ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025 Справа № 914/1431/25

Господарський суд Львівської області у складі судді Іванчук С.В., розглянувши матеріали справи за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю. ЕН. ПІ. Трейдінг», м. Львів;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет», м. Львів;

про стягнення заборгованості в сумі 179 008,74 грн.

Представники сторін не викликалися.

Заяв про відвід не поступало.

Розгляд справи судом.

На розгляд Господарського суду Львівської області поступив позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю. ЕН. ПІ. Трейдінг» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» про стягнення заборгованості за договором поставки № ТА0124/17 від 17.07.2017р. в сумі 179 008,74 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, без проведення судового засідання та без виклику представників сторін.

Через систему «Електронний суд» відповідач 28.05.2025р. подав заяву за вх. № 2329/25 про продовження строку для подання відзиву на позовну заяву; продовження строку розгляду справи та розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

Через систему «Електронний суд» позивач 29.05.2025р. подав заперечення за вх. № 14310/25 на заяву відповідача про продовження строку подання відзиву.

Ухвалою суду від 02.06.2025р. заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» за вх. № 2329/25 від 28.05.2025р. задоволено частково, продовжено відповідачу процесуальний строк для подання відзиву на позовну заяву на 10 днів, врешті в задоволенні заяви за вх. № 2329/25 від 28.05.2025р. відмовлено.

Через систему «Електронний суд» відповідач 09.06.2025р. подав відзив на позовну заяву за вх. № 15378/25 від 10.06.2025р. та 17.06.2025р. подав заперечення на відповідь на відзив за вх. № 16250/25 від 18.06.2025р.

Через систему «Електронний суд» позивач 12.06.2025р. подав відповідь на відзив за вх. № 15743/25 від 13.06.2025р.

Позиції учасників справи.

Позиція позивача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 17.07.2017р. між ТОВ «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» (Постачальник) та ТОВ «Альянс Маркет» (Покупець) було укладено договір поставки № ТА0124/17, за умовами якого постачальник приймав на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався приймати і оплачувати товари за ціною і в асортименті, погодженими сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, і в кількості, передбаченій замовленнями на товари.

Позивач вказує, що на виконання умов договору, на підставі замовлень відповідача, у період з 25.11.2024р. по 03.03.2025р. включно поставив відповідачу товар, загальною вартістю 203 143,80грн., що підтверджується відповідними видатковими накладними, проте відповідач, в порушення умов договору здійснив оплату за поставлений товар частково, на загальну суму 24 135,06грн., внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 179 008,74 грн.

Позивач стверджує, що сторонами зафіксовано факт наявності заборгованості актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2025р.

Позивач зазначає, що у зв`язку з невиконанням відповідачем зобов`язання по оплаті поставленого товару, позивачем складено та направлено повідомлення №2/03 від 13 березня 2025 року, у якому позивач зазначив про існуючу на той момент заборгованість, строк оплати якої настав, у розмірі 66 451,74 грн. та повідомив відповідачу про дострокове розірвання договору в односторонньому порядку на підставі пункту 17.3. договору.

Позивач вказує, що скерував відповідачу вимогу-претензію про повернення боргу № 2025/04/25 від 25.04.2025 року, якою повторно наголошував на тому, що договір є розірваним на підставі пункту 17.3. Договору, а отже, боржник повинен виконати обов`язок оплати товару у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги та сплатити на користь ТОВ «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» заборгованість у розмірі 179 008,74 грн. Однак, відповіді відповідачем не надано, вимоги позивача щодо оплати заборгованості не виконано.

Також позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 30 000,00грн.

У відповіді на відзив позивач вказує, що у відзиві Відповідач не ставить під сумнів те, що за договором він зобов`язаний оплатити отриманий товар, і не наводить жодних підстав, які б звільняли його від цього обов`язку.

Позивач стверджує, що підписанням акту звірки відповідач підтвердив свою заборгованість перед позивачем за договором № ТА0124/17 від 17.07.2017р. у сумі 179 008,74 грн станом на 31.03.2025р. та правильність зазначеної правової позиції підтверджується і усталеною судовою практикою Верховного Суду.

