ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1705/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Сальнікової Г.І.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43)
до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49), 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н., смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49)
про стягнення 691982,36 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до відповідачів: 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд", 2. Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", в якій просить суд стягнути з відповідачів як солідарних боржників заборгованість по сплаті лізингових платежів у розмірі 691982,36 грн. та судові витрати.

Позов обґрунтовано неналежним виконанням з боку відповідача 1 взятих на себе зобов`язань за договором фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 в частині своєчасного здійснення лізингових платежів, що забезпечується договором поруки №9888-10549/GA від 31.05.2024 з відповідачем 2.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 21.05.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Беручи до уваги те, що ціна позову у справі не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з метою економії процесуального часу учасників справи та виконання завдань господарського судочинства, визначених у статті 2 ГПК України, в тому числі щодо забезпечення своєчасного вирішення судом спору, враховуючи необхідність недопущення випадків загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи у зв`язку із введенням воєнного стану в Україні, суд на підставі частини 5 статті 252 ГПК України вирішив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідно до частини 5 статті 242 ГПК України учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі шляхом надсилання до електронного кабінету у порядку, визначеному законом, а в разі відсутності електронного кабінету - рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Згідно з частиною 7 статті 6 ГПК України особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

З 05.10.2021 офіційно почали функціонувати три підсистеми (модулі) ЄСІТС: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Положеннями п. 17 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21, визначено, що особам, які зареєстрували Електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, у яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення в паперовій формі за окремою заявою.

З огляду на вказане, чинним процесуальним законодавством передбачено два способи належного повідомлення сторін про розгляд справи - шляхом направлення рекомендованим листом з повідомленням про вручення та в електронній формі - через "Електронний кабінет" (правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 30.03.2023 у справі №910/6322/21, від 29.06.2022 у справі №906/184/21).

Матеріали справи свідчать, що учасники справи зареєстрували "Електронний кабінет" в Єдиній судовій інформаційно - телекомунікаційній системі, а тому з огляду на наведені законодавчі положення ухвалу Господарського суду Харківської області від 21.05.2025 було доставлено до зареєстрованого Електронного кабінету учасників справи, що підтверджується довідками про доставку електронного листа, які містяться в матеріалах справи.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України передбачено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Окрім того, за змістом статей 2, 4 Закону України "Про доступ до судових рішень" кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Ухвали Господарського суду Харківської області по справі №922/1705/25 було оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень, що вбачається за веб-адресою: https://reyestr.court.gov.ua/.

Отже, матеріали справи свідчать про те, що учасники справи повідомлені належним чином про розгляд даної справи.

12.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від представника відповідача 1 зареєстровано заяву (вх. №13901) про ознайомлення з матеріалами справи в електронному вигляді (внесення РНОКПП/коду ЄДРПОУ до додаткових відомостей про учасника справи та надання доступу до електронної справи), в якій просить суд внести дані РНОКПП до додаткових відомостей про учасника справи для доступу до електронної справи №922/1705/25. Перевести в електронну форму процесуальні та інші документи по справі, які могли надійти до суду в паперовому вигляді.

Пунктом 3 частини 1 статті 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно пункту 1 частини 1 статті 42 ГПК України учасники справи мають право ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень.

За змістом частини 6 статті 6 ГПК України адвокати реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

З метою реалізації принципів рівності та змагальності сторін, а також надання можливості представнику відповідача 1 ознайомитися з матеріалами справи через особистий кабінет в системі "Електронний суд", судом надано доступ до матеріалів справи повноважному представнику відповідача 1 в ЄСІТС.

Разом з тим, 13.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відзив на позовну заяву (вх. №14002), в якому просить визнати поважними причини пропуску ТОВ "Блек Даймонд" встановленого судом процесуального строку на подання до суду відзиву на позовну заяву. Продовжити для ТОВ "Блек Даймонд" пропущений з поважних причин строк на подання відзиву на позовну заяву в даній справі. Прийняти відзив на позовну заяву долучивши його до матеріалів справи і здійснювати розгляд справи з урахуванням обґрунтувань даного відзиву. В задоволенні позову ТОВ "ОТП Лізинг" до ТОВ "Блек Даймонд" та ТОВ "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" про солідарне стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 у сумі 691982,36 грн. відмовити.

