ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м.Черкаси Справа № 925/632/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Промбуд", м.Рівне, вул.Петлюри Симона,14А оф.57

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астара", м.Черкаси, вул.Одеська,27

про стягнення 230914,90 грн заборгованості за договором підряду,

без участі повноважних представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "КТ Промбуд" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Астара" з вимогами про стягнення 230914,90 грн заборгованості за договором підряду від 03.06.2024 №03/06-24, зокрема:

200545,42 грн основного боргу,

20078,58 грн пені,

1943,09 грн 3% річних,

8347,81 грн інфляційних втрат,

та відшкодування судових витрат.

У судовому засіданні 08.07.2025 представник позивача вимоги підтримав. Просить позов задовольнити. Подано для огляду судом оригінали документів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

Відповідач вимоги не заперечив, відзиву не подав, доводів позивача не спростував. Відповідач був належно повідомлений про час і місце проведення судового засідання. Судове засідання 30.06.2025 було відкладено за заявою відповідача.

08.07.2025 суд перейшов у процедуру оголошення рішення 16.07.2025 о 16:00 год.

За результатами судового розгляду 16.07.2025 судом приєднано до справи вступну та резолютивну частину судового рішення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України без їх проголошення.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

03.06.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "КТ Промбуд" в особі директора Конько Т.Є., що діє на підставі Статуту (далі Позивач, кредитор, підрядник, виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Астара" в особі директора Пустового В.В., що діє на підставі Статуту (далі Відповідач, боржник, замовник), був укладений господарський договір №03/06-24 (а.с. 11-16).

Предметом договору (п.п. 1.1.-1.2.) є виконання позивачем комплексу будівельних та монтажних робіт по будівництву станції технічного обслуговування автомобілів за адресою: м. Черкаси, вул. Одеська, 27 на замовлення Відповідача (а.с. 11).

Строк дії договору сторони встановили до 31.12.2024 п. 17.1. договору.

Строк виконання робіт (п. 2.1. договору) 70 календарних днів з моменту передачі замовником виконавцю будівельного майданчика з закріпленими на місцевості координатами меж виділеної для будівництва ділянки та знаків виносу головних осей будівлі; належним чином затвердженої проектної документації; належним чином затвердженої проектної документації стадії "Робочого проекту"; оплати замовником підряднику авансового платежу згідно графіку фінансування робіт; точок підключення до джерел водопостачання та електропостачання.

На виконання умов договору позивачем виконано загальнобудівельні роботи та обумовлений об`єм робіт при побудові СТО на майданчику замовника пред`явлений замовнику до прийняття по Акту.

03.02.2025 між сторонами підписано Дефектаційний акт, створено робочу групу та зафіксовано недоліки будівництва та їх зміст і строки усунення.

Виявлені недоліки було усунуто і між сторонами підписано Акт приймання-передачі виконаних будівельних робіт замовнику на загальну суму 4210134,53 грн від 21.02.2025

Відповідно п. 4.5 договору оплата вартості фактично виконаних та прийнятих робіт проводиться замовником протягом 5 банківських днів з моменту підписання Акта прийняття виконаних робіт замовником, тобто не пізніше 27.02.2025.

Станом на 21.02.2025 відповідач оплатив позивачеві 3709589,11 грн. Заборгованість складає 500545,42 грн.

Після отримання відповідачем письмової вимоги про погашення боргу останній сплатив позивачеві 200000 грн станом на 24.03.2025. Заборгованість складає 300545,42 грн. Відповідач письмово запропонував графік погашення заборгованості до 30.04.2025, але не дотримався його. 10.04.2025 відповідачем перераховано позивачу додатково 100000 грн. Після 10.04.2025 інших розрахунків з позивачем (виконавцем робіт) за договором не було.

Сума основної заборгованості становить 200545,42 грн, що є предметом спору. На суму заборгованості позивач нарахував 20078,58 грн пені, 1943,09 грн - 3% річних та 8347,81 грн інфляційних втрат, які просить стягнути з відповідача як обтяження боргу.

Ухилення відповідача від проведення розрахунку стали причиною звернення позивача з позовом в Господарський суд Черкаської області за захистом порушеного права на своєчасний розрахунок за роботу та примусового стягнення боргу.