Позивач вважає, що у даному випадку розмір витрат на оплату послуг адвоката відповідає критеріям співмірності, передбаченим ч. 4 ст. 126 ГПК України.

Враховуючи вищенаведене, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором поставки № ТА0124/17 від 17.07.2017р. у сумі 179 008,74 грн. та судові витрати, зокрема, витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Позиція відповідача.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначив, що відповідно до п. 1.1, 1.2, 1.4, 1,5 договору поставки № ТА 0124/17 постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався приймати і оплачувати товари за ціною і в асортименті, погодженими сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, і в кількості, передбаченій замовленнями на товари. Повне найменування товару, одиниці виміру товару, ціна одиниці товару, встановлюються в комерційній специфікації, яка є невід`ємною частиною цього договору і форма якої наведена в додатку № 1 до цього договору. Товар за цим договором поставляється товарними партіями, обсяг яких визначається у кожному конкретному випадку відповідно до замовлення на поставку товару, форма якого наведена в додатку № 3 до цього договору, поданим в порядку ст.4 цього договору. Товар за цим договором поставляється відповідно до графіку поставок, який є невід`ємною частиною цього договору і форма якого наведена в додатку № 4 до цього договору.

Відповідач вказує, що згідно із п. 10.1. товар, що поставляється покупцеві за цим договором, підлягає оплаті в національній валюті України гривні, в безготівковій формі в терміни визначені в додатку 7 до цього договору. Оплата товару здійснюється в перший (найближчий) понеділок або четвер («платіжні дні»), наступний за днем закінчення строку відстрочення оплати (за днем настання обов`язку у покупця оплачувати товар). Строк платежу за поставлений товар обчислюється від дати фактичного його прийняття магазином, а не від дати виписки документів постачальником. Покупець зобов`язаний оплачувати товар, поставлений постачальником з єдиним відстроченням платежу сімдесят п`ять днів від дати поставки кожної партії товару (п. 1.1. Додатку 7 до Договору).

Відповідач стверджує, що акт звірки розрахунків у сфері бухгалтерського обліку та фінансової звітності не є зведеним обліковим, а лише технічним (фіксуючим) документом, за яким бухгалтерії підприємств звіряють бухгалтерський облік операцій. Він відображає стан заборгованості та в окремих випадках - рух коштів у бухгалтерському обліку підприємств та має інформаційний характер, тобто статус документа, який підтверджує тотожність ведення бухгалтерського обліку спірних господарських операцій обома сторонами спірних правовідносин. Аналогічне обґрунтування може бути також використано і до бухгалтерської довідки.

Також, відповідач зазначив, що заперечує щодо заявленого розміру судових витрат та вважає їх завищеними та неспівмірними і вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які відповідач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 8000,00 грн.

У запереченнях на відповідь на відзив відповідач зазначив, що у відповіді на відзив позивачем неправильно інтерпретовані твердження відповідача, які містяться у відзиві на позовну заяву та що із змісту відзиву чітко прослідковується, що відсутні підстави для задоволення позову про стягнення 179 008,74 грн.

Відповідач вказує, що покликання позивача на постанову Верховного Суду від 04.12.2019 року у справі № 916/1727/17 не є коректним, оскільки відповідна судова практика не підлягає застосуванню до справи № 914/1431/25, так як обставини справи не є релевантні/подібні.

Додатково, відповідач заперечив щодо розміру заявлених позивачем до відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, оскільки вважає їх завищеними та неспівмірними тому що справа не є складною, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не відповідає вартості послуг та у справі немає публічного інтересу.

Враховуючи вищевикладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Обставини, встановлені судом.

17.07.2017р. Філією «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» ТОВ «АСАТ» (Постачальник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» (Покупець, відповідач) було укладено договір поставки №ТА0124/17 (договір).