В обґрунтування заперечень проти позовних вимог у вказаній заяві по суті справи зазначено, що 13.01.2025 ТОВ "Блек Даймонд" засобами електронного зв`язку отримало від ТОВ "ОТП Лізинг" повідомлення від 13.01.2025 №2344 про розірвання договору лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 року. В зазначеному повідомленні відмічалось про те, що між ТОВ "ОТП Лізинг" та ТОВ "Блек Даймонд" укладено договори фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 р., №10100-SME-FL від 29.06.2021 р., №10101-SME-FL від 29.06.2021 р., №10099-SME-FL від 29.06.2021 р., №10086-SME-FL від 29.06.2021 р. В повідомлені містилась вимога про те, що у випадку непогашення наявної заборгованості за договорами фінансового лізингу в розмірі 704317,88 грн. в строк до 15.01.2025 р. договори лізингу будуть розірвані у відповідності до умов які передбачені договорами. Зазначає, що ТОВ "Блек Даймонд" було отримано повідомлення від 12.02.2025 р. №2370 про те, що за укладеними між ТОВ "ОТП Лізинг" та ТОВ "Блек Даймонд" договорами фінансового лізингу лізингодавцем було прийняте рішення про застосування до лізингоодержувача оперативно-господарських санкцій відповідно до договорів. Таким чином, ТОВ "Блек Даймонд" вказує на те, що надіслані ТОВ "ОТП Лізинг" повідомлення від 13.01.2025 №2344, від 12.02.2025 №2370 щодо розірвання (припинення) договірних зобов`язань за договором є правочином щодо одностороннього розірвання укладеного між сторонами договором фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2025 р. Вважає, що договір фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2025 р. був розірваний в односторонньому порядку лізингодавцем з 12.02.2025. На переконання відповідача 1, зобов`язання ТОВ "Блек Даймонд" перед ТОВ "ОТП Лізинг" за договором фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2025 припинились 12.02.2025 в зв`язку з одностороннім його розірванням лізингодавцем, а тому відповідач 1 вважає, що між сторонами існують права і обов`язки виключно в обсягах пов`язаних з розірванням цього договору, а вимога про сплату заборгованості станом на 30.04.2025 р. є безпідставною.

19.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано відповідь на відзив (вх. №14505), в якій просить долучити відповідь на відзив до матеріалів справи №922/1705/25. Відмовити у задоволені клопотання про витребування доказів. Задовольнити позовні вимоги ТОВ "ОТП Лізинг" по справі №922/1705/25 у повному обсязі.

В обґрунтування заперечень у вказаній заяві по суті справи зазначено, що у відзиві на позовну заяву відповідач 1 стверджує, що договір фінансового лізингу нібито розірвано відповідно до повідомлення, яке отримано відповідачем на електронну пошту 13.01.2025 р., проте дане твердження спростовується доданим до відзиву повідомленням від 13.01.2025 р. Оскільки дане повідомлення містить вимогу щодо погашення заборгованості за договором фінансового лізингу та містить зауваження, що в разі невиконання вимог щодо сплати заборгованості договір фінансового лізингу буде розірвано. В свою чергу, повідомленням від 13.01.2025 р. договір фінансового лізингу не розривався. Тому, посилання відповідача 1 про те, що договір фінансового лізингу розірвано відповідно до повідомлення від 13.01.2025 р., є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

19.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області зареєстровано заяву про забезпечення позову (вх. №14584), в якій позивач просить суд: 1) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" , та знаходяться на всіх рахунках зазначеного товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить товариству з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" , у межах суми позову; 2) вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", , та знаходяться на всіх рахунках зазначеного товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", у межах суми позову.

23.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" зареєстровано додаткові пояснення щодо поданої Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" заяви про забезпечення позову (вх. №14711), в яких просить суд дозволити Товариству з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" подати додаткові пояснення щодо окремого питання - поданої ТОВ "ОТП Лізинг" заяви про забезпечення позову в справі №922/1705/25, яке виникло при розгляді справи. Заяву ТОВ "ОТП Лізинг" про забезпечення позову в справі №922/1705/25 розглядати з урахуванням даних додаткових пояснень. У задоволенні заяви представника ТОВ "ОТП "Лізинг" про забезпечення позову відмовити.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (вх. №14002 від 13.06.2025) задоволено. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" строк для подання відзив на позовну заяву (вх. №14002 від 13.06.2025). Відзив на позовну заяву (вх. №14002 від 13.06.2025) прийнято до розгляду та розгляд справи вирішено здійснювати з його урахуванням. Відповідь на відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (вх. №14505 від 19.06.2025) прийнято до розгляду та розгляд справи вирішено здійснювати з її урахуванням.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 23.06.2025 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" про забезпечення позову (вх. №14584 від 19.06.2025) відмовлено.

23.06.2025 в системі діловодства Господарського суду Харківської області від відповідача 1 зареєстровано заперечення на відповідь на відзив (вх. №14718), в яких просить суд відхилити і не брати до уваги відповідь ТОВ "ОТП Лізинг" на відзив ТОВ "Блек Даймонд" на позовну заяву в справі №922/1705/25 як необґрунтовану та таку, що не спростовує доводів, обставин та доказів відповідача, викладених у відзиві на позов та у задоволенні позову відмовити, які досліджено та долучено судом до матеріалів справи.