Відповідачем доказів виконання у повному обсязі умов договору підряду №03/06-24 від 03.06.2024 до суду не надано. Позивач звертався в Господарський суд Черкаської області з заявою про видачу судового наказу на суму заборгованості та отримав судовий наказ про стягнення заборгованості у справі №925/540/25 від 15.05.2025. 27.05.2025 за заявою відповідача Господарський суд Черкаської області скасував судовий наказ про стягнення з відповідача 230914,90 грн боргу та обтяжень на користь позивача, в зв`язку з чим позивач вимушений був звернутися в Господарський суд Черкаської області з позовом в процедурі спрощеного позовного провадження про примусове стягнення заборгованості.

Сума заборгованості 230914,90 грн та підстави нарахування боргу відповідачем не спростовані. Свого розрахунку пені, обтяжень суми боргу відповідачем суду та позивачеві не подано.

Інших доказів та документів не подано.

Оцінюючи пояснення учасників та докази сторін у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009 №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з положеннями Пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Суд відзначає, що у п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Сторони за договором є суб`єктами господарювання на ринку послуг, самостійними юридичними особами з присвоєнням ідентифікаційного коду, визначенням видів діяльності, що підтверджено витягами з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 Цивільного кодексу України.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача 200545,42 грн основної заборгованості та нарахувань на суму грошового боргу за виконані за договором підряду від 03.06.2024 №03/06-24 будівельно-монтажні роботи з будівництва СТО за замовленням відповідача.

Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору підряду від 03.06.2024 №03/06-24 (а.с.11-16 з додатками); договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України). Договір відповідає положенням глави 61 Цивільного кодексу України як змішаний договір будівельного підряду та супутніх послуг за завданням замовника.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ст. 837. 1. За договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

2. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

3. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл.

4. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

ст.901. 1. За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. 2. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання;

ч.1 ст.903. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором;

Відповідно до ч.1 ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем на виконання умов договору від 03.06.2024 №03/06-24 на замовлення відповідача останньому виконано будівельні роботи з будівництва СТО в м. Черкаси на будівельному майданчику по вул. Одеській, 27.

Згідно Дефектного акту від 03.02.2025 підписано Акт приймання виконаних робіт між сторонами 21.02.2025 (а.с. 17). Вказаний Акт є підставою для підписання загального Акту виконаних робіт та проведення розрахунків за договором. Загальний Акт прийняття робіт підписано на суму 4210134,53 грн (з ПДВ) (а.с. 22).

Відповідачем частково оплачені надані послуги, що прийнято та підтверджено позивачем банківською випискою за рахунками за період з 01.05.2024 по 12.05.2025 (а.с. 24-26). Сума основної заборгованості становить 200545,42 грн, що є предметом спору.

З наявних у справі (та не спростованих відповідачем у належний спосіб) доказів, судом встановлено, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором підряду №03/06-24 від 03.06.2024, виконавши загальнобудівельні роботи з будівництва СТО на замовлення відповідача та надавши послуги відповідачеві. Враховуючи зазначені вище приписи чинного законодавства та умови договору, надані позивачем рахунки на оплату та акти виконання робіт та послуг є належними та допустимими доказами виконання позивачем робіт та послуг на користь відповідач за його замовленням. Тобто відповідач замовив та спожив дані роботи та послуги.

При цьому, як убачається із наявних у матеріалах справи копій актів виконаних робіт, будь-які заперечення щодо повного та належного виконання робіт та надання позивачем послуг з організації та будівництва СТО на замовлення відповідача відсутні.

Про належне виконання позивачем зобов`язань за договором №03/06-24 також свідчить відсутність будь-яких зауважень чи претензій з боку замовника щодо виконаних підрядних робіт та наданих послуг.

Відповідач відповідно до п.4.5 договору зобов`язаний був здійснити повну оплату робіт та послуг протягом п`яти банківських днів з моменту підписання Акту виконаних робіт замовником (відповідачем).

Разом з тим, відповідачем у визначений договором строк (28.02.2025) повної оплати вартості наданих робіт та послуг здійснено не було.