Відповідно до п. 1.1 договору відповідно до умов цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався приймати і оплачувати товари за ціною і в асортименті, погодженими сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, і в кількості, передбаченій замовленнями на товари. Для зручності викладу товари, що поставляються постачальником, далі по тексту іменуються "товар".

Згідно із пп. 2.2.5 п. 2.2 договору покупець зобов`язаний сплачувати вартість товару в порядку, передбаченому цим договором.

За приписами п. 8.3 договору приймання товару здійснюється на території покупця у присутності представників покупця і постачальника (для поставок з РЦ/ЛЦ кросс-упаковок на ТТ без представника постачальника) шляхом перерахунку товару і підписання відповідних документів.

За умовами п. 8.12 договору право власності на поставлений товар переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару і підписання сторонами товаросупровідних документів. Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем товарно-транспортної та/або товарної накладної.

Відповідно до п. 9.1 договору на кожну поставку постачальник надає в паперовому вигляді товарну накладну та/або ТТН (ідентичні повідомленню про відвантаження (Decadv) або ідентичну Товарній накладній (рахунок/Invoice), оформленій через EDI.

Згідно із п. 10.1 договору товар, що поставляється покупцеві за цим договором, підлягає оплаті в національній валюті України - гривні, в безготівковій формі в терміни визначені в додатку 7 до цього договору.

За приписами п. 10.2 договору оплата товару здійснюється в перший (найближчий) понеділок або четвер («платіжні дні»), наступний за днем закінчення строку відстрочення оплати (за днем настання обов`язку у покупця оплачувати товар).

За умовами п. 10.4 договору за результатами діяльності за (щомісячно, або в інший узгоджений окремо період) сторони зобов`язалися проводити звірку взаєморозрахунків, результати якої оформляються актом звірки в паперовій формі. Акт звірки має бути складений, погоджений і підписаний уповноваженими представниками сторін не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за періодом, за який здійснюється звірка взаєморозрахунків. Дані, підтверджені сторонами в акті звірки, є підставою для остаточних взаєморозрахунків. Сторони зобов`язалися оформляти акт звірки шляхом обміну факсокопіями, у встановлений строк з подальшим обміном оригіналами.

Відповідно до п. 17.1 договору цей договір набирає чинності з моменту його підписання представниками обох сторін і діє до 31 грудня 2017р. В разі закінчення строку договору і відсутності офіційного повідомлення хоча б однієї із сторін про небажання продовжувати співпрацю, договір автоматично пролонгується на строк до офіційного повідомлення про його припинення, яке покупець надає постачальникові у формі листа не менше, ніж за 14 календарних днів до дати припинення.

Згідно із п. 17.3 договору при невиконанні або неналежному виконанні умов договору стороною, інша сторона має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір. В цьому випадку договір вважається розірваним з моменту отримання винною стороною повідомлення про розірвання договору.

17.07.2017р. сторонами також підписано додаток № 7 «Додаткова угода про умови оплати, поставки та повернення товару» до договору поставки №ТА0124/17, відповідно до п. 1 якого, сторони погодили строки оплати товару - покупець зобов`язаний оплачувати товар, поставлений постачальником з єдиним відстроченням платежу 75 ( сімдесят п`ять ) днів (дні) від дати поставки кожної партії товару.

Відповідно до п. 4.3 додатку № 7 при закінченні співпраці з постачальником, на розсуд покупця: оплата товарів не знижуваного залишку здійснюється покупцем за 3 (три) банківських дні до моменту припинення (розірвання) договору; або товар на дану суму має бути повернений покупцем постачальникові.

За приписами пп. 6.1.7 п. 61 додатку № 7 покупець має право на повернення 100% товару, поставленого постачальником, у випадку дострокового розірвання діючого договору.

На виконання умов договору, позивач поставив, а відповідач прийняв за період з 25.11.2024р. по 03.03.2025р. товар на загальну суму 203143,80грн., що підтверджується видатковими накладними №ГЛВ0459 від 25.11.2024р. на суму 24190,20грн.; №ГЛВ0478 від 09.12.2024р. на суму 17499,00грн.; №ГЛВ0495 від 23.12.2024р. на суму 48897,600грн.; №ГЛВ0006 від 03.01.2025р. на суму 17263,80грн.; №ГЛВ0029 від 20.01.2025р. на суму 21628,20грн.; №ГЛВ0046 від 03.02.2025р. на суму 21474,00грн.; №ГЛВ0074 від 17.02.2025р. на суму 29850,00грн.; №ГЛВ0093 від 03.03.2025р. на суму 22341,00грн. та відповідними товарно-транспортними накладними, які підписані обома сторонами та скріплені їх печатками без жодних заперечень чи зауважень.

Позивач стверджує, що відповідач здійснив оплату за поставлений товар частково, на загальну суму 24 135,06грн., однак, доказів здійснення відповідачем оплат до матеріалів справи не долучено.

Відповідно до акту звірки взаєморозрахунків станом на 31.03.2025р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» заборгованість на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ.Трейдінг» становить 179 008,74 грн.

Акт звірки взаєморозрахунків підписано сторонами з використанням Електронного цифрового підпису (позивач) та електронної печатки (відповідач), та копію акту додано до матеріалів справи.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивач скерував відповідачу повідомлення за вих. № 2/03 від 13.03.2025р., у якому зазначив, що станом 13.03.2025р. заборгованість ТОВ «Альянс Маркет» перед ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» за договором становить 66 451,74 грн. та, з огляду на порушення ТОВ «Альянс Маркет» строків оплати поставленого товару на більше ніж 7 календарних днів, на підставі пункту 17.3. договору повідомив відповідачу про дострокове розірвання договору від 17.07.2017р. в односторонньому порядку.

В підтвердження надіслання повідомлення, до матеріалів справи долучено копію опису вкладення у цінний лист, поштової накладної № 184 від 14.03.2025р. та фіскального чека.

Відповідно до інформації з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» за трекінгом № 184, повідомлення вручено відповідачу 17.03.2025р.

25.04.2025р. позивач скерував відповідачу вимогу-претензію за вих. № 2025/04/25 про повернення боргу, у якій зазначив, що 17 липня 2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» та ТОВ «Альянс Маркет» було укладено договір поставки № ТА0124/17.

Позивач вказував, що належним чином виконував свої зобов`язання за договором, а саме здійснював поставки товару у строки та на умовах, передбачених договором та погоджених сторонами. Водночас, покупець систематично допускав порушення строків оплати, передбачених договором, чим зумовив виникнення заборгованості перед постачальником сумою в 179 008,74 грн. (сто сімдесят дев`ять тисяч вісім грн. 74 коп.), що підтверджується підписаним сторонами договору актом звірки взаємних розрахунків.

Враховуючи вищенаведене, позивач вимагав сплатити заборгованість у розмірі 179 008,74 грн. (сто сімдесят дев`ять тисяч вісім грн. 74 коп.) безготівковим способом шляхом перерахування відповідної суми боргу на реквізити постачальника та повідомив, що у разі невиконання даної вимоги протягом 7 (семи) днів з дня її пред`явлення, буде вимушений звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

В підтвердження надіслання претензії, до матеріалів справи долучено копію опису вкладення у цінний лист, поштової накладної № 464 від 25.04.2025р. та фіскального чека.

Відповідно до інформації з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» за трекінгом № 464, претензію вручено відповідачу 28.04.2025р.

Однак, вказана претензія залишена відповідачем без відповіді та задоволення.

Оцінка суду.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За умовами ст.525 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору тощо. Згідно із ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Як передбачено пунктом 1 частиною 1 статті 664 Цивільного кодексу України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар.

Правовідносини між сторонами виникли на підставі укладеного ними договору поставки №ТА0124/17 від 17.07.2017р.

