договір).

Відповідно до п. 1.1 Договору Орендодавець передає Орендарю у платне строкове користування (оренду) ящики та/або тару у місцях отримання ящика та/або тари в обумовлений цим Договором строк, а Орендар приймає та використовує їх за цільовим призначенням.

Відповідно до п. 1.2 Договору оренди після завершення строку оренди Орендар повертає ящик та тару в місцях повернення в обумовлені цим договором строки.

Згідно п. 2.7 Договору приймання Орендарем ящика та/або Тари від орендодавця здійснюється шляхом складання сторонами акта приймання-передачі ящика/тари. Підписаний сторонами акт прийому-передачі ящика/Тари в оренду підтверджує досягнення між ними домовленості щодо кількості, асортименту, якісних характеристик та місяця отримання ящика та/або тари.

На виконання умов договору Орендодавець передав, а Орендар прийняв у платне строкове користування (оренду) ящики, що підтверджено актами приймання-передачі ящика/тари, а саме: № 10 від 12.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.; № 12 від 16.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6423 Пластиковий контейнер 06*04*0,23м (чорний) у кількості 240 шт. (в акті помилково вказаний інший вид ящика); № 11 від 18.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N 6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.; № 13 від 23.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.

Позивач зазначив, що акти приймання-передачі ящика/тари були підписані зі сторони відповідача та направлені позивачу в сканованому вигляді через додаток-меседжер Вайбер.

Обмін актами в паперовому вигляді Сторони здійснити не встигли через початок 24 лютого 2022 року військової агресії російської федерації проти України та припинення зі сторони Відповідача нормальної комунікації.

Як вбачається з наданих в якості додатків до даної позовної заяви скріншотів з додатку-меседжеру Вайбер з телефону контактної особи зі сторони позивача - Волги Наталії Анатоліївни (номер телефону НОМЕР_1 ), такий вид комунікації для обох сторін здійснювався на постійній основі, тобто спочатку представник відповідача здійснював заявку на поставку певної кількості ящиків через додаток меседжер Вайбер, потім надсилав підписані зі сторони відповідача акти приймання-передачі ящика/тари, ящики надавались в оренду і сторони обмінювались актами в паперовому вигляді.

Відповідно до пп. 16.2 п. 16 Договору для оперативного вирішення питань Сторони користуються будь-якими видами зв`язку, включаючи телефон, факс, модем, електронні повідомлення, телеграф, тощо. Документи, передані за допомогою факсимільного зв`язку, мають юридичну силу до обміну оригіналами.

Оскільки сторони не встигли обмінятись оригіналами підписаних актів приймання-передачі ящика/тари, то відповідно до пп. 16.2 п. 16 Договору оренди, акти приймання-передачі ящика/тари та інші документи, що стосуються виконання сторонами Договору оренди та що були підписані відповідачем та надіслані позивачу через додаток-меседжер Вайбер мають юридичну силу.

Відповідно до п. 7.1.1 Договору в межах даного договору Орендар зобов`язується виконувати свої зобов`язання за цим договором.

Згідно п. 7.1.4 Договору Орендар зобов`язується повертати ящик та тару, орендовані у Орендодавця, в обумовлений даним договором строк, та підписувати відповідні Акти прийому-передачі (ящика/тари від Орендаря).

Відповідно до п. 7.1.12 Договору у разі втрати ящика та/або тари Орендар зобов`язується компенсувати Орендодавцю 100% від вартості відповідно ящика та/або тари, яка зазначена у Специфікації, у 5 денний строк з моменту виявлення. У випадку знайдення ящика/тари Орендар зобов`язаний повернути їх Орендодавцю. В цьому випадку Орендар сплачує Орендодавцю орендну плату за весь час відсутності ящика та/або тари, а Орендодавець повертає Орендарю сплачену останнім вартість Документ сформований в системі «Електронний суд» 06.06.2025 3 знайденого ящика/тари, яка зазначена у Специфікації (Додаток № 3). Часом відсутності ящика та/або тари є дата з якої, згідно умов даного договору, ящик та/або тара вважається втраченою і до їх повернення, що підтверджується актом приймання-передачі ящика та/або тари від Орендаря.