Суд вважає, що строк виконання оплати відповідачем за господарським договором підряду №03/06-24 від 03.06.2024 - є таким, що настав.

Вказані обставини відповідачем не спростовано. Станом на день розгляду справи доказів належного виконання умов спірного договору та оплати відповідачем не надано.

Невиконання відповідачем взятого на себе зобов`язання у строки, встановлені п.4.5 договору, є правовою підставою для стягнення з відповідача заявленої позивачем суми основного боргу 200545,42 грн у примусовому порядку.

Разом з тим, за прострочення виконання зобов`язання позивач просить стягнути з відповідача 20078,58 грн пені.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Так, відповідно до Цивільного кодексу України:

ч.1 ст.251. Строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення;

ч.1 ст.252. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами;

ч.1 ст.253. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Позивач на підставі п.12.6. договору за невиконання грошового зобов`язання заявив до стягнення з відповідача 20078,58 грн пені за період прострочення з 01.03.2025 по 14.05.2025.

Договір про забезпечення виконання зобов`язання у вигляді пені укладено в письмовому виді відповідно до приписів ст.ст. 546, 549 ЦК України.

Відповідно до ч.6 ст.232 Господарського кодексу України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Наведеною нормою передбачено період часу, за який нараховується пеня і який не повинен перевищувати шести місяців від дня, коли відповідне зобов`язання мало бути виконане; законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість цього періоду. Його перебіг починається із дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконано, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Отже, встановивши розмір, термін і порядок нарахування штрафних санкцій за порушення грошового зобов`язання, законодавець передбачив також і право сторін врегулювати ці відносини у договорі.

Суд, перевіривши розрахунки позивача за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон", встановив, що нарахування пені в розмірі 20078,58 грн здійснено правильно з урахуванням позивачем періоду, протягом якого певна сума простроченого платежу не була сплачена, облікової ставки НБУ за спірний період. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача 20078,58 грн пені з простроченої суми боргу 200545,42 грн. Вимога підлягає до задоволення.

Позивачем з посиланням на приписи ст. 625 ЦК України за прострочення грошового зобов`язання відповідачеві нараховано 1943,09 грн 3% річних з простроченої суми та 8347,81 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2025 по 14.05.2025.

Суд, перевіривши розрахунки позивача за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон", встановив, що нарахування 1943,09 грн 3% річних з простроченої суми та 8347,81 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2025 по 14.05.2025 здійснено правильно з урахуванням позивачем періоду, протягом якого сума 200545,42 грн простроченого платежу не була сплачена, індексу інфляції за спірний період. З огляду на викладене, суд вважає, що позивач має право на стягнення з відповідача 1943,09 грн 3% річних з простроченої суми та 8347,81 грн інфляційних втрат за період з 01.03.2025 по 14.05.2025. Вимога підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що сплата заборгованості відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу про оплату має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання до суду відзиву чи й доказів проведення розрахунку з позивачем.

Відповідачем всупереч вимог та приписів ч.1 ст.74, ст.76, 77 ГПК України факту належного виконання зобов`язання перед позивачем у визначений договором строк не доведено; доводів та документів позивача не спростовано.

За вказаних обставин суд вважає, що позивачем використано належний спосіб захисту свого порушеного права, передбачений приписами ст.ст.15-16 Цивільного кодексу України, тому позов підлягає до повного задоволення.

Належить стягнути з відповідача на користь позивача 200545,42 грн основного боргу за договором підряду від 03.06.2024 №03/06-24, 20078,58 грн пені, 1943,09 грн 3% річних, 8347,81 грн інфляційних втрат.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу статті 9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 ГПК України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до п.3 ч.4 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Відтак належить стягнути на користь позивача 3463,72 грн судового збору.

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Астара", м.Черкаси, вул.Одеська,27, , номер рахунку в банку невідомий

на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КТ Промбуд", м.Рівне, вул.Петлюри Симона,14А оф.57, , номер рахунку в банку невідомий

200545,42 грн боргу, 20078,58 грн пені за договором підряду, 1943,09 грн 3% річних з простроченої суми, 8347,81 грн інфляційних втрат, 3463,72 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено та підписано 16.07.2025

Суддя Г.М.Скиба