Відповідно до п. 1.1 договору відповідно до умов цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставляти і передавати у власність покупцеві, а покупець зобов`язався приймати і оплачувати товари за ціною і в асортименті, погодженими сторонами в комерційних специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, і в кількості, передбаченій замовленнями на товари. Для зручності викладу товари, що поставляються постачальником, далі по тексту іменуються "товар".

Згідно із пп. 2.2.5 п. 2.2 договору покупець зобов`язаний сплачувати вартість товару в порядку, передбаченому цим договором.

За умовами п. 8.12 договору право власності на поставлений товар переходить від постачальника до покупця з моменту фактичної передачі товару і підписання сторонами товаросупровідних документів. Датою поставки товару вважається дата підписання покупцем товарно-транспортної та/або товарної накладної.

Відповідно до п. 9.1 договору на кожну поставку постачальник надає в паперовому вигляді товарну накладну та/або ТТН (ідентичні повідомленню про відвантаження (Decadv) або ідентичну Товарній накладній (рахунок/Invoice), оформленій через EDI.

Згідно із п. 10.1 договору товар, що поставляється покупцеві за цим договором, підлягає оплаті в національній валюті України - гривні, в безготівковій формі в терміни визначені в додатку 7 до цього договору.

За приписами п. 10.2 договору оплата товару здійснюється в перший (найближчий) понеділок або четвер («платіжні дні»), наступний за днем закінчення строку відстрочення оплати (за днем настання обов`язку у покупця оплачувати товар).

За умовами п. 1 додаток № 7 «Додаткова угода про умови оплати, поставки та повернення товару» до договору поставки №ТА0124/17 сторони погодили строки оплати товару - покупець зобов`язаний оплачувати товар, поставлений постачальником з єдиним відстроченням платежу 75 ( сімдесят п`ять ) днів (дні) від дати поставки кожної партії товару.

Як встановлено судом, позивач поставив відповідачу за період з 25.11.2024р. по 03.03.2025р. товар на загальну суму 203143,80грн., що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними та відповідними товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи. Однак, відповідач, в порушення умов договору оплатив поставлений товар частково, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 179 008,74 грн. Матеріалами справи, а саме видатковими накладними, товарно-транспортними накладними підтверджується та визнається сторонами в акті звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2025р. заборгованість відповідача перед позивачем в розмірі 179 008,74 грн. Акт звірки взаємних розрахунків станом на 31.03.2025р. підписано сторонами з використанням Електронного цифрового підпису (позивач) та електронної печатки (відповідач) без жодних зауважень чи заперечень.

Згідно з позицією Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі №916/1727/17 від 04.12.2019 акти звірки взаємних розрахунків, підписані уповноваженою особою відповідача (боржника) є доказами, що свідчать про фактичне визнання відповідачем наявності у нього перед позивачем боргу.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно із п. 17.3 договору при невиконанні або неналежному виконанні умов договору стороною, інша сторона має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей договір. В цьому випадку договір вважається розірваним з моменту отримання винною стороною повідомлення про розірвання договору.

У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо оплати поставленого товару, позивач скерував відповідачу повідомлення за вих. № 2/03 від 13.03.2025р., у якому зазначив, що станом 13.03.2025р. заборгованість ТОВ «Альянс Маркет» перед ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» за договором становить 66 451,74 грн. та, з огляду на порушення ТОВ «Альянс Маркет» строків оплати поставленого товару на більше ніж 7 календарних днів, на підставі пункту 17.3. договору повідомив відповідачу про дострокове розірвання договору від 17.07.2017р. в односторонньому порядку.

Відповідно до інформації з офіційного вебсайту АТ «Укрпошта» за трекінгом № 184, повідомлення вручено відповідачу 17.03.2025р.

Відтак, договір поставки №ТА0124/17 від 17.07.2017р. розірвано з 17.03.2025р.

Строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не вважається підставою для припинення зобов`язань за договором, зокрема, в частині оплати поставленого товару.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день прийняття рішення суду, доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено, відтак заборгованість відповідача перед позивачем з основного боргу становить 179 008,74 грн.

Враховуючи положення договору в частині погоджених строків оплати, визнання заборгованості відповідачем в акті звіряння взаєморозрахунків, настання строку оплати на час прийняття рішення, не представлення доказів в підтвердження оплати заборгованості, позовні вимоги про стягнення заборгованості є підставними та обґрунтованими.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (ст.610 ЦК України). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст.612 ЦК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Доказів в спростування вищенаведених обставин не поступало, доказів щодо оплати заборгованості відповідачем не представлено.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на правову допомогу, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи становить 30 000,00грн. та в прохальній частині позовної заяви позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, зокрема, витрати на правову допомогу та сплачений судовий збір.

Відповідач проти заявленого розміру витрат на правову допомогу заперечив, зазначивши у відзиві на позовну заяву, та запереченнях на відповідь на відзив, що вважає розмір витрат на професійну правничу допомогу завищеним та неспівмірним, оскільки справа не є складною, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт не відповідає вартості послуг та у справі немає публічного інтересу

Відповідно до ч.ч. 5-8 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

На виконання даної процесуальної норми позивачем у позовній заяві визначено орієнтовний розмір витрат на правову допомогу в сумі 30 000,00 грн. та вказану суму позивач просить стягнути з відповідача.

В підтвердження обсягу надання послуг з правової допомоги позивачем до позовної заяви долучено: копію договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р.; копію доручення № 1/2025 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р.; розрахунок від 02.05.2025р. витрат на професійну правничу допомогу на виконання договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р.; копію ордера на надання правничої допомоги АІ № 1878003 від 22.04.2025р. та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю КС № 11476/10 від 25.03.2024р.

Договором про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р., укладеним Адвокатським об`єднанням «Бахмач та партнери» (Об`єднання) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» (Клієнт) передбачено, що клієнт доручає, а об`єднання, відповідно до чинного законодавства, приймає на себе доручення по наданню клієнту правової допомоги та захисту його інтересів у криміна льних справах (провадженнях), справах про адміністративні правопорушення, цивільних та господарських справах, адміністративних правах, виконавчих провадженнях (п. 1.1 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору об`єднання має право вчиняти в інтересах та/або від імені клієнта всі юридичні та фактичні дії, необхідні для виконання цього договору, в тому числі (але не обмежуючись): представляти інтереси клієнта перед підприємствами, установами, організаціями, право охо ронними органами, податковими органами, органами державної влади та управліннями, ор ганами місцевого самоврядування та фізичними особами в позасудовому порядку та/або в кримінальному, цивільному, господарському та адміністративному судовому процесі; брати участь та/або вчиняти будь-які процесуальні дії, користуватися всіма без обмежень процесу альними правами у відповідних судових справах, в тому числі і процесуальними правами, які встановлені статтями 42,44,56,-58,60-66 Кримінального процесуального кодексу України, статтями 268-272 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статтями 42-47,51 Кодексу адміністративного судочинства України, статтями 42,43,45,48-50,52 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 42,44-46,49-55 Господарського процесуального кодексу України, статтями 14-19 Закону України «Про виконавче провадження» та іншими нормами законодавства; складати, підписувати та подавати будь-які заяви, скарги та повідо млення в позасудовому порядку та/або в кримінальному, цивільному, господарському та ад міністративному судовому процесі, витребувати, ознайомлюватися та запитувати будь-які документи та інформацію, в тому числі яка носить обмежений режим доступу (конфіденцій ну та іншу), отримувати належні клієнту копії документів, ознайомлюватись з матеріалами, робити з них виписки, знімати копії, заявляти відводи, одержувати копії процесуальних до кументів та письмові повідомлення; подавати до виконання виконавчий документ та брати участь як представник стягувана у виконавчому провадженні з правом доступу до автомати зованої системи виконавчого провадження, правом оскаржувати рішення, дії або бездіяль ність виконавця, надавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у вчинен ні виконавчих дій, надавати усні та письмові пояснення, заперечувати проти клопотань ін ших учасників виконавчого провадження; клієнт, підписавши цей договір, надає об`єднанню право доступу до будь-якої без обмежень інформації, необхідної для виконання цього договору.

Згідно із п. 3.1 договору сума гонорару обчислюється із врахуванням у сукупності та у взаємозв`язку стосо вно до фактичних обставин доручення таких факторів: обсяг часу і роботи, що вимагаються для належного виконання доручення; ступінь складності та новизни правових питань, що стосуються доручення; необхідність досвіду для його успішного завершення; вірогідність того, що прийняття доручення суттєво ускладнить виконання адвокатом інших доручень в звичайному часовому режимі; необхідність виїзду у відрядження; важливість доручення для клієнта; досягнення за результатами виконання доручення позитивного результату, якого бажає клієнт; роль адвоката в досягненні гіпотетичного результату, якого бажає клієнт; осо бливі або додаткові вимоги клієнта стосовно строків виконання доручення; характер і трива лість професійних відносин даного адвоката з клієнтом; професійний досвід, науково- теоретична підготовка, репутація, значні професійні здібності адвоката.

За приписами п. 3.2 договору за надання правової допомоги за цим договором (в частині надання інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, здійснення правового супроводу діяльності за мовника, складання документів правового характеру) клієнт зобов`язується виплачувати об`єднанню гонорар у розмірі 15 000,00 (п`ятнадцять тисяч) гривень 00 копійок без ураху вання податку на додану вартість та єдиного податку, на місяць в строк не пізніше 5 (п`ятого) числа наступного місяця, що йде за місяцем у якому надавалась правова допомога.

За надання об`єднанням (в особі визначених ним згідно із ордером адвокатів) правової допомоги (надання послуг адвоката) - виконання адвокатської діяльності за цим договором, а саме представництво адвокатами об`єднання інтересів клієнта під час вирішення спорів за участі клієнта в судах загальної юрисдикції, третейських судах, представництво інтересів клієнта в органах державної та органах місцевого самоврядування, надання інших послуг за окремим письмовим погодженням сторін, клієнт зобов`язується виплачувати об`єднанню гонорар, в розмірі та в порядку, що додатково погоджуються сторонами в окремому дорученні.

За умовами п. 3.4 договору оплата гонорару по виконанню доручення робиться відповідно до умов цього до говору, а відшкодування витрат згідно з виставленими об`єднанням рахунками, в строк не пізніше 5 (п`ятого) числа наступного місяця, що йде за місяцем у якому надавалися послуги.

Відповідно до п. 6.1 договору цей договір набуває чинності з « 01» січня 2019 року і діє до « 31» грудня 2021 року включно. У разі, якщо жодна із сторін не повідомляє іншу про припинення цього договору не пізніше ніж за 1 (один) календарний місяць до закінчення його терміну дії, вказаної в абзаці першому цього пункту, цей договір вважається продовженим на наступний календарний рік на них же умовах автоматично (без вчинення додаткових правочинів). Термін дії договору може бути автоматично продовжений необмежену кількість разів.

В дорученні № 1/2025 до договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р. зазначено зміст доручення (п.1): стягнення заборгованості за договором поставки № ТА0124/17 від 17.07.2017р., укладеним між ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» та ТОВ «Альянс Маркет», у судовому порядку; форму виконання дору чення (п.2): збір доказів для підготовки та подання позовної за яви у справі про стягнення заборгованості за догово ром поставки; підготовка позовної заяви; подання позовної заяви; складання процесуальних документів та представ ництво інтересів клієнта в судових засіданнях у Гос подарському суді Львівської області у справі про стяг нення заборгованості за договором поставки; термін виконання доручення (п. 3): до набрання законної сили рішенням Господарського суду Львівської області у спорі; розмір та умови оплати (п. 4-5): 30 000 (тридцять тисяч) гривень 00 копійок до винесення рі шення у справі судом першої інстанції.

Відповідно до розрахунку від 02.05.2025р. витрат на професійну правничу допомогу на виконання договору про надання правової допомоги № 18/31 від 29.12.2018р. адвокатським об`єднанням надано позивачу правову допомогу на загальну суму 30000,00грн., а саме: збір доказів для підготовки та подання позову тривалістю 4 год. на суму 7500,00грн.; підготовка позову ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» до ТОВ «Альянс Маркет» тривалістю 4 год. на суму 7500,00грн.; складання процесуальних документів та представництво інтересів ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» в суді першої інстанції у справі за позовом ТОВ «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» до ТОВ «Альянс Маркет» на суму 15000,00грн.

Із матеріалів справи вбачається, що представником позивача адвокатом Роговою Євгенією Ігорівною підписано та подано позовну заяву, заперечення за вх. № 14310/25 від 29.05.2025р. на заяву відповідача про продовження строку подання відзиву та відповідь на відзив за вх. № 15743/25 від 13.06.2025р.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Висновки, аналогічні відображеним вище, викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22).

За змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (п.п. 33-34, 37 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору в контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (подібний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

У постанові Верховного Суду від 11.06.2021 у справі № 34-16/17-3683-2011 суд дійшов висновку про те, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд: 1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, визначеними у ч. 4 ст. 126 ГПК України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення чи заявлення неспівмірно нижчої суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами).

Відповідно до ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Аналогічні правові висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.09.2023р. у справі № 910/18931/21 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 13.02.2023р. у справі № 910/2170/18 при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію реальності понесення витрат на правничу допомогу (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставин справи.

Згідно із п.п. 1, 4 ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, зокрема, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на наведені вище норми законодавства, враховуючи предмет спору - стягнення основного боргу за порушення умов договору поставки, ціну позову 179 008,74 грн., беручи до уваги ту обставину, що даний спір є малозначним за приписами ст. 12 ГПК України та розглядався судом в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судових засідань і без виклику сторін, справа є нескладною, а судова практика в аналогічних спорах є сталою, сума заявлених до стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 30 000,00 грн. яка складає більше 16% від ціни позову, на переконання суду є непропорційно високою у порівнянні з ціною позову та складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

Проаналізувавши вище викладене, матеріали справи в сукупності з поданими представником позивача доказами понесення судових витрат, заперечення відповідача щодо заявленого розміру судових витрат, враховуючи предмет спору й характер спірних правовідносин, обставин, які підлягають з`ясуванню, докази, які підлягають оцінці, обсяг поданих позивачем процесуальних документів, оцінюючи складність виконаних адвокатом робіт, кількість проаналізованих адвокатом документів, обсяг указаних представником позивача робіт і час, витрачений на вчинення процесуальних дій і підготовку документів, оцінюючи співмірність здійснених стороною витрат на представництво адвокатом її інтересів у суді, складність підготовлених адвокатом процесуальних документів, які підлягають оцінці не лише з огляду на їх кількість і обсяг (кількість сторінок), а й з урахуванням наведеного в них обґрунтування, суд вважає співмірною суму правових витрат в розмірі 15 000,00 грн., що є співмірним з наданими адвокатом послугами у суді першої інстанції та відповідають критеріям "необхідності і обґрунтованості".

Згідно із ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1 ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Статтею 77 ГПК України встановлено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

Враховуючи вищевикладене, подані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача про стягнення заборгованості в сумі 179 008,74 грн. є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

На підставі положень статті 129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача підлягають відшкодуванню судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 74, 76, 77, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альянс Маркет» (79040, Львівська обл., місто Львів, вулиця Городоцька, будинок 359; ідентифікаційний код 38316777) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Ю.ЕН.ПІ. Трейдінг» (79035, Львівська обл., місто Львів, вулиця Зелена, будинок 149-Б, ідентифікаційний код 42601935) 179 008,74 грн. основного боргу, витрати на професійну правову допомогу в сумі 15 000,00грн. та судовий збір в розмірі 3028,00грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили у строки передбачені ст. 241 ГПК України.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reestr.court.gov.ua/.

Суддя Іванчук С.В.