ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"17" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 904/281/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво", м. Дніпро до держави - російської федерації про відшкодування майнової шкоди та збитків у сумі 25 433 800,30 грн.

за участю представників:

від позивача: не з`явились;

від відповідача: не з`явились;

ВСТАНОВИВ: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сяйво" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 15 433 800,32 грн., що складають суму майнової шкоди, та 10 000 000,00 грн. - збитків у вигляді упущеної вигоди.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 у справі №904/281/24 передано за територіальною підсудністю на розгляд Господарському суду Одеської області (65119, Одеська область, м. Одеса, проспект Шевченка, буд. 29) матеріали справи № 904/281/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво" до держави - російської федерації про відшкодування майнової шкоди та збитків у сумі 25 433 800,30 грн.

Ухвала господарського суду мотивована наявністю підстав для передачі матеріалів справи №904/281/24 за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду Одеської області, виходячи з обставин того, що місцем заподіяння шкоди майну позивача є м. Херсон.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сяйво" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 року по справі № 904/281/24 та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 23.09.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво" на ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 у справі № 904/281/24 залишено без задоволення. Ухвалу Господарського суду Дніпропетровської області від 09.07.2024 у справі № 904/281/24 залишено без змін.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.09.2024р., справу №904/281/24 передано на розгляд судді Літвінову С.В.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.10.2024 року справу №904/281/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво", м. Дніпро до держави - російської федерації про відшкодування майнової шкоди та збитків у сумі 25 433 800,30 грн передано за підсудністю до Господарського суду міста Києва.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.11.2024 матеріали справи № 904/281/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Сяйво", м. Дніпро до держави - російської федерації про відшкодування майнової шкоди та збитків у сумі 25 433 800,30 грн. передати за підсудністю до Господарського суду Одеської області.

Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 03.02.2025 матеріали позовної заяви передані на розгляд судді Літвінову С.В.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 10.02.2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Ухвалою суду від 09.06.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/281/24 та призначено справу до судового розгляду по суті в засіданні суду.

У судовому засіданні 17.07.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

27.09.2021 року відповідно до договору поставки № 270902, укладеного з Фермерським господарством «ЮКАН - 2005», ТОВ «Сяйво» придбало сільгосппродукцію, а саме пшеницю органічну врожаю 2021 року (Партія № ОТО17- 42/30.07.2021) у кількості 698,84 тони на загальну суму 6 988 400,14 (шість мільйонів дев`ятсот вісімдесят вісім тисяч чотириста гривень 14 коп.) з ПДВ. Товар за цим договором був поставлений, що підтверджується видатковими накладними від 20.02.2022 № 14 та від 19.02.2022 №13.

11.02.2022 року між ТОВ «Сяйво» та ТОВ «Хеліантус» було укладено договір поставки № 110201, відповідно до якого ТОВ «Хеліантус» зобов`язувалось продати ТОВ «Сяйво» сільгосппродукцію, а саме пшеницю органічну врожаю 2021 року (Партія № 0^/1-15/30.07.2021) кількістю 552,08 тон на загальну вартість 5 520 800,12 (п`ять мільйонів п`ятсот двадцять тисяч вісімсот гривень 12 коп.) з ПДВ. Товар за цим договором було одержано, що підтверджується видатковими накладними від 14.02.2022 № 14/02/2022, від 15.02.2022 № 15/02/2022, від 16.02.2022 № 16/02/2022, від 17.02.2022 № 17/02/2022, від 18.02.2022 № 18/02/2022.

20.02.2022 року між ФГ «ЮКАН-2005» та ТОВ «Сяйво» було укладено договір № 2002/з відповідального зберігання, за яким ФГ «ЮКАН-2005» передає ТОВ «Сяйво» на зберігання сільгосппродукцію, а саме пшеницю органічну, врожаю 2021 року кількістю 292,46 тон на загальну вартість 2 924 600,06 (два мільйони дев`ятсот двадцять чотири тисячі шістсот гривень 06 коп.) з ПДВ. Фактична передача пшениці підтверджується актом приймання-передачі від 20.02.2022 року № 1.

08.02.2022 року між ТОВ «Сяйво» та ПП «Барбет» було укладено договір відповідального зберігання № 16/2022, за яким ПП «Барбет» приймає у ТОВ «Сяйво» сільськогосподарську продукцію на зберігання. Відповідно до додатку № 1 до цього договору кількість переданої сільгосппродукції становить 1550 тон.

Відповідно до актів приймання-передачі на відповідальне зберігання, ПП «Барбет» прийняло у ТОВ «Сяйво» на зберігання:47,92 тон за актом № 16/2022/1/1; 50,90 тон за актом № 16/2022/1/2;190,82 тон за актом № 16/2022/1/3;117,16 тон за актом № 16/2022/1/4;121,16 тон за актом № 16/2022/1/5;358,84 тон за актом № 16/2022/1/6;219,32 тон за актом № 16/2022/1/7;191,16 тон за актом № 16/2022/1/8;147,76 тон за актом № 16/2022/1/9;98,34 тон за актом № 16/2022/1/10., всього 1543,38 тони пшениці органічної.