В обґрунтування заперечень у вказаній заяві по суті справи зазначено, що у своїй відповіді на відзив ТОВ "Блек Даймонд" на позовну заяву в справі, позивач жодним чином не спростував доводи, обставини та докази, викладені відповідачем 1 у відзиві на позовну заяву, не надав будь-яких аргументів та нових доказів, які могли б бути підставою для задоволення позову. З огляду на вищевикладене, відповідач 1 вважає, що аргументи позивача, викладені у відповіді на відзив на позовну заяву в справі не спростовують дійсних обставин на які вказано відповідачем 1, та не є підставою для задоволення позову.

Відповідно до частини 5 статті 252 ГПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Будь-яких заяв або клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідно до статті 252 ГПК України до суду від учасників справи не надходило.

Таким чином, судом було створено всім учасникам справи належні умови для доведення своїх правових позицій, надання ними доказів для обґрунтування своїх вимог та заперечень, а тому суд дійшов висновку про вчинення усіх необхідних дій для розгляду справи та про достатність у матеріалах справи доказів для повного та всебічного з`ясування усіх обставин справи та вирішення господарського спору по суті.

З урахуванням наведеного, оскільки відповідачем 2 не було надано суду відзиву на позовну заяву у строк, встановлений частиною 1 статті 251 ГПК України, справа розглядається за наявними матеріалами, відповідно до частини 2 статті 178 ГПК України.

Положеннями частини 4 статті 240 ГПК України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, а також заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

29.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Вератайл Україна" (продавець), Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (лізингоодержувач) було укладено договір купівлі-продажу №10096-S (далі - договір купівлі-продажу).

Згідно пункту 1.1. договору купівлі-продажу продавець зобов`язується продати, а покупець зобов`язується купити для подальшої передачі у лізинг лізингоодержувачу (відповідно до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021) зернозбиральний комбайн РСМ-161, новий, 2020 року виготовлення, серійний №R0RSM161000441 одна одиниця. 2. Жатка для збирання зернових культур РСМ-161.27, 7,0 м, нова, 2021 року виготовлення, серійний № R0GZ одна одиниця. 3. Пристосування для переміщення адаптерів ППА-4000 "Uni Cart 4000", новий, 2020 року виготовлення, серійний №R1PPA400002024 одна одиниця надалі іменоване "товар" або "об`єкт лізингу" в цілому та відповідно як окремі його складові, зазначені в додатку 1 "Специфікація" цього договору.

29.06.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (надалі - позивач, лізингодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бленк Дайманд" (надалі - відповідач 1, лізингоодержувач) було укладено договір фінансового лізингу №10096-SME-FL (надалі - договір).

Згідно пункту 1.1. договору лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язувався набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно (надалі об`єкт лізингу), наведене в специфікації (Додаток №1 до Договору), а лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 1.2. договору строк користування лізингоодержувачем об`єктом лізингу (строк лізингу) складається з періодів (місяців) лізингу згідно з Графіком сплати лізингових платежів (Додаток №2 до Договору) та починається з дати підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкта лізингу за формою, встановленою лізингодавцем та закінчується не раніше 1 року від дати підписання сторонами Акту приймання-передачі об`єкту лізингу.

Пунктом 1.5. договору передбачено, що строк (термін) і місце передачі об`єкта лізингу лізингоодержувачу зазначається у Специфікації.

Відповідно до пункту 1.6. договору загальна вартість об`єкта лізингу на момент укладення договору зазначається у графіку.

Згідно пункту 2.1. договору погоджено, що приймання лізингоодержувачем об`єкта лізингу оформлюється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим лізингоодержувачем умовам і специфікація та умовам договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками сторін і скріплюється печатками сторін згідно з вимогами законодавства України. Передача об`єкта лізингу лізингоодержувачу у володіння та користування у будь-якому випадку відбувається не раніше дати фактичного отримання об`єкта лізингу від відповідного продавця (постачальника) об`єкта лізингу. Об`єкт лізингу приймається керівником лізингоодержувача, який діє на підставі статуту, або іншою уповноваженою особою, яка діє на підставі довіреності.

Відповідно до пункту 3.1. договору з дати підписання Акту приймання-передачі (якщо інше не буде погоджено між лізингоодержувачем, лізингодавцем та продавцем (постачальником) письмово), лізингоодержувач має право користуватися об`єктом лізингу у своїй господарській діяльності та зобов`язаний використовувати об`єкт лізингу за його призначенням та згідно з умовами цього договору.

Пунктом 5.1. договору погоджено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 5.2. договору лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає: суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу (п. 5.2.1); винагороду лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкта лізингу (п. 5.2.2.).

Згідно умов пункту 5.3. договору складові лізингових платежів, крім першого періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 6.1. договору передбачено, що кожна з наступних подій вважається істотним порушенням умов договору лізингоодержувачем (надалі подія невиконання зобов`язання).

Згідно з підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. договору подією невиконання зобов`язання є, зокрема, випадок, коли лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або в повному обсязі) за договором з дня настання строку платежу згідно з договором.