Орендарем не було повернуто Орендодавцю ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 1299 шт. та ящик F6426 Пластиковий контейнер Ortus 06*04*0,16м (чорний) у кількості 42 шт.

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо повернення ящиків, стало підставою для звернення позивача за захистом своїх порушених прав та законних інтересів про стягнення коштів в сумі 241 380 грн 00 коп., в якості компенсації за втрачені ящики.

Правовідносини сторін врегульовані договором оренди № 35КО-0619 від 14.06.2019.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК).

Частинами 1, 2 статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Підстави виникнення господарських зобов`язань визначені в ст. 174 ГК України. Зокрема, господарські зобов`язання можуть виникати:

з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать;

внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав;

внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання.

Згідно із ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України (ГК України), майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утримуватись від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України (ЦК України) з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, що визначено ч. 2 ст. 175 ГК України.

У відповідності до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

У відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до норм ч.ч. 1 та 2 ст. 283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності. У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

До відносин оренди застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом (ч. 6 ст. 283 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Згідно ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

За змістом ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Матеріалами справи підтверджується та відповідачем не спростовано факт користування об`єктом оренди - ящиками на підставі договору.

Як уже зазначалось та встановлено судом у цій справі, на виконання умов договору, Орендодавець передав, а Орендар прийняв у платне строкове користування (оренду) ящики, що підтверджено актами приймання-передачі ящика/тари, а саме: № 10 від 12.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N 6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.; № 12 від 16.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6423 Пластиковий контейнер 06*04*0,23м (чорний) у кількості 240 шт. (в акті помилково вказаний інший вид ящика); № 11 від 18.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.; № 13 від 23.02.2022, відповідно до якого Орендодавець передав Орендарю ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22м (зелений) у кількості 600 шт.

Позивач зазначив, що акти приймання-передачі ящика/тари були підписані зі сторони відповідача та направлені позивачу в сканованому вигляді через додаток-меседжер Вайбер.

Обмін актами в паперовому вигляді Сторони здійснити не встигли через початок 24 лютого 2022 року військової агресії російської федерації проти України та припинення зі сторони Відповідача нормальної комунікації.

Як вбачається з наданих в якості додатків до даної позовної заяви скріншотів з додатку-меседжеру Вайбер з телефону контактної особи зі сторони позивача - Волги Наталії Анатоліївни (номер телефону НОМЕР_1 ), такий вид комунікації для обох сторін здійснювався на постійній основі, тобто спочатку представник відповідача здійснював заявку на поставку певної кількості ящиків через додаток меседжер Вайбер, потім надсилав підписані зі сторони відповідача акти приймання-передачі ящика/тари, ящики надавались в оренду і сторони обмінювались актами в паперовому вигляді.

Відповідно до пп. 16.2 п. 16 Договору для оперативного вирішення питань Сторони користуються будь-якими видами зв`язку, включаючи телефон, факс, модем, електронні повідомлення, телеграф, тощо. Документи, передані за допомогою факсимільного зв`язку, мають юридичну силу до обміну оригіналами.

Оскільки сторони не встигли обмінятись оригіналами підписаних актів приймання-передачі ящика/тари, то відповідно до пп. 16.2 п. 16 Договору оренди, акти приймання-передачі ящика/тари та інші документи, що стосуються виконання сторонами Договору оренди та що були підписані відповідачем та надіслані позивачу через додаток-меседжер Вайбер мають юридичну силу.

25.04.2022 представник позивача - Волга Наталія Анатоліївна, яка була контактною особою по Договору оренди зі своєї робочої електронної пошти, яка також була зазначена в Договорі оренди, як контактна - відправила на офіційну електронну пошту відповідача - , що також буда зазначена в договорі оренди, рахунки по оренді за ящики, що залишились у відповідача та не були повернуті у передбачені строки.

У відповідь на зазначене повідомлення, 18.05.2022 з електронної пошти відповідача надійшов лист від 18.05.2022 вих. № 103, в якому останній просить не нараховувати орендну плату на неповернуту частину ящиків (скріншот екрану з даною перепискою додано до позовної заяви).