Як зазначає позивач, ПП «Барбет» є суб`єктом господарювання, яке надавало послуги зі зберігання сільськогосподарської продукції на території міста Херсон, маючи для цього необхідну матеріально технічну базу, а саме склади, розташовані за адресою: Карантиний острів, 1, м. Херсон.

Позивач вказує, що 06 червня 2023 року, під час військових дій, мав місце підрив греблі Каховської ГЕС, в результаті чого було затоплено значну кількість населених пунктів, у тому числі місто Херсон.

Внаслідок підриву греблі Каховської ГЕС, що спричинило затоплення міста Херсон, відбулось повне затоплення складських будівель, належних ПП «Барбет», розташованих за адресою: Карантиний острів, 1, м. Херсон, в яких перебувала на зберіганні сільськогосподарська продукція, належна ТОВ «Сяйво».

06.06.2023 року директор ПП «Барбет» подав заяву до відділу поліції № 2 (Корабельний) Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області про вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 438, 441 КК України.

Вказану заяву було зареєстровано, що підтверджується повідомленням про реєстрацію заяви від 04.07.2023 року СВ Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області.

Позивач зазначає, що заява директора ПП «Барбет» приєднана до матеріалів кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000307 від 06.06.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 438, ст. 441 КК України за умисний підрив військовослужбовцями окупаційних військ російської федерації цивільного об`єкту критичної інфраструктури - головної споруди Каховської ГЕС та, як наслідок, затоплення значної частини Херсонської області.

Досудове розслідування вказаного кримінального провадження здійснюється Слідчим відділом УСБУ в Херсонській області.

Також, позивач зазначає, що ПП «Барбет» було видано складську довідку від 06.06.2023 року № 51, подану на адресу Херсонської обласної військової адміністрації, відповідно до якої ПП «Барбет» підтверджено, що на складі № 1 ПП «Барбет» за адресою: м. Херсон Карантиний острів 1, на 06.06.2023 року перебувало на відповідальному зберіганні пшениці органічної, українського походження, врожаю 2021 р., в кількості 1800,600 тон, в т.ч. отримане від:

ТОВ «Сяйво» (31335217), згідно договору відповідального зберігання № 16/2022 від 08.02.2022 року в кількості 1543,380т.;

ТОВ «ТОРГОВИЙ ДІМ «ЕЛІТНЕ НАСІННЯ» (32070875), згідно договору відповідального зберігання № 180222 від 18.02.2022р. в кількості 257,220 т.

24.06.2023 року ПП «Барбет» було проведено інвентаризацію, за результатами якої було видано довідку від 24.06.2023 № 11, за якою пшениця органічна, врожаю 2021 року, передана ТОВ «Сяйво» на відповідальне зберігання у кількості 1543,3 80 т. є непридатною, а саме зазначено, що пшениця замокла повністю, непридатна для використання.

24.07.2023 року ПП «Барбет» направило на адресу Херсонської обласної військової адміністрації лист № 61 про те, що в результаті підриву Каховської гідроелектростанції встановлено затоплення пшениці органічної, врожаю 2021 року, у кількості 1800,600 тон, яке перебувало на відповідальному зберіганні.

Відповідно до довідки ТОВ «Сяйво» від 01.11.2023 року за № 2005-1, пшениця, яка повністю замокла і зіпсована на складі у м. Херсон внаслідок підриву військами російського агресора Каховської греблі у 2023 році у кількості 1543,38 тон була придбана за договорами за суму 15 433 800,32 (п`ятнадцять мільйонів чотириста тридцять три тисячі вісімсот гривень 32 коп.).

Таким чином, позивач стверджує, що внаслідок збройної агресії, шляхом підриву Каховської ГЕС, що призвело до затоплення Херсонської області, у тому числі складів ПП «Барбет» спричинила майнову шкоду ТОВ «Сяйво» на загальну суму 15 433 800,32 гривень.

Крім того, позивач нарахував 10 000 000,00 грн. - збитків у вигляді упущеної вигоди.

Приймаючи до уваги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Сяйво" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 15 433 800,32 грн., що складають суму майнової шкоди, та 10 000 000,00 грн. - збитків у вигляді упущеної вигоди.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

У відповідності до ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. При цьому, ст.12 ЦК України передбачає, що особа здійснює свої цивільні права вільно на власний розсуд.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України «Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні» визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва російської федерації під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок тимчасової окупації держави Україна, юридичним особам, громадським об`єднанням, громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, у повному обсязі покладається на російську федерацію як на державу, що здійснює окупацію. Держава Україна всіма можливими засобами сприятиме відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди російською федерацією.

Відповідно до Пленуму Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювана шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювана, г) вина.