Додатком №1 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 є Специфікація, згідно якої об`єктом лізингу є: 1. Зернозбиральний комбайн РСМ-161, новий, 2020 року виготовлення, серійний №R0RSM161000441 одна одиниця. 2. Жатка для збирання зернових культур РСМ-161.27, 7,0 м, нова, 2021 року виготовлення, серійний № R0GZ одна одиниця. 3. Пристосування для переміщення адаптерів ППА-4000 "Uni Cart 4000", новий, 2020 року виготовлення, серійний №R1PPA400002024 одна одиниця.

Згідно Акту приймання-передачі до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв об`єкт лізингу в стані та комплектності відповідно до Специфікації (включаючи витратні матеріали, інструкції, аксесуари). Лізингоодержувач визнає право власності лізингодавця на вищенаведений об`єкт лізингу та підтверджує, що йому надається виключно право володіння та користування вищезазначеним об`єктом лізингу відповідно до положень договору.

05.07.2021 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №1 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021, відповідно до якої сторони домовились внести зміни в додаток №2 до договору та викласти його в редакції, згідно з Додатком №1 до цієї додаткової угоди, відповідно до умов якої сторони погодили новий графік сплати лізингових платежів.

22.07.2022 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 1 якої, лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладання даної додаткової угоди має заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2729073,31 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №1 з 26.03.2023 по 26.06.2026.

22.07.2022 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 2 якої, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю комісію за проведення організаційних заходів з укладення цієї додаткової угоди в розмірі та в строки, зазначені в таблиці №2 з 26.07.2022 по 26.06.2026 щомісячно у розмірі 17447,06 грн., всього - 837458,88 грн.

01.08.2023 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 1 якої, сторони домовились скасувати порядок погашення простроченої заборгованості, встановлений відповідно до п. 1 додаткової угоди №2 від 22.07.2022 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021. При цьому згідно з пунктом 2 лізингоодержувач визнає, що на дату укладення даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2715074,28 грн., яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в Таблиці №1. Крім того, згідно пункту 3 лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладення даної додаткової угоди має заборгованість за комісією за проведення організаційних заходів згідно додаткової угоди №3 від 22.07.2022 в розмірі 250811,82 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №3.

15.07.2024 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №5 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 1 якої, сторони домовились скасувати порядок погашення простроченої заборгованості, встановлений відповідно до пункту 2 додаткової угоди №4 від 01.08.2023 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021. При цьому згідно пункту 2 лізингоодержувач визнає, що на дату укладення даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2398095,76 грн., яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в Таблиці №1. Крім того, пунктом 3 погоджено змінити пункт 1 додаткової угоди №3 від 22.07.2022 до договору про те, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю комісію з проведення організаційних заходів з укладення цієї додаткової угоди в розмірі та строки зазначені в таблиці №2.

Разом з тим, згідно пункту 4 лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладання даної додаткової угоди має заборгованість за комісію за проведення організаційних заходів згідно додаткової угоди №3 від 22.07.2022 в розмірі 442729,48 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №3.

Також, з матеріалів справи убачається, що 31.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне вугілля" (поручитель) було укладено договір поруки №9888-10549/GA (далі - договір поруки).

Згідно умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, в повному обсязі таких зобов`язань.

Відповідно до пункту 1.2. поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно.

Умовами пункту 1.3. договору поруки передбачено, що поручитель згоден, що його зобов`язання за цим договором є безумовним та не залежить від можливості примусового стягнення за договором лізингу, або відсутності будь-якої дії кредитора щодо стягнення за договором лізингу, або відмови кредитора від примусового стягнення за будь-яким положенням договору лізингу, або від отримання будь-якого рішення суду проти боржника або будь-якої дії, яка могла б звільнити поручителя від відповідальності за цим договором.

Пунктом 3.1. договору поруки передбачено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за договором лізингу у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у договорі лізингу, в тому числі, будь-якими змінами та доповненнями до договору лізингу, які можуть бути укладені сторонами договору лізингу в майбутньому. Зокрема, порукою забезпечуються вимоги кредитора щодо: сплати суми лізингових платежів за договором лізингу за виключенням авансового лізингового платежу. Боржник зобов`язаний сплатити кредитору суму лізингових платежів за фактичне користування об`єктом лізингу в розмірі, в терміни і в порядку, що передбачені в договорі лізингу. Сума лізингових платежів може становити 34318551.47 гривень (п.п. 3.1.1.). Сплати кредитору в повному обсязі пені, штрафів, неустойки за прострочення сплати лізингових платежів, несвоєчасне отримання чи повернення або неповернення об`єкта лізингу, а також відшкодування всіх збитків, які передбачені умовами договору лізингу (п.п. 3.1.2.). Боржник зобов`язаний оплатити збільшення вартості об`єкта лізингу, якщо загальна вартість об`єкта лізингу збільшилась, відповідно до умов договору лізингу. Боржник зобов`язаний оплатити збільшення суми лізингових платежів згідно з договором лізингу, якщо це передбачено умовами договору лізингу (п.п. 3.1.4.). Боржник зобов`язаний також сплатити/повернути/компенсувати будь-які інші суми, що підлягають сплаті/поверненню/компенсації згідно з договором лізингу та/або пов`язані з ним (3.1.5.).

Згідно пункту 4.1. договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині.

Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який зазначений в цьому договорі, в статті 12 або буде вказаний поручителю у відповідному повідомленні. Подання кредитором вимоги щодо виконання частини боргових зобов`язань не позбавляє кредитора права подати вимогу щодо погашення іншої частини боргових зобов`язань (п.п. 4.2., 4.3. договору поруки).

Згідно пункту 4.10 договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника, що вказані в договорі лізингу в тому ж обсязі, що й боржник, та виконувати будь-які та всі інші умови цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, а разі їх наявності, (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань боржником в повному обсязі (п.5.1, 5.2 договору поруки).

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся засобами поштового зв`язку на адресу відповідача 2 з вимогою кредитора про виконання боргових зобов`язань вих. №79/05/25-ю від 09.05.2025, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення вимагав від відповідача 2 як солідарного боржника сплатити прострочені лізингові платежі у сумі 5196051,25 грн. протягом 5 банківських днів з дати отримання письмової вимоги. Разом з тим, звернуто увагу, що у випадку не сплати прострочених лізингових платежів у встановлений строк, позивач буде вимушено звертатися до суду з позовною заявою про стягнення суми заборгованості.

Позивачем зазначено, що відповідач 1 припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів, а тому у останнього утворилася заборгованість в розмірі 691982,36 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу та банківськими виписками №і199512 від 28.04.2025 та №і199591 від 29.04.2025. Зауважує, що відповідачі не виконують передбачені договором фінансового лізингу зобов`язання по сплаті лізингових платежів, що в свою чергу зумовило порушення охоронюваних законодавством України прав та інтересів позивача, за захистом яких на підставі статті 4 ГПК України позивач звертається до господарського суду шляхом подання позовної заяви з позовними вимогами про солідарне стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу.

Вказані обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд керується наступним.

Стаття 11 ЦК України вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як зазначено в статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до статті 292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Відповідно до частини 1 статті 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Згідно частини 2 статті 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом.

Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг" визначено, що фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Згідно з частиною 1 статті 5 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізинг вважається фінансовим, у разі якщо до лізингоодержувача переходять усі ризики та винагороди (вигоди) щодо користування та володіння об`єктом фінансового лізингу, за умови додержання хоча б однієї з таких ознак (умов): 1) об`єкт фінансового лізингу передається на строк, протягом якого амортизується не менше 75 відсотків його первісної вартості, а лізингоодержувач зобов`язаний на підставі договору фінансового лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу, протягом строку дії договору фінансового лізингу придбати об`єкт фінансового лізингу з подальшим переходом права власності від лізингодавця до лізингоодержувача за ціною та на умовах, передбачених таким договором фінансового лізингу або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу; 2) сума лізингових платежів на момент укладення договору фінансового лізингу дорівнює первісній вартості об`єкта фінансового лізингу або перевищує її; 3) балансова (залишкова) вартість об`єкта фінансового лізингу на момент закінчення строку дії договору фінансового лізингу, передбаченого таким договором, становить не більше 25 відсотків первісної вартості (ціни) такого об`єкта фінансового лізингу станом на початок строку дії договору фінансового лізингу; 4) об`єкт фінансового лізингу, виготовлений на замовлення лізингоодержувача, після закінчення дії договору фінансового лізингу не може бути використаний іншими особами, крім лізингоодержувача, зважаючи на його технологічні та якісні характеристики.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України "Про фінансовий лізинг" об`єктом фінансового лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо передачі якого в лізинг законом не встановлено обмежень.

Частиною 1 статті 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Свобода договору, закріплена у якості однієї із засад цивільного законодавства, сформульована у статтях 6 та 627 ЦК України, у відповідності до яких сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

В частині 1 статті 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Таким чином, укладаючи та підписуючи означені вище договори та додаткові угоди до них, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означених договорів, суд вважає їх належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договорами кореспондуючих прав і обов`язків сторін.

За приписами статті 173 ГК України один суб`єкт господарського зобов`язання повинен вчинити певну дію на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Матеріалами справи підтверджено, що згідно підписаного між сторонами Акту приймання-передачі до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 лізингодавець передав, а лізингоодержувач прийняв об`єкт лізингу в стані та комплектності відповідно до Специфікації (включаючи витратні матеріали, інструкції, аксесуари). В свою чергу, лізингоодержувач визнав право власності лізингодавця на вищенаведений об`єкт лізингу та підтвердив, що йому надається виключно право володіння та користування вищезазначеним об`єктом лізингу відповідно до положень договору.

Таким чином, суд констатує, що позивачем належним чином виконано взяті на себе договірні зобов`язання та надано відповідачу 1 об`єкт лізингу в стані та комплектності відповідно до Специфікації, що відповідачем 1 не заперечується.

Статтями 525, 526 ЦК України, що кореспондуються за змістом з положеннями статті 193 ГК України, передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Із змісту наведеної норми права слідує, що однією із основних умов виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі. При цьому коли одна із сторін за умовами договору взяла на себе певні зобов`язання, то інша сторона вправі очікувати, що такі будуть виконані належним чином у встановлені строки. У разі ж коли сторона порушила умови договору, зобов`язання вважається не виконаним, що є порушенням умов договору.

Верховний Суд у постанові від 01.03.2021 у справі №180/1735/16-ц зазначив, що принцип належного виконання зобов`язання полягає в тому, що виконання має бути проведене, зокрема у належний строк (термін).

Відповідно до частини 2 статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Нормами частини 1 статті 202 ГК України визначено, що господарське зобов`язання припиняється, окрім іншого виконанням, проведеним належним чином.

Умовами пункту 5.3. договору фінансового лізингу передбачено, що складові лізингових платежів, крім першого періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з додатком №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно Графіку сплати лізингових платежів, який є Додатком №2 до Договору фінансового лізингу, містяться дати сплати лізингових платежів, їх щомісячна сума, а також зазначається сума відшкодування вартості об`єкта лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу.

Із матеріалів справи убачається та відповідачем 1 також не заперечується, що 22.07.2022 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №2 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 1 якої, лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладання даної додаткової угоди має заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2729073,31 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №1.

Крім того, відповідач 1 не заперечує, що 22.07.2022 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №3 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 2 якої, лізингоодержувач сплачує лізингодавцю комісію за проведення організаційних заходів з укладення цієї додаткової угоди в розмірі та в строки, зазначені в таблиці №2 з 26.07.2022 по 26.06.2026 щомісячно у розмірі 17447,06 грн., всього - 837458,88 грн.

Також, відповідачем 1 у заявах по суті справи не було висловлено заперечень проти того, що 01.08.2023 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №4 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно з пунктом 2 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладення даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2715074,28 грн., яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в Таблиці №1. Крім того, згідно пункту 3 лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладення даної додаткової угоди має заборгованість за комісією за проведення організаційних заходів згідно додаткової угоди №3 від 22.07.2022 в розмірі 250811,82 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №3.

Водночас матеріалами справи встановлено та відповідачем 1 не спростовано, що 15.07.2024 між лізингодавцем та лізингоодержувачем було укладено додаткову угоду №5 до договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 згідно умов пункту 2 якої лізингоодержувач визнає, що на дату укладення даної додаткової угоди має прострочену заборгованість за періодичними лізинговими платежами в розмірі 2398095,76 грн., яку зобов`язується сплатити в строки та в сумах, що зазначені в Таблиці №1. Разом з тим, згідно пункту 4 лізингоодержувач визнає, що станом на дату укладання даної додаткової угоди має заборгованість за комісію за проведення організаційних заходів згідно додаткової угоди №3 від 22.07.2022 в розмірі 442729,48 грн., яку зобов`язується сплатити в строки зазначені в таблиці №3.

В контексті викладеного, суд звертається до висновків Верховного Суду у постанові від 10.09.2019 у справі №916/2403/18 та враховує, що до дій, які свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Разом з тим, як зазначено позивачем, відповідач 1 припинив виконувати взяті на себе зобов`язання з оплати лізингових платежів, а тому утворилась заборгованість в розмірі 691982,36 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості за договором фінансового лізингу та банківськими виписками №і199512 від 28.04.2025 та №і199591 від 29.04.2025 по рахунку № НОМЕР_1 за період з 01.06.2021 по 27.04.2025.

В контексті встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, суд також враховує правову позицію Верховного Суду від 23.09.2019 у справі №910/10254/18 про те, що банківські виписки з рахунків позичальника є належними та допустимими доказами у справі, що підтверджують рух коштів по конкретному банківському рахунку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій.

Також суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

Згідно з пунктом 3 частини 2 статті 21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

Пунктом 5.1. договору погоджено, що лізингоодержувач сплачує лізингодавцю лізингові платежі відповідно до договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в додатку №2 до договору, який є його невід`ємною частиною.

Однак матеріали справи свідчать, що відповідачем 1 порушено зобов`язання за договором фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 та додаткових угод до нього в частині повного та своєчасного здійснення платежів з огляду на погоджені умови пункту 5.1. договору, що призвело до виникнення заборгованості, яка залишається не сплаченою та наявність якої відповідачем 1 в розумінні вимог статті 73-74 ГПК України не спростовано.

Відповідно до статті 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Перевіривши правомірність та правильність здійсненого позивачем детального розрахунку заборгованості по сплаті лізингових платежів у розмірі 691982,36 грн., з яких розрахунок суми заборгованості по комісії у розмірі 176162,80 грн. та розрахунок суми простроченої заборгованості у розмірі 515819,56 грн. суд зазначає, що відповідні розрахунки не суперечать встановленим обставинам справи, погодженими між сторонами умовам договору, а також вимогам законодавства, розрахунки є арифметично вірними, у зв`язку з чим, позовна вимога про стягнення вказаної суми є правомірною, обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Щодо заперечень відповідача 1 в заявах по суті справи, суд зазначає наступне.

Матеріали справи свідчать, що 13.01.2025 позивачем за підписом директора департаменту безпеки та стягнення заборгованості ТОВ "ОТП Лізинг" Байдюк В.С. направлено на адресу ТОВ "Блек Даймонд" лист за вих. №2344, в якому позивач нагадує, що у відповідності до положень договору, на його чинність не впливають будь-які обмеження або навіть неможливість користування об`єктом лізингу внаслідок його часткового пошкодження, або внаслідок юридичних, або технічних, або економічних причин, випадків, надзвичайних подій або обставин непереборної сили (форс-мажору). В таких випадках зобов`язання лізингоодержувача, в тому числі платіжні зобов`язання, залишаються чинними в повному обсязі. Згідно з договорами, у випадку виникнення факту невиконання лізингоодержувачем взятих зобов`язань, лізингодавець набуває права на власний розсуд: достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за договором та повернення об`єкта лізингу; вилучити об`єкт лізингу, у порядку, передбаченому договором та/або законодавством України; застосувати інші заходи, не заборонені законодавством України. При цьому зазначено, що вказані вище заходи можуть застосовуватись на розсуд лізингодавця як окремо, так і в сукупності.

Водночас зазначено, що лізингоодержувач свої зобов`язання за договорами не виконує і станом на 13.01.2025 має прострочену заборгованість за договорами у сумі 704317,88 грн. З огляду на вказане, позивач вимагає у строк до 15.01.2025 забезпечити виконання зобов`язань лізингоодержувача у порядку, що встановлений договорами та законодавством України, а саме сплатити прострочену заборгованість у сумі 704317,88 грн. у повному обсязі. У разі несплати заборгованості, лізингодавцем буде розірвано договори.

Окрім того, матеріали справи свідчать, що в подальшому 12.02.2025 позивачем направлено на адресу ТОВ "Блек Даймонд" лист за вих. №2370 в якому зазначено, що відповідно до умов договору, у випадку порушення лізингоодержувачем обов`язків зі своєчасної та повної сплати лізингових платежів (в разі, якщо строк прострочки перевищує 10 (десять) календарних днів, сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських санкцій, згідно статей 235-237 Господарського кодексу України, лізингодавець має право тимчасово обмежити право лізингоодержувача на користування та/або володіння предметом лізингу (у тому числі без згоди лізингоодержувача) шляхом:

а) вилучення у лізингоодержувача комплекту ключів від предмета лізингу; реєстраційних документів на предмет лізингу; державних реєстраційних номерів; окремих деталей предмета лізингу;

б) застосування технічних засобів, які унеможливлюють рух предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: блокування технічними засобами, вилучення окремих деталей, складових Предмету лізингу тощо);

в) застосування електронних засобів, які унеможливлюють рух предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: системи моніторингу/контролю/слідкування на основі систем супутникової GPS навігації тощо);

г) перевезти власними силам, так і за допомогою спеціальних технічних засобів, евакуатора, або іншого технічного пристрою предмет лізингу з метою передачі предмета лізингу на зберігання іншим особам (з покладанням на лізингоодержувача відповідних витрат).

Разом з тим, позивачем у вказаному листі зазначено, що лізингоодержувач свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів не виконує, та в період з 12.02.2025 має прострочену заборгованість перед лізингодавцем за договорами у сумі 1122221,22 грн. Позивачем зазначено, що лізингодавцем прийнято рішення про застосування до лізингоодержувача оперативно-господарських санкцій відповідно до договорів.

Суд зазначає, що відповідно до статті 188 ГК України зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором.

За змістом статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приписами частини 1, 3 статті 653 ЦК України передбачено, що у разі зміни договору зобов`язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни.

Приписами статті 654 ЦК України унормовано, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Пунктом 6.3 договору погоджено, що у випадку настання буд-якої з "Події невиконання зобов`язань" зазначених в підпунктах 6.1.1-6.1.11 цього договору, лізингодавець надсилає лізингоодержувачу повідомлення про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі лізингодавцю в межах України. Підтвердженням отримання лізингоодержувачем такого повідомлення про відмову від договору (його розірвання) є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання, або повідомлення про вручення листа службою кур`єрської доставки, або розписка лізингоодержувача (чи уповноваженої лізингоодержувачем особи) на примірнику повідомлення лізингодавця про вручення йому такого повідомлення. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від договору (його розірвання) та/або вилучення об`єкта лізингу.

Згідно пункту 14.2. договору зміни та доповнення до цього договору є чинними та стають невід`ємною частиною договору якщо вони здійснені у письмовій формі у вигляді додаткових угод до цього договору або договорів про внесення змін до цього договору, які повинні бути підписані сторонами та скріплені печатками сторін (у разі наявності). До моменту одержання оригіналів вказаних вище документів, лізингодавець може посилатись на такі документи, надіслані факсом або на фотокопії цих документів, надіслані електронною поштою, як на оригінали.

Разом з тим, відповідно до статті 235 ГК України за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Натомість суд констатує, що матеріали справи не містять повідомлень про розірвання договору фінансового лізингу №10096-SME-FL від 29.06.2021 в порядку пункту 6.3. договору та положень статті 188 ГК України, статті 651, 653 ЦК України, а тому беручи до уваги встановлену статтею 204 ЦК України та неспростовану в межах цієї справи в порядку статті 215 ЦК України презумпцію правомірності означеного договору, суд вважає його належною у розумінні статей 11, 509 ЦК України та статей 173, 174 ГК України підставою для виникнення та існування обумовлених таким договорами кореспондуючих прав і обов`язків сторін, у зв`язку із чим твердження відповідача 1 у заявах по суті справи про розірвання договору відхиляються судом як необґрунтовані та безпідставні.

Разом з тим, частиною 1 статті 546 ЦК України унормовано, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

Статтею 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Згідно з статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Стаття 543 ЦК України передбачає, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Як зазначено судом вище та підтверджено матеріалами справи, 31.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне вугілля" (поручитель) було укладено договір поруки №9888-10549/GA.

Згідно умов пункту 1.1. договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, в повному обсязі таких зобов`язань.

Згідно пункту 4.1. договору поруки у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині.

Поручитель приймає на себе зобов`язання, у випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за договором лізингу, здійснити виконання боргових зобов`язань в обсязі, заявленому кредитором, протягом 5-ти (п`яти) банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора. Погашення здійснюється поручителем шляхом перерахування відповідної суми на рахунок кредитора, який зазначений в цьому договорі, в статті 12 або буде вказаний поручителю у відповідному повідомленні. Подання кредитором вимоги щодо виконання частини боргових зобов`язань не позбавляє кредитора права подати вимогу щодо погашення іншої частини боргових зобов`язань (п.п. 4.2., 4.3. договору поруки).

Згідно пункту 4.10. договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника, що вказані в договорі лізингу в тому ж обсязі, що й боржник, та виконувати будь-які та всі інші умови цього договору.

Матеріали справи свідчать, що позивач звернувся засобами поштового зв`язку на адресу відповідача 2 з вимогою кредитора про виконання боргових зобов`язань вих. №79/05/25-ю від 09.05.2025, в якій з викладенням правових та фактичних підстав звернення вимагав від відповідача 2 як солідарного боржника сплатити прострочені лізингові платежі у сумі 5196051,25 грн. протягом 5 банківських днів з дати отримання письмової вимоги. Разом з тим, звернуто увагу, що у випадку не сплати прострочених лізингових платежів у встановлений строк, позивач буде вимушено звертатися до суду з позовною заявою про стягнення суми заборгованості.

Однак у даному разі матеріали справи свідчать, що відповідачем 2 також не виконано зобов`язань за договором поруки та жодним чином не спростовано позовні вимоги, що суперечить приписам статті 546, 553, 554 ЦК України, умовам пунктів 1.1., 4.2., 4.3., 4.10. договору поруки, а тому відповідач 2, який є поручителем визнається судом такими, що має нести солідарну відповідальність з відповідачем 1 за неналежне виконання останнім взятих на себе договірних зобов`язань за договором фінансового лізингу.

Відтак, оскільки відповідачі не здійснили належний розрахунок з позивачем, що суперечить вимогам законодавства та погодженим умовам договору, суд дійшов висновку, що відповідачами порушено права та законні інтереси позивача, за захистом яких позивач звернувся до суду.

Суд зазначає, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно із статтею 77 ГПК України допустимість доказів полягає у тому, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Вказані вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Натомість відповідачами не надано та матеріали справи не містять доказів, які б спростовували правомірність та обґрунтованість позовних вимог та вказували б на відсутність перед позивачем підтвердженої матеріалами справи заборгованості.

При цьому судом надано оцінку щодо належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок наявних в матеріалах справи доказів у їх сукупності.

З урахуванням наведеного, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді усіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Здійснюючи розподіл судових витрат, суд керується положеннями статті 129 ГПК України, та враховуючи висновки суду про задоволення позову, покладає витрати зі сплати судового збору на відповідачів порівну.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76-79, 86, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49, ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н., смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) заборгованість по сплаті лізингових платежів у розмірі 691982,36 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Блек Даймонд" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4151,89 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н., смт. Солоницівка, вул. Заводська, буд. 49, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Лізинг" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 43, ) витрати зі сплати судового збору у розмірі 4151,89 грн.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене в порядку, встановленому статтями 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "21" липня 2025 р.

Суддя Г.І. Сальнікова