Таким чином, даним листом від 18.05.2022 вих. № 103 відповідач також підтвердив загальну кількість і вид ящиків, що залишились у нього і не були повернуті позивачу.

Крім того, позивач зазначив, що після подачі до суду позовної заяви, бухгалтер відповідача зв`язувалась за допомогою телефонного зв`язку з контактною особою позивача відповідно до Договору оренди - Волгою Наталією Анатоліївною і попросила надіслати акти звіряння по ящикам, що не були повернуті позивачу.

Такі акти звіряння були підготовлені та направлені позивачем через систему електронного документообігу програму «M.E.Doc» та отримані відповідачем, проте не були підписані останнім, жодних заперечень щодо інформації зазначеної у даних актах відповідачем також не надавалось.

В подальшому відповідач перестав виходити на зв`язок і спілкування поки що не відбувається.

У зв`язку з цим, позивачем було підготовлено на надіслано відповідачу через систему електронного документообігу програму «M.E.Doc» рахунок на оплату № 4061 від 04.06.2025 та акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 4912 від 04 червня 2025 року на компенсацію за втрачений ящик N6422 Пластиковий контейнер 06*04*0,22 м (зелений) у кількості 1299 шт. - на суму 233 820,00 грн. та ящик F6416 Пластиковий контейнер Ortus 06*04*0,16 м (чорний) у кількості 42 шт. - на суму 7 560,00 грн.

Загальна сума компенсації за втрачений ящик становить 241 380 грн 00 коп.

Розрахунок вартості неповернутих ящиків було здійснено відповідно до вартості вказаної в додатку № 3 до Договору оренди в редакції затвердженою сторонами в Додатковій угоді № 3 до Договору оренди.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст.ст. 73, 77 ГПК України).

Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною (ст.5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» обов`язковий реквізит електронного документа - обов`язкові дані в електронному документі, без яких він не може бути підставою для його обліку і не матиме юридичної сили.

Для ідентифікації автора електронного документа може використовуватися електронний підпис. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. Відносини, пов`язані з використанням удосконалених та кваліфікованих електронних підписів, регулюються Законом України «Про електронні довірчі послуги». Використання інших видів електронних підписів в електронному документообігу здійснюється суб`єктами електронного документообігу на договірних засадах (ст.6 Закону «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно з п. 12 ч. 1 ст.1 Закону «Про електронні довірчі послуги» електронний підпис - електронні дані, які додаються підписувачем до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються ним як підпис. Кваліфікованим електронним підписом є удосконалений електронний підпис, який створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті відкритого ключа (п. 23 ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону).

Водночас відповідно до ч. 1 ст. 96 ГПК України електронними доказами є інформація в електронній (цифровій) формі, яка містить дані про обставини, що мають значення для справи, зокрема, електронні документи (в тому числі текстові документи, графічні зображення, плани, фотографії, відео- та звукозаписи тощо), веб-сайти (сторінки), текстові, мультимедійні та голосові повідомлення, метадані, бази даних й інші дані в електронній формі. Такі дані можуть зберігатися, зокрема на портативних пристроях (картах пам`яті, мобільних телефонах тощо), серверах, системах резервного копіювання, інших місцях збереження даних в електронній формі (в тому числі в мережі Інтернет).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 15.07.2022 у справі №914/1003/21 зазначив:

« 68.На відміну від електронного документа, електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Таким чином, повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою, є електронним доказом.

69.У частині другій статті 96 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону «Про електронні довірчі послуги». Законом може бути передбачено інший порядок засвідчення електронної копії електронного доказу. У частині третій зазначеної статті встановлено, що учасники справи мають право подавати електронні докази в паперових копіях, посвідчених в порядку, передбаченому законом. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом.

70. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, в якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, в свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України). Таким чином, подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу (такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 922/51/20, від 14.12.2021 у справі № 910/17662/19).

71.Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги (частини п`ята, шоста статті 96 Господарського процесуального кодексу України).

72.Сам лист електронної пошти є таким, що містить відомості про факт відправлення повідомлення із відповідної електронної адреси, час відправлення, адресатів листа - осіб, до відома яких було доведено таке повідомлення тощо. У випадку, якщо позивач подає позов у паперовій формі, то електронний лист може бути наданий суду у вигляді відповідної роздруківки.

73.Така роздруківка електронного листа та додатків до нього є паперовою копією електронного доказу».

Аналогічні висновки містилися у постанові Верховного Суду від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що листування шляхом надіслання електронних листів уже давно стало частиною ділових звичаїв в Україні, а здійснення електронної переписки як усталеного звичаю ділового обороту в Україні, що не вимагає договірного врегулювання, визнається цивільним звичаєм за ст.7 ЦК України (постанови Верховного Суду від 27.11.2018 у справі № 914/2505/17, від 13.10.2021 у справі № 923/1379/20, на яку посилався скаржник, ухвала Верховного Суду від 25.05.2022 у справі № 914/1003/21).

Верховний Суд у постановах від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19, від 18.02.2021 у справі № 442/3516/20 надані сторонами скрін-шоти повідомлень з телефону та планшету, роздруківки з Viber фактично визнав належними та допустимими доказами, які досліджені судами у їх сукупності та яким надана належна правова оцінка.

Також Верховний Суд у постановах від 17.04.2020 у справі № 905/2319/17, від 25.03.2020 у справі № 570/1369/17, від 13.07.2020 у справі № 753/10840/19, від 27.11.2019 у справі № 1540/3778/18 дійшов висновку, що переписка у Viber, Skype та інших месенджерах, включно з голосовими повідомленнями та іншим, є належним електронним доказом у судових справах.

Отже, в порушення умов договору Орендар належним чином не виконав свої зобов`язання, передбачені договором не повернув орендоване майно.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем доведено правомірність заявлених позовних вимог.

Відповідачем доказів повернення орендованого майна не надано, відсутність порушень умов договору та чинного законодавства не доведено.

Враховуючи вимоги ст. 599 ЦК України, згідно якої зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, суд визнав, що позовна вимога про стягнення з відповідача коштів в сумі 241 380 грн 00 коп., в якості компенсації за втрачені ящики заявлена обґрунтовано і підлягає задоволенню.

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У рішенні Європейского суду з прав людини від 19.03.1997 р. (п. 40) по справі "Горнсбі поти Греції" зазначено: "…Право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду однієї зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні Гарантії, що надаються сторонам цивільного судового процесу - у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним - і не передбачив при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію.

Відповідно до ст.ст. 7, 13 Господарського процесуального кодексу України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин. Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст. 96 Цивільного кодексу України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Отже, відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарський суд повинен у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Викладення у рішенні лише доводів та доказів сторони, на користь якої приймається рішення, є порушенням вимог процесуального закону щодо рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. У справі "Руїс Торіха проти Іспанії", Європейський суд з прав людини зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) від 09.12.1994). Водночас, необхідно враховувати, що хоча національний суд і має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland) від 01.07.2003). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland) від 27.09.2001).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, суди мають також враховувати практику Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у справах "Проніна проти України" (рішення від 18.07.2006), Трофимчук проти України (рішення від 28.10.2010), де Суд зазначає, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Водночас, Верховний Суд зазначає, що такий висновок Європейського суду з прав людини звільняє суди від обов`язку надавати детальну відповідь на кожен аргумент скаржника, проте не свідчить про можливість взагалі ігнорувати доводи чи докази, на які посилаються сторони у справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 27.01.2019 у справі № 910/7054/18 та від 12.02.2019 у справі № 911/1694/18).

Оцінюючи подані учасниками судового процесу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи у їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 42, 46, 123, 129, 130, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вознесенка-Агро" (с. Вознесенка, Мелітопольський район, Запорізька область, 72360, ідентифікаційний код юридичної особи 37997196) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Натеко Логістика" (вул. Смоленська, 31-33, м. Київ, 03057, ідентифікаційний код юридичної особи 38138226) кошти в сумі 241 380 (двісті сорок одна тисяча триста вісімдесят) грн 00 коп., в якості компенсації за втрачені ящики, 2 896 (дві тисячі вісімсот дев`яносто шість) грн 56 коп. судового збору.

Рішення оформлено і підписано 24.07.2025.

Суддя С.С. Дроздова

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою у мережі Інтернет за посиланням: http://reyestr.court.gov.ua.