ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2025 року м. ОдесаСправа № 923/1351/20(916/1442/24)

Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Філінюка І.Г.

суддів Аленіна О.Ю., Принцевської Н.М.

секретар судового засідання Кратковський Р.О.

за участю:

від ОСОБА_1 - Фартух Олександр Олександрович

від ОСОБА_2 - Хомко Світлана Василівна

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025

по справі №923/1351/20(916/1442/24)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер»

до відповідачів:

1. ОСОБА_1 ;

2. ОСОБА_2

про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 176608703,46 грн.

в межах справи №923/1351/20

за заявою: Головного управління ДПС у Херсонській області,Автономній Республіці Крим та м.Севастополі

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер»

про банкрутство

суддя суду першої інстанції Найфлейш В.Д.

місце винесення рішення: м. Одеса, Господарський суд Одеської області, пр.-т Шевченка, 29,

повний текст рішення складено та підписано:11 квітня 2025 року.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 176608703,46грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» в особі ліквідатора арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 176608703,46грн. задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» 176 608 703 гривень 46 коп. субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника, у зв`язку з доведенням до банкрутства.

Обґрунтування судового рішення.

Місцевим господарським судом зазначено, що засновником та керівником ТОВ «Аутстаффер» було порушено вимоги податкового законодавства, організовано діяльність за напрямком «забезпечення трудовими ресурсами» без реального його здійснення (не мало реального характеру), що стало підставою для проведення податковим органом відповідної документальної перевірки, виявлення порушень вимог податкового законодавства, застосування до товариства фінансових санкцій та утворення заборгованості, яка не погашена, як наслідок, спричинило банкрутство ТОВ «Аутстаффер».

Крім того, з аналізу руху грошових коштів ТОВ «Аутстаффер», ліквідатором встановлено, що засновником ТОВ «Аутстаффер» ОСОБА_1 було отримано готівкою з каси відділень банків та на власні поточні і карткові рахунки грошові кошти товариства у загальній сумі 30 408 552,00 гривень.

Узагальнені доводи та вимоги апеляційних скарг.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшли апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24).

Доводи ОСОБА_2 .

Скаржник просить скасувати судове рішення по справі №923/1351/20(916/1442/24) від 01.04.2025 та залишити позовну заяву про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягнення 176 608 703 грн. 46 коп. без розгляду

Скаржник зазначає, що постановою господарського суду Херсонської області по справі № 923/1351/20 від 08.04.2021 р., відкрито ліквідаційну процедуру у справі строком на 12 місяців, до 08.04.2022, отже за твердження скаржника повноваження ліквідатора банкрута - Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер», ОСОБА_3 , припинились з 08.04.2022.

Таким чином, після 08.04.2022, позовна заява про покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства та стягнення 176 608 703 грн. 46 коп. була подана до суду особою, яка не має процесуальної дієздатності.

В оскаржуваному рішенні місцевий господарській суд посилається на те, що «повноваження ліквідатора відповідною ухвалою суду не були припинені, а тому вважаються чинними.», що не відповідає дійсності.

Скаржник вважає, що цей висновок суду першої інстанції суперечить нормам ч. 1 ст. 58, ч. 2 ст. 61 КУзПБ.

Доводи ОСОБА_1 .

Скаржник просить скасувати рішення суду та прийняти нове рішення яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Скаржник також зазначає, що всупереч вимогам чинного законодавства Господарським судом Одеської області відкрито провадження за позовною заявою підписаною особою яка втратила право на вчинення процесуальних дій від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер».

Під час винесення Рішення про покладення субсидіарної відповідальності та стягнення 176 608 703,46грн., з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд помилково дійшов висновку що наявні підстави про покладення такої відповідальності на останніх, та проігнорував той факт що ліквідатором боржника не надано достатніх доказів на підтвердження обставин, які свідчили б про доведення відповідачами до банкрутства ТОВ "Аутстаффер" та наявності їх вини у погіршенні фінансово-господарського стану боржника.

Також ліквідатором не подано жодної позовної заяви про стягнення дебіторської заборгованості на користь особи боржника.

