РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/376/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за участю секретаря судового засідання Мігди Р.Ю., за правилами загального позовного провадження в відкритому судовому засіданні розглянув справу

за позовом: Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави,

вул. Євгена Лоскота, 1, селище Козелець, Чернігівський район, Чернігівська область, 17000,

в особі позивача: Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області,

вул. Чернігівська, 3, с. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, 15575,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд,

проспект Перемоги, 58/22, м. Чернігів, 14017,

предмет спору: про визнання недійсними додаткових угод та стягнення неустойки в сумі 72009,43 грн

за участю повноважних представників сторін:

від позивача: не прибув;

від відповідача: не прибув;

від прокуратури: Ходико О.Є. прокурор відділу.

У судовому засіданні 16.07.2025, Господарським судом Чернігівської області, на підставі частини 1 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, оголошені вступна та резолютивна частини рішення.

18.04.2025, Козелецькою окружною прокуратурою, в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, поданий позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд (далі ТОВ Укроблінвестбуд, Товариство) про визнання недійсними додаткових угод № 1 від 31.12.2024 та № 2 від 04.02.2025 до договору № 02/09-24 від 01.10.2024 Капітальний ремонт приміщень будівлі Олишівської селищної ради, розташованої за адресою: Чернігівська область, Чернігівський район, селище Олишівка, вул. Чернігівська, 3, та стягнення неустойки в сумі 72009,43 грн.

В обґрунтування заявлених вимог прокурор зазначає, що оскаржувані додаткові угоди укладені з порушенням вимог діючого законодавства України, зокрема п. 4 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі, як наслідок підлягають визнанню недійсними в судовому порядку; стягнення штрафних санкцій мотивоване невиконанням відповідачем умов договору № 02/09-24 від 01.10.2024 щодо дотримання кінцевого строку завершення виконання робіт.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами загального позовного провадження; установив учасникам справи процесуальні строки для подачі письмових заяв по суті спору (ухвала від 22.04.2025).

Відповідач, у належний строк, скористався правом на подачу відзиву на позов, проти задоволення позовних вимог заперечив. Пояснив, що відтермінування граничного строку виконання робіт за Договором від 01.10.2024 № 02/09-24, на 2025 рік (І квартал), зумовлено діями замовника, який подав відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок будівельних робіт тільки 29.01.2025, у той час як підрядник розпочав будівельні роботи на об`єкті відразу після отримання від замовника витягу з Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва про початок виконання будівельних робіт, - 04.02.2025. Виходячи з положень статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», виконувати будівельні роботи без подання повідомлення про початок будівельних робіт, - забороняється. Зазначав, що 07.05.2025, на адресу розробника проектної документації замовником направлений лист щодо коригування проектної документації, відповідно будівельні роботи на об`єкті призупинено. Вважає, що для продовження строку дії Договору від 01.10.2024 № 02/09-24 до 31.12.2025, перенесення фінансування на І квартал 2025 року та відповідно граничних термінів виконання робіт, існували документально підтверджені обставини, відтак, сторони укладаючи додаткові угоди №№ 1, 2 до цього Договору, не порушили вимог чинного законодавства про публічні закупівлі, а тому правові підстави для визнання їх недійсними, - відсутні. Просив врахувати, що за приписами частини 4 статті 612 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Прокурор, у належний строк, скористався правом на подачу відповіді на позов. Спростовуючи доводи відповідача, звертав увагу, що відповідно до проектної документації, зокрема, локальних кошторисів на будівельні роботи №№ 02-01-01, 02-01-02 та дефектного акту з капітального ремонту приміщень будівлі Олишівської селищної ради, відсутній перелік робіт, що передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та / або інженерні системи загального користування щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Постановою КМУ від 07.06.2017 № 406 затверджений Перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, до яких за п. 1 цього Переліку віднесено: роботи з переобладнання та перепланування житлового будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. З урахування наведеного, замовником, Олишівській селищній раді, не обов`язково подавати повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю для початку виконання робіт з капітального ремонту приміщень будівлі селищної ради, про що відповідач, основним видом діяльності якого є будівництво житлових і нежитлових будівель (код 41.20), був обізнаний.

28.05.2025, за результатами підготовчого засідання, суд постановив закрити підготовче провадження, призначив розгляд справи по суті на 11.06.2025, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) засобами електронного зв`язку, в підсистемі Електронний суд.

11.06.2025, у судове засідання прибув прокурор; повноважні представники сторін до суду не прибули, про дату, час та місце судового розгляду спору повідомлені завчасно, про що свідчать наявні матеріали справи.

Відповідач клопотав відкласти судове засідання на іншу дату, оскільки його представник не може бути присутнім через участь в кримінальній справі, судове слухання якої призначене на ту саму дату та час.

Суд відхилив клопотання відповідача про відкладення розгляду справи на іншу дату, позаяк, наведені ним причини не є поважними. Відповідач як юридична особа не позбавлений можливості приймати участь у судовому розгляді спору через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (в порядку самопредставництва юридичної особи), або забезпечити участь в судовому засіданні іншого представника.

Суд також взяв до уваги, що правова позиція відповідача відносно заявлених до нього вимог, наведена в відзиві на позов, що прийнятий судом до розгляду; участь відповідача в судовому засіданні обов`язковою не визнавалась.

Неприбуття належним чином повідомлених сторін у підготовчі засідання 14.05.2025, 28.05.2025 та судові засідання по розгляду спору по суті 11.06.2025 та 16.07.2025, не є перешкодою для вирішення спору, за наявними матеріалами справи, відповідно до частини 1 та п. 2 частини 3 статті 202 ГПК України.

Суд розпочав розгляд справи по суті, заслухав прокурора, який позов підтримав у повному обсязі. Розгляд справи відкладений на 16.07.2025, про що сторони повідомлені в порядку статей 120, 121 ГПК України, засобами електронного зв`язку, в підсистемі Електронний суд.

16.07.2025, у судове засідання прибув прокурор; повноважні представники сторін до суду повторно не прибули, про дату, час та місце судового розгляду спору повідомлені завчасно, про що свідчать наявні матеріали справи.

Відповідач клопотав вирішити спір за відсутності його представника в судовому засіданні, просив суд поновити строк для подачі доказів, залучити до матеріалів проміжний акт приймання будівельних робіт (за липень 2025 року) на суму 680185,72 грн (форми КБ-2в).

Суд задовольнив клопотання відповідача про розгляд справи за відсутності його представника, оскільки участь в судовому розгляді спору є процесуальним правом сторони, що реалізується на власний розсуд (крім випадків, коли явка учасника справи в судове засідання визнана обов`язковою).

За приписами статті 207 ГПК України головуючий з`ясовує, чи мають учасники справи заяви чи клопотання, пов`язані з розглядом справи, які не були заявлені з поважних причин в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом, та вирішує їх після заслуховування думки інших присутніх у судовому засіданні учасників справи. Суд залишає без розгляду заяви та клопотання, які без поважних причин не були заявлені в підготовчому провадженні або в інший строк, визначений судом.

За частинами 3, 9 статті 80 ГПК України, відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази в разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є в відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

Прокурор, який не був ознайомлений зі змістом проміжного акту приймання будівельних робіт (за липень 2025 року) (форми КБ-2в), заперечив проти залучення цього документа до матеріалів справи та врахування судом його змісту при ухваленні рішення по суті спору.

Оскільки розгляд справи по суті розпочатий 11.06.2025, врахувавши пропущення відповідачем строків на подачу доказів, недотримання ним вимог частини 9 статті 80 ГПК України щодо завчасного надсилання (надання) відповідного доказу прокуратурі, суд відмовив відповідачу в поновленні строку для подачі доказів, залучив акт приймання будівельних робіт до матеріалів справи, проте, його зміст залишив без розгляду.

Суд продовжив розгляд спору по суті, заслухав прокурора, розглянув подані документи, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ:

01.10.2024, Олишівською селищною радою, оприлюднене оголошення про закупівлю робіт з капітального ремонту приміщень будівлі Олишівської селищної ради, розташованої за адресою: вул. Чернігівська, 3, с. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, з очікуваною вартістю закупівлі 1007832,06 грн (ДК 021:2015:45453000-7); строк виконання робіт: 01.10.2024 31.12.2024 (ідентифікатор: UA-2024-10-01-004574-а).

За результатами закупівлі, 01.10.2024, між Олишівською селищною радою (замовник) та ТОВ «Укроблінвестбуд» (підрядник) укладений договір № 02/09-24 (п. 1.1.), за умовами якого підрядник зобов`язався виконати власними силами за завданням замовника капітальний ремонт приміщень будівлі Олишівської селищної ради, розташованої за адресою: вул. Чернігівська, 3, с. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області (коригування кошторисної частини проектної документації; CPV за ДК 021:2015:45430007- капітальний ремонт та реставрація).

За умовами пунктів 2.1., 2.2., 3.2., 3.3. Договору, ціна є твердою та встановлюється в національній валюті України. Загальна сума Договору складає 1007832,06 грн (без ПДВ). Розрахунок за виконані роботи здійснюється за фактом виконання. Оплата проводиться тільки за фактично виконані роботи протягом 10 банківських днів з моменту підписання замовником представлених підрядником належно оформлених актів виконаних робіт (форма КБ-2в) та довідки (форми КБ-3), в межах бюджетних призначень, при умові надходження коштів на рахунок замовника по даному об`єкту.

За п. 3.5. Договору фактично виконані обсяги ремонтних робіт оформлюються актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форма КБ-3), що являються документами для проведення взаєморозрахунків між замовником та підрядником. Розрахунок договірної ціни є невід`ємною частиною акту приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (форми КБ-3).

Сторони, в пунктах 4.1., 4.2. Договору, погодили, що підрядник зобов`язаний розпочати виконання робіт протягом трьох днів з моменту укладення цього Договору та закінчити їх виконання до 31.12.2024. Датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником за актом приймання-передачі.

В силу п. 5.4.1. підрядник зобов`язаний виконати роботи належно, в установлені строки, відповідно до проектно-кошторисної документації, умов Договору.

Згідно з п. 12.1. цей Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до повного виконання замовником та підрядником своїх зобов`язань за ним, але не пізніше 31.12.2024, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Сторони в пунктах 13.2., 13.3. також погодили, що цей Договір може бути змінений та доповнений за згодою замовника і підрядника, а також в інших випадках, передбачених чинним законодавством України. Зміни, доповнення до Договору, так само як і його розірвання оформлюється в письмовій формі як додаткові угоди та підписуються уповноваженими представниками замовника та підрядника.

31.12.2024, сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору від 01.10.2024 № 02/09-24, за умовами якої, відповідно до п. 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 12.1. цього Договору викладений в наступній редакції: «Договір набуває законної сили з моменту його підписання та діє до 31.12.2025, але в будь-якому разі до повного виконання зобов`язань».

04.02.2025, сторонами підписано додаткову угоду № 2 до Договору від 01.10.2024 № 02/09-24, за умовами якої, відповідно до п. 4 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», п. 2.2. цього Договору викладений в наступній редакції: «Загальна сума Договору складає: 1007832,06 грн (без ПДВ). Вартість робіт у 2025 році становить: 1007832,06 грн (без ПДВ). Договірна ціна є невід`ємною частиною Договору та наводиться в додатку № 1 до Договору. Ціна є твердою».

Згідно з Календарним графіком виконання робіт (додаток № 1 до додаткової угоди № 2) фінансування робіт на 2025 рік узгоджено: на січень у розмірі 335,94402 грн, лютий 335,94402 грн та березень 335,94402 грн (за підсумком: 1007,83206 грн).

Судом установлено, що на момент звернення прокурора до суду з позовом (17.04.2025), роботи за договором від 01.10.2024 № 02/09-24, що фінансуються за рахунок бюджетних коштів, не виконані, що відповідачем не спростовано.

Мотивуючи звернення з позовом до суду в інтересах держави прокурор зазначив, що ТОВ «Укроблінвестбуд» не виконало роботи за договором від 01.10.2024 № 02/09-24, у погоджений строк (по 31.12.2024), за відсутністю документально підтверджених об`єктивних обставин, що унеможливили виконання Товариством договірних зобов`язань у частині проведення своєчасного капітального ремонту будівлі Олишівської селищної ради, що робить результати даної закупівлі невизначеними та тягне за собою неефективне використання бюджетних коштів.

Прокурор вважає, що укладення додаткових угод №№ 1, 2 до договору від 01.10.2024 № 02/09-24 відбулося з порушенням вимог діючого законодавства України, зокрема, п. 4 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі. За відсутності законодавчих підстав, граничний строк виконання робіт (що є істотною умовою для даного виду договору), відтермінований сторонами на березень 2025 року (згідно з узгодженим Календарним графіком робіт за Договором, додаток № 1 до додаткової угоди від 04.02.2025 № 2), тобто в цілому строки виконання робіт збільшені сторонами вдвічі (без внесення відповідних змін до п. 4.1. цього Договору).

Фактично роботи за Договором, станом на квітень 2025 року, підрядником не виконані.

Підстави представництва інтересів держави в особі Олишівської селищної ради.

Статтею 1 Закону України Про прокуратуру встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 ГПК України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрите за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною 4 цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави.

Виходячи зі змісту наведеної норми, прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

За частинами 4, 7 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України Про прокуратуру, прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України Про прокуратуру, і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи така відповідь взагалі не отримана, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

У даній справі прокурором поданий позов в особі Олишівської селищної ради в зв`язку з невиконанням Радою обов`язків щодо захисту інтересів держави та селищної громади в суді.

Відповідно до статті 2 Закону України Про місцеве самоврядування місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

До повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі бюджету, фінансів і цін, зокрема, віднесене фінансування видатків з місцевого бюджету в установленому законом порядку (п. 4 частини 1 статті 28 Закону України Про місцеве самоврядування).

Матеріальною основою місцевого самоврядування є рухоме та нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є в комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах.

Олишівська селищна рада, як орган місцевого самоврядування, є розпорядником бюджетних коштів, у розумінні статті 22 Бюджетного кодексу України (далі - БК України), що уповноважена на отримання бюджетних асигнувань, взяття бюджетних зобов`язань та здійснення видатків бюджету, водночас, зобов`язана ефективно та раціонально використовувати бюджетні кошти, чим сприяти недопущенню порушень інтересів держави в бюджетній сфері.

Тобто, Рада є органом, до компетенції якого віднесені повноваження контролю за використанням виділених їй бюджетних коштів.

Фінансування робіт за Договором здійснювалось за рахунок бюджетних коштів.

Укладаючи оскаржувані додаткові угоди до Договору та відкладаючи граничні строки завершення виконання робіт, всупереч вимогам п. 2 частини 5 статті 41 Закону України «Про публічні закупівлі», Рада сприяла порушенню інтересів держави, в той час як є органом, до компетенції якого віднесені повноваження з захисту інтересів держави та селищної ТГ.

Прокурор попередньо звертався до Олишівської селищної ради листами від 06.02.2025 № 50-77-528вих-25, від 04.03.2025 № 50-77-957вих-25 та від 31.03.2025 № 50-77-1356вих-25 про надання інформації про укладання договору від 01.10.2024 № 02/09-24, внесення до нього змін шляхом підписання додаткових угод, його фактичного виконання та фінансування робіт за Договором.

Олишівська селищна рада, на звернення прокурора, листами від 20.02.2025 № 02-12/236, від 06.03.2025 № 02-12/306 та від 01.04.2025 № 02-12/410 повідомила, що 01.10.2024, між нею та ТОВ «Укроблінвестбуд» укладений договір № 02/09-24, предметом якого є капітальний ремонт приміщень будівлі Ради. За умовами додаткових угод №№ 1 та 2 до вказаного Договору, сторонами перенесені граничні строки виконання робіт, з дотриманням вимог чинного законодавства, позаяк, щоденні повітряні тривоги, оголошені в області, та введені з листопада 2024 року АТ «Чернігівобленерго» погодинні графіки відключення електричної енергії, - унеможливили своєчасне завершення ремонтних робіт за Договором. Станом на 01.04.2025, роботи за Договором Радою не прийняті та не оплачені. Вважає, що відтермінування сторонами граничних строків виконання робіт, шляхом укладання додаткових угод №№ 1 та 2, вчинено з дотримання вимог Закону України «Про публічні закупівлі», з урахуванням особливостей здійснення закупівель на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, відтак, не має наміру вживати будь-які заходи за фактом наведених прокурором порушень.

Суд вважає, що такі дії позивача свідчать про його бездіяльність щодо захисту інтересів ТГ та держави.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає, що прокурор правильно визначив позивача в справі, оскільки підрядні роботи фінансувались за рахунок коштів бюджету, водночас, Рада є розпорядником бюджетних коштів та замовником робіт за Договором, укладеним в межах процедури публічних закупівель.

Підставою реалізації прокурором представницьких функцій стала усвідомлена пасивна поведінка позивача, який може від свого імені придбати майнові права та нести обов`язки, є розпорядником бюджетних коштів і має право звернутись до суду щодо захисту порушених інтересів територіальної громади та держави.

На момент ухвалення судом рішення виконання обумовлених Договором робіт підрядником не завершене, що відповідачем не спростовано.

У порядку частини 4 статті 23 Закону України Про прокуратуру прокурор, попередньо, до звернення до суду, повідомив позивача про намір подати до суду позов в інтересах держави в особі Олишівської селищної ради до ТОВ «Укроблінвестбуд» про визнання недійсними додаткових угод та стягнення штрафних санкцій в розмірі 72009,43 грн за прострочення виконання зобов`язання за договором від 01.10.2024 № 02/09-24.

За таких обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку про доведення прокурором факту бездіяльності Олишівської селищної ради, як підстави для звернення органу прокуратури до суду за захистом інтересів ТГ та держави.

Щодо вимог про визнання недійсними додаткових угод №№ 1 та 2 до договору від 01.10.2024 № 02/09-24.

За частиною 1 статті 179 ГК України майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Відповідно до частини 7 статті 179 цього Кодексу господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів.

За частиною 1 статті 180 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.

Відповідно до частини 1 статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 2 статті 180 ГК України визначено, що господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами в передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода.

Згідно з частиною 1 статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Отже, оскільки факт укладання договору за загальним правилом пов`язується з досягненням сторонами згоди з усіх істотних умов, важливим є визначення, які умови належать до числа істотних.

Істотними слід вважати умови, які є необхідними і достатніми для укладання договору. Перелік істотних умов безпосередньо залежить від виду конкретного договору.

Так, істотною умовою договору в усіх без винятку випадках є умова про предмет договору.

Істотними умовами також є умови, що прямо визначені в якості істотних нормами чинного законодавства, або хоча й не визначені прямо, однак є необхідними для договорів певного виду.

Крім того, істотними умовами є будь-які інші умови, відносно яких має бути досягнута згода на вимогу будь-якої сторони, тобто такі умови, за відсутності яких сторона, яка на них наполягає, не бажає укладати відповідний договір.

Частиною 3 статті 180 ГК України встановлено, що при укладанні господарського договору сторони зобов`язані в будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Вказана норма визначає, що предмет, ціна та строк дії договору є істотними умовами, які сторони повинні погодити при укладанні договору. Тобто це правило є загальним у всіх без винятків випадках.

Частинами 1, 2 статті 837 ЦК України унормовано, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

За статтею 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів установлюються в договорі підряду. Якщо в договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов`язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання в розумні строки, відповідно до суті зобов`язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Відповідно до частин 1, 2 статті 849 ЦК України замовник має право в будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її в строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

За частиною 2 статті 852 ЦК України за наявності в роботі істотних відступів від умов договору підряду або інших істотних недоліків замовник має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків.

Умова щодо строку виконання робіт, обумовленого Договором, включена замовником до тендерної документації під час проведення закупівлі (ідентифікатор: UA-2024-10-01-004574-а).

ТОВ «Укроблінвестбуд», уклавши з Олишівською селищною радою договір від 01.10.2024 № 02/09-24, взяв на себе зобов`язання з виконання робіт, обумовлених Договором, а саме здійснити капітальний ремонт приміщень будівлі Ради на загальну суму 1007832,06 грн, у строк по 31.12.2024.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад викладені в Законі України "Про публічні закупівлі", метою якого є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища в сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції в цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Відповідно до п. 6 частини 1 статті 1 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі / спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару.

Згідно з частиною 1 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Частиною 4 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі передбачено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції / пропозиції за результатами електронного аукціону (в тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі / спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника в разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції / пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

За п. 4 частини 5 статті 41 цього Закону істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, в тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю.

Відповідно до п. 37 розділу Х Прикінцевих та перехідних положень Закону України Про публічні закупівлі установлено, що на період дії правового режиму воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-IX, та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування особливості здійснення закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених цим Законом (далі - Особливості), визначаються Кабінетом Міністрів України із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз та з дотриманням вимог, установлених пунктом 38 цього розділу.

За приписами статті 42 ГК України підприємництво це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Отже, в разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що така господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик. Юридична особа самостійно розраховує ризики настання несприятливих наслідків у результаті тих чи інших її дій та самостійно приймає рішення про вчинення чи утримання від таких дій. Настання несприятливих наслідків в господарській діяльності юридичної особи є її власним комерційним ризиком, на основі якого і здійснюється підприємництво.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Таким чином, ТОВ «Укроблінвестбуд», підписуючи договір № 02/09-24 (укладений в межах процедури публічної закупівлі), усвідомлювало, що кінцевою датою виконання робіт є 31.12.2024 (кінець четвертого кварталу 2024 року), з огляду на що повинне було розумно оцінити цю обставину, з урахуванням введеного правового режиму воєнного стану в країні, виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання в погоджені сторонами строки. Підписавши Договір, Товариство погодило істотні умови цього правочину, зокрема, щодо кінцевої дати завершення виконання робіт.

Із зазначеного вище та системного тлумачення наведених норм ЦК України, ГК України, Закону України "Про публічні закупівлі" та погоджених сторонами умов вбачається, що в цьому випадку визначена сторонами в договорі така умова як строк виконання робіт, є істотною умовою договору про закупівлю (так само як і його ціна та строк дії договору).

Згідно з частиною 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 652 ЦК України в разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений за згодою сторін, якщо інше не встановлене договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно із частинами 3, 4 статті 653 ЦК України в разі зміни договору зобов`язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлене договором чи не обумовлене характером його зміни. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни договору, якщо інше не встановлене договором або законом.

Норми Закону України "Про публічні закупівлі" є спеціальними та визначають правові підстави внесення змін та доповнень до договорів, укладених за наслідком публічних закупівель, і їх потрібно застосовувати переважно щодо норм ЦК України та ГК України, які визначають загальну процедуру внесення змін до договору (дана правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 08.11.2023 у справі № 926/3421/22).

Особливості укладання договору про закупівлю та внесення змін до нього врегульовані статтею 41 Закону України "Про публічні закупівлі", яка містить загальне правило, що істотні умови договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім зокрема, продовження строку дії договору про закупівлю та строку виконання зобов`язань щодо передачі товару, виконання робіт, надання послуг у разі виникнення документально підтверджених об`єктивних обставин, що спричинили таке продовження, в тому числі обставин непереборної сили, затримки фінансування витрат замовника, за умови, що такі зміни не призведуть до збільшення суми, визначеної в договорі про закупівлю (п. 4 частини 5 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі").

Наведене відповідає змісту підпункту 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель на час дії правового режиму воєнного стану, що поширює дію на правовідносини сторін, що виникають в ході виконання зобов`язань за договором від 01.10.2024 № 02/09-24.

За змістом наведених норм, сторони за договором від 01.10.2024 № 02/09-24 могли змінити таку істотну умову як строк виконання зобов`язань (строк виконання робіт) шляхом продовження такого строку, виключно, за наявності існування документально підтверджених об`єктивних обставин, що зумовили таке продовження (близька за змістом правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 30.01.2024 у справі № 907/811/21).

У позові прокурор вказав на те, що не існувало підстав, визначених у п. 4 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та підпункту 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель на час дії правового режиму воєнного стану, для укладання додаткових угод №№ 1 та 2 до Договору, якими фактично продовжений строк дії Договору по 31.12.2025, перенесене фінансування на 2025 рік та переглянутий графік виконання робіт, з кінцевим строком - березень 2025 року (без внесення відповідних змін до п. 4.1., що передбачав граничний строк виконання робіт за Договором, по 31.12.2024). Відтак, за доводами прокурора, оспорювані угоди підлягають визнанню недійсними в судовому порядку.

За змістом статей 13, 74 ГПК України кожна сторона на підставі належних, допустимих, достовірних та вірогідних доказів повинна довести правомірність заявлених нею вимог або заперечень.

Відповідач, спростовуючи доводи прокурора, зазначив, що порушення граничних строків виконання робіт за Договором (їх фактичне відтермінування на березень 2025 року), зумовлене діями самого замовника, який зареєстрував в органах архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок виконання будівельних робіт, 29.01.2025. За твердженням відповідача, він розпочав роботи за Договором лише після отримання витягу з Єдиної державної електронної системи в сфері будівництва про початок виконання робіт, а саме 04.02.2025, з огляду на законодавчу заборону в проведенні будівельних робіт до указаної події (стаття 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»). Зазначив, що затримка в завершенні робіт за Договором також пов`язана з коригуванням проектної документації, що зумовило зупинення будівельних робіт на об`єкті з 07.05.2025.

За частиною 2 статті 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За доводами відповідача, оскільки він не міг розпочати виконання будівельних робіт, внаслідок прострочення кредитора, прострочення боржника не настало. Укладання сторонами додаткових угод №№ 1 та 2 зумовлене об`єктивними обставинами незалежними від волі підрядника, правові підстави для визнання цих угод недійсними в судовому порядку, - відсутні, так само як і настання відповідальності підрядника за порушення строків виконання робіт у вигляді стягнення в дохід місцевого бюджету неустойки в сумі 72009,43 грн.

Суд відхилив заперечення відповідача з урахуванням наступного.

Виходячи з локальних кошторисів на будівельні роботи № 02-01-01, на загальнобудинкові роботи, та № 02-01-01, на ЕТР, а також дефектного акту до Договору, обсяг замовлених робіт на об`єкті не передбачав втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, щодо об`єктів за класом наслідків (відповідальності) з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Згідно з п. 1 частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 № 3038-VI (на положення якого посилається відповідач), замовник має право виконувати будівельні роботи після:

- подання замовником повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо об`єктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком об`єктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України;

- видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо об`єктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками або підлягають оцінці впливу на довкілля згідно із Законом України "Про оцінку впливу на довкілля".

За частиною 2 вказаної статті Закону від 17.02.2011 № 3038-VI, перелік будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, затверджується Кабінетом Міністрів України (далі КМУ).

Постановою КМУ від 07.06.2017 № 406 затверджений перелік будівельних робіт, що не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію, до яких, зокрема, віднесені роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, - щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними (СС1), з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками.

Відтак, твердження відповідача про існування законодавчої заборони щодо виконання ремонтних робіт на об`єкті до реєстрації замовником в органах державного архітектурно-будівельного контролю повідомлення про початок виконання робіт (а саме: до 29.01.2025), не знайшло свого підтвердження в ході вирішення спору.

Пояснення відповідача про зупинення виконання ремонтних робіт з 07.05.2025, у зв`язку з направленням замовником проектної документації для коригування розробнику, суд також залишив поза увагою, оскільки за умовами первісної редакції Договору (п. 4.1.), виконання ремонтних робіт мало бути завершене ним у строк по 31.12.2024.

Договір від 01.10.2024 № 02/09-24 укладений сторонами після введення в країні воєнного стану, відтак, відповідач мав реально оцінювати ризики, пов`язані з виконання ремонтних робіт на об`єкті в погоджені сторонами строки. Ввведений оператором розподілу АТ "Чернігівобленерго" графік відключення постачання електроенергії за адресою: вул. Чернігівська, 3, с. Олишівка, Чернігівського району, Чернігівської області, за висновом суду, не міг вплинути на граничні строки виконання робіт за договором (збільшення їх на три календарних місяці, тобто вдвічі), оскільки в період з 01.10.2024 по 31.12.2024, на вказаному об`єкті було відсутнє електропостачання протягом 20 робочих годин (сумарно).

В матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження завершення відповідачем виконання робіт за Договором, у повному обсязі, на момент ухвалення судового рішення в справі.

За приписами статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися в формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, обумовлених ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен установити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

Суд, з огляду на встановлені обставини, дійшов висновку про відсутність об`єктивних обставин, що унеможливили виконання відповідачем обумовлених Договором робіт, у погоджений сторонами строк по 31.12.2024, що узгоджувалось з умовами тендерної документації замовника на момент проведення закупівлі (ідентифікатор: UA-2024-10-01-004574-a).

Таким чином, додаткові угоди від 31.12.2024 № 1 та від 04.02.2025 № 2, якими фактично продовжений термін дії Договору (по 31.12.2025), перенесене фінансування робіт на 2025 рік (І квартал) та переглянутий графік виконання робіт (січень - березень 2025 року), укладені сторонами з порушенням вимог п. 4 частини 5 статті 41 Закону України Про публічні закупівлі та підпункту 4 п. 19 Особливостей здійснення публічних закупівель на час дії правового режиму воєнного стану, що є підставою для визнання їх недійсними в судовому порядку, в силу частини 1 статті 203 та статті 215 ЦК України.

Щодо вимог про стягнення неустойки в сумі 72009,43 грн на підставі п. 9.2. Договору.

Відповідно до статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю (частина 1).

За приписами частини 1 статті 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Недійсність спірних додаткових угод означає, що зобов`язання сторін регулюються виключно Договором (у первісній редакції).

За умовами п. 4.1. Договору роботи мали бути виконані в термін до 31.12.2024 (редакцію даного пункту Договору сторони не змінювали).

Загальна сума Договору складає 1007832,06 грн (без ПДВ) (п. 2.2. у первісній редакції Договору).

Строк дії Договору до моменту повного виконання замовником і підрядником свої зобов`язань, але не пізніше 31.12.2024, а в частині розрахунків до повного виконання (п. 12.1. у первісній редакції Договору).

Згідно з частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не виконав його в строк, установлений договором.

За статтею 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі сплата неустойки (штрафу, пені) та відшкодування збитків.

Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності є вчинене учасником господарських відносин правопорушення в сфері господарювання. Аналогічні положення містить стаття 610 ЦК України.

За змістом частини 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частинами 1, 2 статті 231 ГК України законом щодо окремих видів зобов`язань може бути визначений розмір штрафних санкцій, зміна якого за погодженням сторін не допускається.

У разі якщо порушене господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачене законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущене прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Сторони, в п. 9.2. Договору погодили, що в разі порушень підрядником зобов`язань стосовного кінцевого строку виконання робіт, установленого Договором, підрядник зобов`язаний сплатити замовнику штраф у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період за який сплачується штраф від суми Договору, за кожний день прострочення.

Керуючись наведеними нормами та п. 9.2. Договору прокурор заявив до стягнення з відповідача неустойку в розмірі 72009,43 грн (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ) за період з 01.01.2025 по 01.04.2025.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Неустойка має подвійну правову природу - є одночасно способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якої є захист прав та інтересів кредитора в разі порушення зобов`язання боржником.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем договірних зобов`язань у частині виконання, обумовлених Договором, робіт у погоджений строк, відтак, вимога прокурора про стягнення в дохід місцевого бюджету Олишівської селищної ТГ неустойки (в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, діючої в період з 01.01.2025 по 01.04.2025) є обґрунтованою, тому позов у цій частині вимог підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

Щодо розподілу судових витрат.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За статтею 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно задоволеним вимогам. З огляду на те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають відшкодуванню прокуратурі за рахунок відповідача в розмірі 7267,20 грн.

Клопотання про повернення з Державного бюджету України надмірно сплачених коштів в якості судового збору (платіжна інструкція від 03.04.2025 № 860) прокуратурою не заявлене, тому на момент ухвалення рішення в справі судом не вирішується.

Керуючись статтями 13, 14, 42, 46, 53, 55, 73 - 80, 86, 126, 129, 178, 184, 202, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави () в особі Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області () до Товариства з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд () про визнання додаткових угод недійсними та стягнення неустойки в сумі 72009,43 грн.

2. Визнати недійсною додаткову угоду від 31.12.2024 № 1 до договору від 01.10.2024 № 02/09-24, укладену між Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд ().

3. Визнати недійсною додаткову угоду від 04.02.2025 № 2 до договору від 01.10.2024 № 02/09-24, укладену між Олишівською селищною радою Чернігівського району Чернігівської області () та Товариством з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд ().

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд (проспект Перемоги, 58/22, м. Чернігів, 14017; ) на користь Олишівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області (вул. Чернігівська, 3, с. Олишівка Чернігівського району Чернігівської області, 15575; ) неустойку в сумі 72009,43 грн.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Укроблінвестбуд (проспект Перемоги, 58/22, м. Чернігів, 14017; ) на користь Чернігівської обласної прокуратури (вул. Князя Чорного, 9, м. Чернігів, 14000; ) судовий збір в сумі 7267,20 грн.

6. Видати накази після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 Господарського процесуального кодексу України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складене та підписане 22.07.2025.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко