ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"23" липня 2025 р. №1, м. Черкаси справа № 925/338/24

Вх.суду №10915/25 від 21.07.2025

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Хабазні Ю.А., розглянувши заяву від 21.07.2025,

заявника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" у особі ліквідатора банкрута,

про забезпечення позову про покладення солідарної відповідальності на членів органів управління боржника,

у справі за заявою

ініціюючого кредитора, Товариства з обмеженою відповідальністю "Корсунська"

до боржника, Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт плюс",

про банкрутство юридичної особи

УСТАНОВИВ:

1. Товариством з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Демчана О.І. (далі - Заявник), у межах справи про банкрутство подано заяву від 21.07.2025 про забезпечення з вимогами застосувати наступні заходи забезпечення позову (заяви про покладення солідарної відповідальності на членів органів управління ТОВ «Дізарт Плюс» за незадоволення вимог кредиторів):

накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ,дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932 (шістнадцять мільйонів шістсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн 75 коп.;

накласти арешт на всі об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_1 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн., в тому числі на об`єкт нерухомого майна: квартира, РНМ 3793676, розташована за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 52,2 кв.м., житловою площею 29.2 кв.м., номер запису 292 в книзі 97;

накласти арешт на всі об`єкти рухомого майна, що належать ОСОБА_1 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн., в тому числі на: транспортний засіб марка: BMW, модель: 640 І, рік виробництва: 2013, VIN (номер кузова) НОМЕР_2 , колір: чорний, номерний знак: НОМЕР_3 ; транспортний засіб марка: ЗАЗ, модель: 110307-42, рік виробництва: 2007, VIN (номер кузова) НОМЕР_4 , колір: синій, номерний знак: НОМЕР_5 ;

накласти арешт на всі майнові та корпоративні права, що належать ОСОБА_1 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн., в тому числі на частку 100% в статутному капіталі Приватного підприємства «ЯНАКОФФ» (18008, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Смілянська, буд.168, код 35754859) номінальною вартістю 100,00 грн.;

заборонити ОСОБА_1 вживати будь які дії спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних їй об`єктів нерухомого майна, об`єктів рухомого майна, майнових та корпоративних прав;

накласти арешт на грошові кошти ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 , дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у межах суми стягнення в розмірі суми стягнення 16 656 932 (шістнадцять мільйонів шістсот п`ятдесят шість тисяч дев`ятсот тридцять дві) грн. 75 коп.;

накласти арешт на всі об`єкти нерухомого майна, що належать ОСОБА_2 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн.;

накласти арешт на всі об`єкти рухомого майна, що належать ОСОБА_2 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн.;

накласти арешт на всі майнові та корпоративні права, що належать ОСОБА_2 у межах суми стягнення в розмірі 16 656 932,75 грн., в тому числі на частку 100% в статутному капіталі Товариства з обмеженою відповідальністю «Дізарт Плюс 2018» (18021, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Героїв Дніпра, буд. 53, кв. 180, код 42090971) номінальною вартістю 30 000,00 грн.;

заборонити ОСОБА_2 вживати будь які дії спрямовані на відчуження, знищення, пошкодження, зменшення вартості належних йому об`єктів нерухомого майна, об`єктів рухомого майна, майнових та корпоративних прав.

2. Заяву мотивовано тим,

що характер заборгованості ТОВ «Дізарт-Плюс» перед кредиторами свідчить про вчинення членами органів управління умисних дій з метою невиконання підприємством своїх зобов`язань, які отримавши кошти в якості попередньої оплати, не вжили заходів для поставки оплаченого товару, та, за наявності відповідних коштів, умисно не вчинили дій для повернення сплачених коштів кредиторам, натомість, у період після виникнення відповідної заборгованості (на загальну суму з 19.08.2022 - 975 075,00 грн, з 27.09.2022 - 1 473 243,00 грн, з 10.02.2023 - 2 593 383,00 грн), ТОВ «Дізарт Плюс» з поточних рахунків перераховано на користь інших осіб 6 593 830,76 грн - з рахунку в АТ «Райффайзен Банк» за період з 22.08.2022 по 28.03.2023, та 2 280 388,73 грн - з рахунку в АТ КБ «Приватбанк» - за період з 23.08.2022 по 01 06.2023, отже посадовими особами банкрута ( ОСОБА_1 , як керівником, та ОСОБА_2 , як одноосібним засновником, який був обізнаний про обставини діяльності підприємства та зобов`язаний був вжити дії для уникнення порушення прав кредиторів) прийнято рішення про виведення коштів з рахунків підприємства шляхом їх перерахування на користь заінтересованих юридичних осіб, що доводить обґрунтованість припущення щодо того, що останні вживатимуть аналогічні дії для уникнення виконання судового рішення, у випадку покладення на них за результатами розгляду позовної заяви ліквідатора;

що членами органів управління боржника вживаються дії, які перешкоджають здійсненню ліквідаційної процедури банкрута, в тому числі шляхом приховування майна, що належить ТОВ «Дізарт Плюс» і які полягають у невиконанні ухвали суду у цій справі від 06.01.2025 про стягнення з ОСОБА_1 та передачу ТОВ «Дізарт Плюс» у особі його ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Демчана О.І. бухгалтерської та іншої документації, печатки і штампів, матеріальних та інших цінностей боржника;

що ліквідатором подано до Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області заяву про вчинення ОСОБА_1 кримінальних правопорушень за ч.1 ст.191, ч.3 ст.382 КК України (привласнення чужого майна, яке було ввірене особі, та умисне невиконання судового рішення), за якою внесено до ЄРДР відомості та здійснюється досудове розслідування у КП №0004028 від 11.12.2024;

що Верховний Суд у постановах від 15.08.2024 у справі №907/935/21, від 15.08.2024 у справі №907/935/21, від 19.12.2024 у справі №921/110/23(921/170/24) дійшов висновків про те, що до заяви про покладення солідарної відповідальності на членів органів управління боржника може бути застосовано інститут забезпечення позову; що завданням забезпечення позову є забезпечення реального виконання судового рішення у випадку задоволення позову, а достатньою підставою для задоволення такої заяви є встановлена судом наявність обґрунтованого припущення про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у подальшому утруднить або зробить неможливим виконання відповідного рішення; що можливість відповідача розпорядитись спірним майном є беззаперечною, при цьому у позивача відсутній обов`язок доводити доказами вчинення боржником конкретних дій, спрямованих на утруднення виконання судового рішення;

що у справі №905/448/22 Верховний Суд уточнив, що доведення стороною обставин вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань після пред`явлення позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо), про які йде мова у постанові Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 905/447/22, може бути однією з підстав для застосування заходів забезпечення позову, однак не є обов`язковою підставою для їх застосування (постанови Верховного Суду від 10.01.2024 зі справи №910/268/23, від 08.07.2024 зі справи № 916/143/24, від 08.07.2024 зі справи № 916/143/24).

що пропозиції щодо зустрічного зобов`язання у заявника відсутні.

3. Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

З огляду на положення статей 13, 74, 80 Господарського процесуального кодексу України достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Виходячи зі змісту ст.137 Господарського процесуального кодексу України, під час вирішення питання про вжиття заходів щодо забезпечення позову слід дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Зазначена норма пов`язує вирішення питання про забезпечення позову з обґрунтуванням обставин необхідності такого забезпечення в контексті положень статті 73 Господарського процесуального кодексу України, оскільки забезпечення застосовується в якості гарантії задоволення вимог позивача. Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитися за кількістю або погіршитися за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до частини 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується, зокрема, забороною відповідачу вчиняти певні дії та забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

4. При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Вжиття заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав позивача на час вирішення спору в суді, в разі задоволення позову - забезпечить можливість виконання рішення суду. Навпаки, невжиття зазначених заходів забезпечення позову утруднить чи зробить неможливим виконання рішення господарського суду.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії та заборони іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Аналогічні висновки щодо застосування статей 73, 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, викладені у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 у справі №910/11650/18.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Аналогічна позиція викладена в пункті 9.2.4. постанови об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.08.2019 у справі №910/16586/18.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.07.2024, яку залишено без змін постановою Верховного Суду від 08.10.2024, ухвалу Господарського суду Черкаської області від 26.02.2024 у справі №5026/1357/2012(925/229/24) скасовано та прийнято нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ТОВ "Концерн Нафтаенерго" в особі ліквідатора банкрута арбітражного керуючого Постоленка В.О. про вжиття заходів забезпечення позову відмовлено. Ухвала суду першої іністанції була мотивована тим що відповідач безпідставно ухиляється від виконання обов`язку, встановленого КУзПБ, постановою від 24.02.2021 та ухвалою суду від 09.11.2023, а також постановою приватного виконавця Недоступа Д.М. від 15.12.2023 у виконавчому провадженні НОМЕР_7, з передання документів, майна, печаток і штампів банкрута його ліквідатору; що боржник перебуває у стані ліквідації, термін якої обмежений, а тому невжиття заходів щодо накладення арешту на корпоративні права, рухоме майно, нерухоме майно та грошові суми, які належать ОСОБА_3 , може утруднити чи зробити неможливим виконання ухваленого за результатами поданого позову рішення суду.

Цією ж постановою Верховного Суду від 08.10.2024 у справі №5026/1357/2012(925/229/24)19 зазначено, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви (висновки про застосування норм права, які викладені у постанові Верховного Суду від 17.10.2023 у справі № 908/802/20(908/2767/22)).

5. Аналізуючи доводи, викладені у заяві, додані до неї докази та вищевказані норми чинного законодавства, здійснюючи оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів, суд приходить до висновків про те, що обставини бездіяльності або вчинення органами управління боржника дій, які призвели до виникнення боргу і стали підставою відкриття провадження у справі про банкрутство, та обставини не передання ліквідатору банкрута документів, майна, активів, печаток і штампів, виходячи з висновків судів апеляційної та касаційної інстанцій у справі №5026/1357/2012(925/229/24) не є підставами забезпечення позову; що ліквідатором банкрута не наведено жодних обставин вчинення відповідачами конкретних дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язань боржника після подання позову до суду.

Оскільки судом встановлено відсутність доданих до заяви про забезпечення позовних вимог доказів, які б свідчили про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам заявника до виконання рішення у даній справі, а також встановлено те, що у вказаній заяві не наведені дані про неможливість захисту прав, свобод та інтересів заявника без вжиття таких заходів, суд, зважаючи на вищезазначені висновки про застосування норм права, зокрема щодо того, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви.

Керуючись ст.140 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Дізарт Плюс" у особі ліквідатора банкрута, арбітражного керуючого Демчана О.І. від 21.07.2025 (вх.суду №10915/25 від 21.07.2025) про забезпечення позову відмовити повністю.

Ухвала суду набрала законної сили 23.07.2025. Ухвала суду може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 254-257 Господарського процесуального кодексу України.

Направити цю ухвалу заявнику.

Суддя Ю.А. Хабазня

Х-2