Скаржник зазначає, що Господарським судом Одеської області не досліджено те що, фактично особа кредитора Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі припинена 22.04.2024, шляхом ліквідації що фактично не передбачає правонаступництво. Таким чином провадження в справі про банкрутство повинне бути закрите в зв`язку з відсутністю кредиторів.

Процесуальний рух справи в суді апеляційної інстанції.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2025.

На момент надходження апеляційної скарги матеріали справи №923/1351/20(916/1442/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 21.04.2025 доручено Господарському суду Одеської області невідкладно надіслати матеріали справи №923/1351/20(916/1442/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

21.04.2025 Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24).

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи було визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Філінюк І.Г. судді Аленін О.Ю., Принцевська Н.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 21.04.2025.

На момент надходження апеляційної скарги ОСОБА_1 матеріали справи №923/1351/20(916/1442/24) на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду також не надходили.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24) до надходження матеріалів справи з суду першої інстанції.

29.04.2025 матеріали справи №923/1351/20(916/1442/24) надішли на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24) - залишено без руху.

Встановлено ОСОБА_1 строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів направлення копії апеляційної скарги іншому відповідачу у справі ОСОБА_2 , разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги з відповідними додатками, з зазначенням номеру поштового відправлення протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 06.05.2025 апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24)- залишено без руху.

Встановлено ОСОБА_2 строк для надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів направлення копії апеляційної скарги іншому відповідачу у справі ОСОБА_1 , разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги з відповідними додатками, з зазначенням номеру поштового відправлення протягом 10 днів з дня вручення копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.

14.05.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано: докази направлення копії апеляційної скарги іншому відповідачу у справі ОСОБА_2 , разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги з відповідними додатками.

16.05.2025 до Південно-західного апеляційного господарського суду від ОСОБА_2 надійшла заява про усунення недоліків. До вказаної заяви було додано: докази направлення копії апеляційної скарги іншому відповідачу у справі ОСОБА_1 , разом з листом опису вкладення про направлення апеляційної скарги з відповідними додатками, з зазначенням номеру поштового відправлення.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24).

Призначено розгляд апеляційних скарг ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 по справі №923/1351/20(916/1442/24) до сумісного розгляду на 15.07.2025 о 15:00 год.

26.05.2025 та до суду надійшли відзиви арбітражного керуючого Дудкіна Р.А. на апеляційні скарги, відповідно до яких просить апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

У судовому засіданні 15.07.2025 представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підтримали апеляційні скарги з підстав, наведених в них.

Інші представники сторін в судове засідання не з`явились.

Відповідно до частини 12 статті 270 ГПК України, неявка сторін, або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Зважаючи на те, що в матеріалах справи містяться докази повідомлення всіх учасників судового процесу, а також те, що явка сторін не визнавалася судом обов`язковою, колегія суддів переходить до розгляду апеляційної скарги по суті.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку встановлених судом першої інстанції фактичних обставин справи і їх повноту, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, колегія суддів встановила наступне.

Щодо передумов для субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство.

Відповідно до частини 1 статті 215 Господарського кодексу України у випадках, передбачених законом, суб`єкт підприємництва - боржник, його засновники (учасники), власник майна, а також інші особи несуть юридичну відповідальність за порушення вимог законодавства про банкрутство, зокрема фіктивне банкрутство, приховування банкрутства або умисне доведення до банкрутства.

Умисним банкрутством визнається стійка неплатоспроможність суб`єкта підприємництва, викликана цілеспрямованими діями власника майна або посадової особи суб`єкта підприємництва, якщо це завдало істотної матеріальної шкоди інтересам держави, суспільства або інтересам кредиторів, що охороняються законом (ч. 3 ст. 215 Господарського кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 619 Цивільного кодексу України договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи.

Застосування такої відповідальності передбачено частиною 2 статті 61 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ), згідно з якою у разі банкрутства боржника з вини його засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі з вини керівника боржника, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії, на засновників (учасників, акціонерів) боржника - юридичної особи або інших осіб у разі недостатності майна боржника може бути покладена субсидіарна відповідальність за його зобов`язаннями (абзац 2).

Під час здійснення своїх повноважень ліквідатор, кредитор має право заявити вимоги до третіх осіб, які відповідно до законодавства несуть субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства. Розмір зазначених вимог визначається з різниці між сумою вимог кредиторів і ліквідаційною масою (абз. 1 ч. 2 ст. 61 КУзПБ).

Згідно з усталеною правовою позицією Верховного Суду (зокрема викладеною у постановах від 22.04.2021 у справі №915/1624/16, від 02.09.2021 у справі №910/3438/13) субсидіарна відповідальність у справах про банкрутство є самостійним цивільно-правовим видом відповідальності, який за заявою ліквідатора покладається на засновників (учасників, акціонерів) або інших осіб, у тому числі керівника боржника, при наявності підтвердження вини вказаних осіб у доведенні юридичної особи (боржника у справі про банкрутство) до стану неплатоспроможності. Для застосування такої відповідальності необхідним є встановлення судом складових елементів господарського правопорушення як об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт та суб`єктивна сторона правопорушення.

Об`єктом правопорушення є суспільні відносини у певній сфері, у цьому випадку - права кредитора (-ів) на задоволення його (їх) вимог до боржника у справі про банкрутство за рахунок активів боржника, що не можуть бути задоволені внаслідок відсутності майна у боржника.

Об`єктивну сторону такого правопорушення складають дії або бездіяльність певних фізичних осіб та/або юридичних осіб, пов`язаних з боржником, що призвели до відсутності у нього майнових активів для задоволення вимог кредиторів.

Законодавцем не конкретизовано, які саме дії чи бездіяльність складають об`єктивну сторону відповідного правопорушення. Тому при вирішенні питання щодо кола обставин, які мають бути доведені суб`єктом звернення (ліквідатором) та, відповідно, підлягають встановленню судом для покладення субсидіарної відповідальності, мають прийматися до уваги також положення частини 1 статті 215 ГК України та підстави для порушення справи про банкрутство, з огляду на які такими діями можуть бути, зокрема: 1) вчинення суб`єктами відповідальності будь-яких дій, направлених на набуття майна, за відсутності активів для розрахунку за набуте майно чи збільшення кредиторської заборгованості боржника без наміру її погашення; 2) прийняття суб`єктами відповідальності рішення про виведення активів боржника, внаслідок чого настала неплатоспроможність боржника по його інших зобов`язаннях; 3) прийняття суб`єктами відповідальності рішення, вказівок на вчинення майнових дій чи бездіяльності боржника щодо захисту власних майнових інтересів юридичної особи боржника на користь інших юридичних осіб, що мало наслідком настання неплатоспроможності боржника тощо.

Наведений перелік обставин, які мають братися до уваги під час розгляду питання застосування субсидіарної відповідальності у справі про банкрутство, не є вичерпним.

Необхідно зауважити, що однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Будь-яка господарська операція, дія суб`єкта господарювання повинна мати розумне пояснення мети та мотивів її здійснення, які мають відповідати інтересам цієї юридичної особи.

Водночас визначальним для застосування субсидіарної відповідальності є доведення відповідно до частини 2 статті 61 КУзПБ та з урахуванням положень статті 74, 76, 77 Господарського процесуального кодексу України причинно-наслідкового зв`язку між винними діями/бездіяльністю суб`єкта відповідальності та настанням негативних для боржника наслідків (неплатоспроможності боржника та відсутності у боржника активів для задоволення вимог, визнаних у процедурі банкрутства вимог кредиторів), обов`язок чого покладається на ліквідатора. Встановлення такого причинно-наслідкового зв`язку також належить до об`єктивної сторони цього правопорушення (висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №910/21232/16, від 14.07.2020 у справі №904/6379/16, від 10.12.2020 у справі №922/1067/17).

Суб`єктами правопорушення є особи визначені частиною 2 статті 61 КУзПБ, до яких віднесені: 1) засновники (учасники, акціонери); 2) керівники боржника; 3) інші особи, які мають право давати обов`язкові для боржника вказівки чи мають змогу іншим чином визначати його дії.

Притягнення до субсидіарної відповідальності винних у доведенні до банкрутства осіб є не лише механізмом відновлення порушених прав кредиторів, а також стимулюванням добросовісної поведінки засновників, керівників та інших осіб пов`язаних з боржником і як наслідок недопущення здійснення права власності на шкоду інших осіб.

Виходячи зі змісту частини 2 статті 61 КУзПБ суб`єктів субсидіарної відповідальності умовно можна поділити на дві групи:

І група - засновники (учасники, акціонери) та інші особи, які відповідно до закону за своїм юридичним статусом та відповідно до установчих документів мають право безпосередньо давати обов`язкові для виконання боржником (його органів управління) вказівки, приймати рішення, видавати розпорядження чи накази боржнику. У законодавстві України віднесені до цієї групи особи іменуються як: «заінтересовані особи стосовно боржника» (стаття 1 Закону про банкрутство, стаття 1 КУзПБ), «пов`язані особи» (стаття 1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», стаття 14.1.159. Податкового кодексу України, стаття 52 Закону України «Про банки та банківську діяльність»), «кінцевий бенефіціарний власник (контролер)» (стаття 1 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»);

ІІ група - інші особи, які не мають формалізованих зав`язків із юридичною особою-боржником однак мають змогу іншим чином визначати та впливати на поведінку боржника в господарських відносинах. Такі особи самостійно або спільно з іншими особами визначають волю боржника щодо здійснення або утримання від здійснення певних дій.

Тож визначаючи суб`єкта відповідальності суду слід враховувати, що кожна дія або бездіяльність, які стали причиною неплатоспроможності боржника, має визначатися окремо так само як і особи, причетні до такої дії (бездіяльності).

Вочевидь, що на особу, яка отримала вигоду з протиправної, в тому числі недобросовісної, поведінки керівника чи засновників боржника поширюються правила субсидіарної відповідальності.

Згідно з цими правилами суб`єктом субсидіарної відповідальності може бути особа, яка отримала істотну (відносно масштабу діяльності боржника) вигоду у вигляді збільшення активів, яка не могла б утворитися у випадку відповідності дій засновників та керівника боржника закону, в тому числі принципу добросовісності.

При цьому аналіз частини 2 статті 61 КУзПБ свідчить про відсутність заборони для покладення субсидіарної відповідальності на суб`єктів відповідальності, якщо на час порушення/здійснення провадження у справі про банкрутство їх повноваження припинились. Час, що минув з дати припинення повноважень суб`єктів відповідальності до дати порушення справи про банкрутство боржника, не є вирішальним чинником, що впливає на встановлення складу об`єктивної сторони правопорушення, однак має враховуватися судами поряд з іншими обставинами справи при встановленні причинно-наслідкового зв`язку між винними діями суб`єкта відповідальності та настанням негативних наслідків у боржника, які є підставою субсидіарної відповідальності (зокрема, встановлення обставин щодо можливості усунення таких негативних наслідків іншими посадовими особами боржника, які були наділені управлінськими функціями щодо боржника після припинення повноважень суб`єкта відповідальності, однак не вчинили належних дій з усунення негативних наслідків).

Суб`єктивною стороною правопорушення для застосування субсидіарної відповідальності є ставлення особи до вчинюваних нею дій чи бездіяльності (мотиву, мети, умислу чи необережності суб`єкта правопорушення).

Статтею 61 КУзПБ закріплено правову презумпцію субсидіарної відповідальності осіб, що притягуються до неї, складовими якої є недостатність майна ліквідаційної маси для задоволення вимог кредиторів та наявність ознак доведення боржника до банкрутства.

Однак зазначена презумпція є спростовною, оскільки передбачає можливість відповідних осіб довести відсутність своєї вини у банкрутстві боржника та уникнути відповідальності. Спростовуючи названу презумпцію, особа, яка притягується до відповідальності має право довести свою добросовісність, підтвердивши, зокрема, оплатне придбання активу боржника на умовах, на яких за порівняних обставин зазвичай укладаються аналогічні правочини та довівши, що вчинені за її участі (впливу) операції приносять дохід, відображені у відповідності з їх дійсним економічним змістом, а отримана боржником вигода обумовлена розумними економічними чинниками.

Для визначення статусу особи як відповідача по субсидіарній відповідальності за зобов`язаннями боржника ліквідатор має проаналізувати, а суд під час розгляду заяви про притягнення до субсидіарної відповідальності та з`ясуванні наявності підстав для покладення на цих осіб субсидіарної відповідальності дослідити сукупність правочинів та інших юридичних дій, здійснених під впливом осіб, а також їх бездіяльність, що сприяли виникненню кризової ситуації, її розвитку і переходу в стадію банкрутства боржника.

Об`єктом оцінки суду в цьому випадку є надані ліквідатором докази на підтвердження доведення діями чи бездіяльністю третіх осіб боржника до банкрутства, до яких належить, зокрема, звіт за результатами проведеного аналізу фінансово-господарського стану боржника, складений у відповідності до Методичних рекомендацій щодо виявлення ознак неплатоспроможності.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про покладення субсидіарної відповідальності на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та відхиляє доводи апеляційних скарг, відповідно до наступного.

У відповідності до інформації розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань засновником Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» () зазначено ОСОБА_1 , а керівником ОСОБА_1 (з 19.01.2012 по 30.05.2013) та ОСОБА_2 (з 30.05.2013).

Згідно аналізу фінансово-господарського стану ліквідатором встановлено обставини вчинення неправомірних дій, що призвели до неплатоспроможності товариства, та які є підставою для покладення субсидіарної відповідальності за зобов`язаннями боржника у зв`язку з доведенням його до банкрутства.

Загальна сума кредиторських вимог у справі № 923/1351/20 про банкрутство ТОВ «Аутстаффер» складає 176 608 764,96грн.

Звертаючись до суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» ГУ ДПС обґрунтовувало наявність боргу у боржника на підставі рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 06.06.2019 у адміністративній справі № 540/668/19, яким стягнуто кошти з рахунків товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер» (, 73003, м. Херсон, провул. Білозерський, буд. 30) у банках, що його обслуговують, та кошти за рахунок готівки в рахунок погашення податкового боргу: по податку на прибуток приватних підприємств у сумі 1020,00 грн. (отримувач УК у м.Херсоні /м.Херсон/, код отримувача 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку 1002, код бюджету - 11021000); по єдиному податку з юридичних осіб у сумі 1712603,46 грн. (отримувач УК у м.Херсоні /м.Херсон/, код отримувача 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку 1002, код бюджету - 18050300); по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, норм регулювання обігу готівки у сумі 93736242,50 грн. (отримувач УК у м.Херсоні /м.Херсон/, код отримувача 37959779, банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), МФО банку - 899998, номер рахунку 1002, код бюджету - 21080900).

Окрім того, заявою про приєднання кредиторським вимог від 16.02.2021 головним управлінням ДПС було заявлено вимоги на загальну суму 79 730 334,09 гривень, які складалися з: податкового боргу по податку на доходи фізичних осіб, що сплачуються податковими агентами, із доходів платника у вигляд заробітної плати 21 450,60 грн., що виник починаючи з 29.04.2020; податкового боргу по податку на прибуток приватних підприємств - 568,37 грн., що є нарахованою пенею за період з 27.04.2018 по 18.01.2021; податкового боргу по податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) - 26 873 449,00 грн., що виник 27.04.2018; податкового боргу по єдиному податку з юридичних осіб - 550 003,35 грн., що є нарахованою пенею за період з 27.04.2018 по 18.01.2021; податкового боргу по штрафним санкціям за порушення законодавства про патентування, за порушення норм регулювання обігу готівки та про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг - 52 232 402,40 грн., що є нарахованою пенею за період з 27.04.2018 по 18.01.2021; заборгованості з єдиного внеску, нарахованого роботодавцями на суми заробітної плати, винагороди за договорами ЦПХ, допомоги по тимчасовій непрацездатності - 47 920,41 грн., що виникла 04.12.2017.

Також, згідно заяви кредитора Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () грошові вимоги до ТОВ «Аутстаффер» виникли 07.04.2021 у зв`язку несплатою узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкового повідомленнярішення від 10.03.2021 № 03 на суму 1 324 020,80 грн., прийнятого на підставі акту перевірки від 11.02.2021 № 455/21-22-18-03-11/38044531 в частині донарахування грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями - штрафних санкції з податку на додану вартість із вироблених в Україні товарів (робіт, послуг). Окрім того, вимоги кредитора складають податковий борг, який виник 05.05.2021 за рахунок несплати узгоджених грошових зобов`язань, які нараховані згідно податкового повідомлення-рішення від 07.04.2021 № на суму 78 984,11 грн., прийнятого на підставі акту перевірки від 10.03.2021 № 721/21- 22-18-04/38044531 «Про результати камеральної перевірки своєчасності сплати узгодженої суми грошового (податкового) зобов`язання з єдиного податку ТОВ «Аутстаффер» () - штрафні санкції з єдиного податку з юридичних осіб.

Так, за результатами аналізу актів позапланових перевірок, місцевим господарським судом встановлено, що ТОВ «Аутстаффер» в реальності не мав ніяких можливостей виконувати умови договорів надання персоналу або договорів аутстаффінгу, укладених з клієнтами-замовниками. Таким чином, послуги ТОВ «Аутстаффер» з надання клієнтові персоналу виконавця (ТОВ «Аутстаффер») не мають реального характеру, тобто не свідчать про реальність їх здійснення. Крім того, встановлено факт ухилення від сплати податків, приховування об`єктів оподаткування, порушення законодавства про патентування.

Таким чином, засновником та керівником ТОВ «Аутстаффер» було порушено вимоги податкового законодавства, було організовано діяльність за напрямком «забезпечення трудовими ресурсами» без реального його здійснення (не мало реального характеру), що стало підставою для проведення податковим органом відповідної документальної перевірки, виявлення порушень вимог податкового законодавства, застосування до товариства фінансових санкцій та утворення заборгованості, яка не погашена, що, як наслідок, спричинило банкрутство ТОВ «Аутстаффер».

Крім того, з аналізу руху грошових коштів ТОВ «Аутстаффер», ліквідатором встановлено, що засновником ТОВ «Аутстаффер» ОСОБА_1 було отримано готівкою з каси відділень банків та на власні поточні і карткові рахунки грошові кошти товариства у загальній сумі 30 408 552,00 гривень.

Щодо доводів скаржників, що строк ліквідаційної процедури вже закінчився, отже ліквідатор втратив право на вчинення процесуальних дій від імені товариства з обмеженою відповідальністю «Аутстаффер», колегія суддів зазначає, наступне.

Так, постановою Господарського суду Херсонської області від 08.04.2021 ТОВ «Аутстаффер» було визнано банкрутом, у справі відкрито ліквідаційну процедуру строком на 12 місяців до 08.04.2022, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Дудкіна Р.А., зобов`язано ліквідатора в строк до 08.04.2022 виконати ліквідаційну процедуру та надати суду обґрунтований звіт про виконану роботу, ліквідаційний баланс, а також інші докази, що свідчать про виконання ліквідаційної процедури.

У зв`язку з військовою агресією рф проти України на території України 24.02.2022 було введено воєнний стан відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» (зі змінами, внесеними відповідними указами про продовження строку дії воєнного стану).

Відповідно до ч.7 статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, згідно розпорядження Верховного Суду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» було змінено територіальну підсудність по розгляду судових справ Господарського суду Херсонської області на територіальну підсудність Господарського суду Одеської області.

Справу № 923/1351/20 про банкрутство ТОВ «Аутстаффер» за актом приймання-передачі було передано Господарському суду Одеської області, здійснено автоматизований розподіл справи між суддями та ухвалою від 15.06.2023 справу прийнято до провадження суддею Найфлейш В.Д.

Колегія суддів зазначає, що Кодекс України з процедур банкрутства не встановлює правових наслідків перевищення строку здійснення ліквідації боржника, у зв`язку з реалізацією ліквідатором вичерпних заходів з припинення у встановленому порядку юридичної особи-банкрута.

Згідно визначення, наведеного у статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства, ліквідатор арбітражний керуючий, призначений господарським судом для здійснення ліквідаційної процедури.

Відповідно по ч.2 статті 10 Кодексу, арбітражний керуючий з моменту постановлення ухвали (постанови) про призначення його керуючим санацією або ліквідатором до моменту припинення здійснення ним повноважень прирівнюється до службової особи підприємства-боржника.

Ліквідація у справі про банкрутство це судова процедура банкрутства, яка застосовується за наявності законодавчо встановлених підстав до неплатоспроможного боржника, визнаного господарським судом банкрутом, з метою здійснення розрахунків з кредиторами та припинення існування (за визначених умов) суб`єкту господарювання. Частиною 6 статті 65 Кодексу України з пр

Водночас, як вірно зазначено місцевим господарським судом, повноваження ліквідатора відповідною ухвалою суду не були припинені, а тому вважаються чинними у даній справі.

Крім того, враховуючи положення Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема статей 61, 64, 65, якими визначено механізм та порядок завершення ліквідаційної процедури, ліквідаційна процедура завершується не збігом строку ліквідаційної процедури або визначеного строку для здійснення арбітражним керуючим ліквідації боржника, а завершується реалізацією майнових активів банкрута, розрахунком з кредиторами та затвердженням звіту ліквідатора і ліквідаційного балансу.

Колегія суддів не приймає доводи Мельничук Юрія Васильовича, що Головне управління ДПС в Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () припинено 22.04.2024 року, шляхом ліквідації що фактично не передбачає правонаступництво. Таким чином провадження в справі про банкрутство повинне бути закрите в зв`язку з відсутністю кредиторів та зазначає наступне.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 у даній справі, клопотання Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (код ЄДРПОУ ВП 43995495) про заміну сторони у справі - задоволено.

Замінено Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі () на правонаступника - Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, що є відокремленим підрозділом ДПС України без права юридичної особи (код ЄДРПОУ ВП 43995495). Ухвала Господарського суду Одеської області від 08.10.2024 набрала законної сили та у встановленому законодавством порядку та учасниками справи не оскаржувалась.

Колегія суддів також зауважує, що господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази (близький за змістом висновок щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення сформований Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 12.03.2019 у справі №920/715/17).

Отже, у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто, повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Також необхідно зазначити, що відносини щодо забезпечення доступу до судових рішень (рішень, судових наказів, постанов, вироків, ухвал), ухвалених судами загальної юрисдикції, та ведення Єдиного державного реєстру судових рішень регулюються Законом України «Про доступ до судових рішень» (який набрав чинності з 01.06.2006), ст. ст. 2, 3 та 4 якого встановлено, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення та підписання.

Колегія суддів також зауважує, що якщо дії особи, які мали вплив на економічну (юридичну) долю боржника викликають об`єктивні сумніви в тому, що вона керувалася інтересами боржника, на неї переходить тягар доведення того, що результати зазначених дій стали наслідком звичайного господарського обороту, а не викликані використанням нею своїх можливостей, що стосуються визначення дій боржника, як таких, що вчиненні на шкоду інтересам боржника та його кредиторів.

Отже, виходячи зі змісту частини 2 статті 61 КУзПБ, суд оцінює істотність впливу дій (бездіяльності) третіх осіб на становище боржника, перевіряючи наявність причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) цих осіб та фактичною неплатоспроможністю боржника (доведенням його до банкрутства).

Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що відповідачами не надано належних та допустимих доказів, які спростовують факт доведення до банкрутства боржника, ліквідатором надано докази доведення вини у діях/бездіяльності керівників та засновника під час участі та здійсненні господарської діяльності у товаристві Боржника; докази прийняття рішень, що спрямовані на зменшення активів Боржника, що призвели до банкрутства Боржника; ліквідатором Боржника надано до суду належні докази, що підтверджують дії та бездіяльність директорів та засновника направлені на доведення до банкрутства.

З приводу висвітлення всіх заперечень проти апеляційної скарги колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини, який у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

За таких обставин, доводи апеляційних не спростовують доводів наведених у апеляційній скарзі та в цілому зводяться до заперечення фактичних обставин справи і невірного тлумачення норм законодавства.

Висновки суду апеляційної інстанції.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Будь-яких підстав для скасування рішення господарського суду за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.

За вказаних обставин оскаржуване рішення господарського суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційних скарг на скаржників.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 236, 240, 269, 270, 275, 276-277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 01.04.2025 у справі №923/1351/20(916/1442/24) залишити без змін.

Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у строки, передбачені статтею 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 16.07.2025.

Головуючий суддя Філінюк І.Г.

Суддя Аленін О.Ю.

Суддя Принцевська Н.М.