Судом встановлено, що внаслідок збройної агресії, шляхом підриву Каховської ГЕС, що призвело до затоплення Херсонської області, у тому числі складів ПП «Барбет» спричинила майнову шкоду ТОВ «Сяйво» на загальну суму 15 433 800,32 гривень.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Відповідно до ч. З ст. 85 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії Росії проти України в розумінні ч. 3 ст 85 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Згідно із частиною другою статті 224, частиною першою статті 225 ГК України під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил

здійснення господарської діяльності другою стороною. До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включається, зокрема, неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ кредитора, яке пов`язане з утиском його інтересів, як учасника певних суспільних відносин і що виражається у зроблених ним витратах, у втраті або пошкодженні його майна, у втраті доходів, які він повинен був отримати.

Збитки як правова категорія включають в себе й упущену (втрачену) вигоду (Іисгиш сеззапз), яка відрізняється від реальних збитків (батпит етег§епз) тим, що реальні збитки характеризують зменшення наявного майна потерпілого (проведені витрати, знищення і пошкодження майна тощо), а у разі упущеної вигоди наявне майно не збільшується, хоча і могло збільшитися, якби не правопорушення. Тобто упущена вигода відображає різницю між реально можливим у майбутньому потенційно отриманим майном та вже наявним майном.

Відшкодування збитків є однією з форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу правил статті 22 ЦК України, адже частиною першою цієї статті визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Отже для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди необхідна наявність усіх елементів складу цивільного (господарського) правопорушення: 1) протиправної поведінки особи (боржника); 2) збитків, заподіяних такою особою; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і збитками; 4) вини особи, яка заподіяла збитки, в тому числі встановлення заходів, вжитих кредитором для одержання такої вигоди. За відсутності одного із елементів складу цивільного правопорушення відповідальності з відшкодування збитків у вигляді упущеної вигоди не настає (див. висновки, викладені у постанові Верховного Суду України від 04.07.2011 у справі № 3-64гс11, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 908/2261/17, від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14).

Щодо протиправності поведінки особи (боржника) слід зазначити, що вона прямо встановлена нормами законодавства України, оскільки фактичні реальні збитки нанесені внаслідок збройної агресії російської федерації, провина якої встановлена на законодавчому рівні і є загальновідомим фактом, тобто не підлягає доказуванню.

Факт заподіяння збитків підтверджується належними та допустимими доказами, долученими до позовної заяви.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи і збитками є прямо доведеним, оскільки у разі не здійснення підриву греблі Каховської ГЕС, позивач би не втратив сільськогосподарську продукцію, оскільки вона зберігалась у пристосованому для цього місці - складських приміщеннях.

Вина особи також є доведеною, оскільки закріплена на законодавчому рівні та є загальновідомим фактом.

Крім того, суд вважає, що розмір майнової шкоди, завданої збройною агресією Російської Федерації, підтверджується довідкою ТОВ «Сяйво» від 01.11.2023 року та договорами поставки і видатковими накладними до них.

Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги щодо стягнення з відповідача майнову шкоду в розмірі 15 433 800,32грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 10 000 000,00 грн. - збитків у вигляді упущеної вигоди.

Позивач зазначає, що вартість прибутку підприємства за останні три роки склала 14 593 600,00 гривень, що підтверджується звітами про фінансові результати.

Позивачем до суду надано копію попереднього договору поставки української м`якої пшениці врожаю 2023 року загальна вага якої становить 2000тон+/-0,5% на загальну вартість 820 000Євро, що еквівалентно 31 684 964грн.

Але, як вбачається з розрахунку позивача, недоодержаного доходу, який ТОВ Сяйаво могло заробити внаслідок експорту вказаних товарів складає: 1543,3 8 тон * 400 доларів США за тону *37,5268 гривень - 15 433 800,32 грн (сума реальної задокументованої шкоди) = 7 733 444,73 гривень.

Суд погоджується, що наданий позивачем розрахунок неодержаного доходу, здійснений належним чином, тому задовольняє позовні вимоги в частині стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди у розмірі 7733444,73 грн., в іншій частині позовних вимог відмовляє в зв`язку з недоведеністю.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд задовольняє позовні вимоги позивача частково.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238. 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІ Ш И В:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з держави - Російської Федерації (м. Москва, вул. Краснопресненська набережна, 2) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Сяйво» ( 49107, м. Дніпро, бульвар Зоряний, 1А, ) майнову шкоду в розмірі 15 433 800,32 (п`ятнадцять мільйонів чотириста тридцять три тисячі вісімсот гривень 32 коп.), збитки у вигляді упущеної вигоди, в розмірі 7 733 444,73 (сім мільйонів сімсот тридцять три тисячі чотириста сорок чотири гривні 73 коп.).

3. Стягнути з держави - Російської Федерації (м. Москва, вул. Краснопресненська набережна, 2) на користь Державного бюджету України (рахунок № UA0026001 в ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код ЄДРПОУ отримувача - 37993783, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) суму судового збору у розмірі 347508,68 грн.

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

Наказ видати.

Повний текст рішення складено 24 липня 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов