ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. Справа№ 920/768/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Руденко М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Барсук М.А.

при секретарі: Реуцькій Т.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Батовська Т.І., № 20/11-55 від 20.11.2024;

від відповідача: Осипов Д.В., дов. № 08-31/15-Д/133 від 23.06.2025,

розглянувши матеріали апеляційної скарги акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення господарського суду Сумської області від 31.03.2025 у справі № 920/768/23 (суддя - Резніченко О.Ю.)

за позовом приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго"

до акціонерного товариства "Сумиобленерго"

про стягнення 66 906 942,72 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Приватне акціонерне товариство "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - ПрАТ "НЕК "Укренерго") звернулось до господарського суду Сумської області з позовом до акціонерного товариства (далі - АТ) "Сумиобленерго" про стягнення 66 906 942,72 грн, з яких: 56 385 734,33 грн боргу, 4 040 059,81 грн 3 % річних, 6 481 148,58 грн інфляційних втрат (враховуючи заяву позивача про збільшення позовних вимог від 23.09.2024; а.с. 157-172 том 4).

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27.06.2019 між позивачем, як оператором системи передачі (далі - ОСП), та відповідачем, як користувачем, укладено договір № 0511-02041 (далі - договір), згідно якого ОСП надавалась користувачу послуга з передачі електричної енергії, яка ним не була повністю та своєчасно оплачена.

Рішенням господарського суду Сумської області від 31.03.2025 позов задоволено частково. У частині стягнення 56 385 734,33 грн боргу провадження у справі закрито. Стягнуто з АТ "Сумиобленерго" на користь ПрАТ "НЕК "Укренерго" 4 040 059,81 грн 3 % річних, 6 481 148,58 грн інфляційних втрат, 157 818,13 грн судового збору за подання позову. Повернуто ПрАТ "НЕК "Укренерго" з Державного бюджету 781 581,87 грн судового збору, про що постановити ухвалу після набрання рішенням законної сили.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність предмета спору в частині стягнення 56 385 734,33 грн боргу, враховуючи оплату відповідачем під час розгляду справи цієї суми, а також порушення відповідачем договірних обов`язків щодо своєчасної оплати наданої позивачем послуги з передачі електричної енергії та застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання шляхом стягнення заявлених сум інфляційних втрат та 3 % річних, які визнані судом арифметично вірними.

Частково не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, АТ "Сумиобленерго" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3 269 979,94 грн інфляційних втрат та 1 693 300,56 грн 3 % річних, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначав, що судом першої інстанції не було враховано:

- 27 880,40 грн дефляції під час перевірки розрахунку інфляційних втрат;

- що позивачем шляхом подання заяв про збільшення позовних вимог та часткове закриття провадження у справі було порушено положення ст. 46 Господарського процесуального кодексу (далі - ГПК) України (посилався на постанову Верховного Суду від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23), оскільки одночасно зменшувалась/збільшувалась сума основного боргу і збільшувались суми інфляційних втрат та 3 % річних, у зв`язку з чим апелянт стверджував, що нарахування здійсненні позивачем за період прострочення з липня 2023 року по грудень 2023 року є безпідставними;

- що розрахунок позивачем здійснено без урахування актів коригування, а також періодів прострочення, у зв`язку з порушенням позивачем правил ст. 46 ГПК України, тож апелянтом долучено до апеляційної скарги свій контррозрахунок інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 103-105 том 6).

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025, у складі колегії суддів: Руденко М.А. (головуючий), Пономаренко Є.Ю., Барсук М.А., відкрито апеляційне провадження та призначено розгляд справи на 03.06.2025.

14.05.2025 до апеляційного суду надійшла заява позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

14.05.2025 до апеляційного суду надійшов відзив позивача із запереченнями на апеляційну скаргу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2025 задоволено заяву позивача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

20.05.2025 до апеляційного суду надійшли пояснення відповідача.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 оголошено перерву до 01.07.2025.

В судовому засіданні, яке відбулось 01.07.2025, позивач заперечував доводи апеляційної скарги та вказував на законність прийнятого судом першої інстанції рішення. Відповідач просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення з нього 3 269 979,94 грн інфляційних втрат та 1 693 300,56 грн 3 % річних, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині.

Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази, долучені до матеріалів справи, виходячи з вимог чинного законодавства, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем, як оператором системи передачі (далі - ОСП), та відповідачем, як користувачем, укладено договір про надання послуг з передачі електричної енергії № 0511-02041 від 27.06.2019 (далі - договір; а.с. 33-37 том 1), згідно з умовами якого ОСП зобов`язався надавати послугу з передачі електричної енергії (далі - послуга), а користувач зобов`язався здійснювати оплату за послугу відповідно до умов цього договору.

Додатковими угодами від 28.12.2021, від 21.03.2023 зазначений договір викладався в новій редакції (а.с. 52-61 том 1).

Пунктом 3.1 договору планова та/або фактична вартість послуги визначається на підставі діючого на момент надання послуги тарифу на послуги з передачі електричної енергії та планового та/або фактичного обсягу послуги в розрахунковому періоді. На вартість послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії затверджується Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг, та оприлюднюються ОСП на власному веб-сайті в мережі інтернет.

Згідно пункту 4.1 договору для розрахунків за договором використовується плановий і фактичний обсяг послуги:

1) плановий обсяг послуги визначається на основі наданих користувачем повідомлень щодо планового обсягу передачі електроенергії на розрахунковий місяць. У разі ненадання або несвоєчасного надання користувачем повідомлень плановим обсягом послуги визначається фактичний обсяг наданої послуги у попередньому розрахунковому періоді;

2) фактичний обсяг послуги у розрахунковому місяці визначається відповідно до розділу XI Кодексу системи передачі.

Зі змісту пункту 4.2 договору вбачається, що планові обсяги послуги користувач зобов`язаний подавати ОСП до 25-ої доби місяця, що передує розрахунковому місяцю. Форма подання повідомлення розміщена на офіційному веб-сайті ОСП.

Відповідно до п. 5.1 договору розрахунковим періодом за цим договором є 1 календарний місяць.

Пунктом 5.2 договору передбачено, що користувач здійснює поетапну попередню оплату планової вартості послуги ОСП таким чином:

- 1 платіж - до 17:00 другого банківського дня розрахункового місяця у розмірі 1/5 від планової вартості послуги, визначеної згідно з розділом 3 цього договору. Подальша оплата здійснюється шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 договору, відповідно до такого алгоритму:

- 2 платіж - до 10 числа розрахункового місяця;

- 3 платіж - до 15 числа розрахункового місяця;

- 4 платіж - до 20 числа розрахункового місяця;

- 5 платіж - до 25 числа розрахункового місяця.

Згідно з п. 5.5 договору користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг послуги до 15-ого числа місяця наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів надання послуги, наданих виконавцем (ОСП), або самостійно сформованих в електронному вигляді за допомогою "Системи управління ринком" (далі - СУР), або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронному вигляді. Вартість наданої послуги за розрахунковий період визначається до 10-ого числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі даних, що надаються адміністратором комерційного обліку (далі - АКО). Акти приймання-передачі послуги направляються користувачу до 12-ого числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за уточненими даними комерційного обліку, що надаються АКО протягом 10-ти календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в СУР, що здійснюється згідно з Правилами ринку. Оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15-ого числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно). Акти приймання-передачі послуги та акти коригування до актів приймання-передачі послуги у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням сервісу) або надає користувачу два примірники в паперовому вигляді, підписані власноручним підписом зі своєї сторони. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі послуги та актів коригування до актів приймання-передачі послуги відповідного розрахункового періоду протягом 3-ох робочих днів та повертає їх ОСП.

В абзаці 4 п. 5.7 договору зазначено, що у разі якщо фактичний обсяг оплати користувачем послуги перевищує суму, зазначену в акті приймання-передачі послуги, ОСП (за заявою користувача) протягом 5-ти банківських днів з дня отримання заяви повертає користувачу надлишок коштів або враховує їх як оплату послуги наступних розрахункових періодів. За наявності заборгованості за цим договором кошти зараховуються першочергово в оплату заборгованості минулих періодів з найдавнішим терміном її виникнення. При повній сплаті заборгованості минулих періодів надлишок коштів може бути зарахований в оплату пені та штрафних санкцій за наявності письмової згоди користувача.

Згідно з пп. 1 п. 6.1, пп. 3 п. 8.3 договору ОСП має право отримувати від користувача своєчасну оплату за послугу; користувач зобов`язаний здійснювати вчасно та у повному обсязі оплату за послугу на умовах, визначених цим договором.

Позивачем за період з листопада 2022 року по грудень 2023 року було надано відповідачу послугу з передачі електричної енергії, факт надання якої фіксувався в актах приймання-передачі та актах коригування на загальну суму 126 498 260,21 грн (станом на 09.09.2024), яку відповідачем оплачено у повному обсязі під час розгляду спору судом першої інстанції, у зв`язку з чим ухвалою господарського суду Сумської області від 28.10.2024 закрито провадження у справі в частині стягнення 70 112 525,88 грн боргу (а.с. 217-222 том 4) та рішенням господарського суду Сумської області від 31.03.2025 закрито провадження в частині стягнення 56 385 734,33 грн боргу, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Таким чином, внаслідок порушення відповідачем умов договору щодо своєчасної сплати коштів позивач просив суд стягнути з відповідача 4 040 059,81 грн 3 % річних та 6 481 148,58 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 03.11.2022 по 23.09.2024 (детальний розрахунок а.с. 179-189 том 4).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції дійшов висновку про порушення відповідачем договірних обов`язків щодо своєчасної оплати наданої позивачем послуги з передачі електричної енергії за договором та застосування відповідальності за прострочення виконання грошового зобов`язання шляхом стягнення заявлених позивачем сум інфляційних втрат та 3 % річних, які визнані судом арифметично вірними.

Переглядаючи спір в оскаржуваній апелянтом частині колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Так, за умовами договору відповідач зобов`язаний здійснювати поетапну попередню оплату планової вартості послуги шляхом сплати 1/5 від планової вартості послуги, яка визначена згідно з розділом 3 договору (обсяг послуги помножений на тариф) п`ятьма платежами - до 17-ої години другого банківського дня розрахункового місяця, до 10-го, 15-го, 20-го, 25-го 15-го числа розрахункового місяця (пункти 4.1, 4.2, 5.2, 5.5), тобто кожен плановий платіж є окремим зобов`язанням (має власний розмір, підставу (рахунок-фактура), строк виконання). При цьому оплату вартості послуги, після коригування обсягів та вартості послуг, користувач здійснює до 15-ого числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі послуги (включно).

Водночас порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Стаття 612 ЦК України визначає одним із основних видів порушення зобов`язання прострочення боржника. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання чи не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У постанові Верховного Суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19 викладено правову позицію щодо методики розрахунку інфляційних збитків відповідно до статті 625 ЦК України. За висновком Верховного Суду, методика розрахунку передбачає такий математичний підхід, що дозволяє включення інфляційних збитків попереднього періоду до загальної суми боргу, яка обраховується із застосуванням індексів інфляції, визначених Державною службою статистики України на наступні періоди, без переривання ланцюга розрахунку у випадку зниження інфляції менше 100 % (дефляції).

У пункті 38.2 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного суду від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 об`єднана палата визначила методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме: час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу; час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Розрахунки позивачем здійснені з урахуванням вищевказаних договірних та законодавчих положень, у тому числі враховано суми актів коригування та відповідні періоди нарахування (а.с. 179-188 том 4).

Посилання апелянта на не врахування позивачем дефляції за період в один місяць колегією суддів до уваги не приймаються, оскільки відповідно до висновків Верховного Суду застосування дефляції відбувається при розрахунках за декілька періодів без переривання ланцюга розрахунку, тож у разі врахування дефляції за один місяць буде зменшений розмір зобов`язання з оплати по відношенню до розміру, встановленому домовленістю сторін, що не передбачено ані законом, ані договором.

Стосовно посилань апелянта на порушення позивачем положень статті 46 ГПК України, з урахуванням правових висновків викладених у постанові Верховного Суду від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/123380056), слід зазначити наступне.

У вказаній справі товариство з обмеженою відповідальністю "Закарпаттяенергозбут" звернулося до суду з позовом до державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 2 017 593 354,28 грн, з яких: 1 712 259 101,73 грн основного боргу, 24 131 464,76 грн 3 % річних, 5 309 599,52 грн інфляційних втрат та 275 893 188,27 грн пені.

Позовні вимоги були обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2299/02/21 від 15.09.2021 (далі - договір) в частині здійснення повної та своєчасної оплати наданих послуг за лютий 2023 року - серпень 2023 року.

У подальшому, позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої заявив про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат за інший період (збільшив період нарахування за розрахункові періоди січень 2022 року - серпень 2023 року), яка прийнята судом першої інстанції до розгляду та з урахуванням заяви (про збільшення розміру позовних вимог) позовні вимоги складали 2 268 528 144,54 грн, з яких:

- 1 712 259 101,73 грн заборгованість за послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів лютий 2023 - серпень 2023 року;

- 219 592 704,54 грн інфляційні втрати внаслідок прострочення оплати відповідачем заборгованості за розрахункові періоди лютий 2022 року - серпень 2023 року;

- 60 783 150,00 грн 3 % річних внаслідок прострочення оплати відповідачем заборгованості за розрахункові періоди січень 2022 року - серпень 2023 року;

- 275 893 188,27 грн пені.

Разом з тим, у вирішенні заяви позивача про збільшення позовних вимог, суд першої інстанції не врахував, що у цій заяві, додатково до вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, нарахованих на суму прострочених зобов`язань з оплати послуги за лютий 2023 року - серпень 2023 року, позивач, посилаючись на вимоги частини 2 статті 625 ЦК України, фактично заявив нові позовні вимоги, додавши вимоги про стягнення нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат за попередні періоди заборгованості з оплати послуги (за січень 2022 року - січень 2023 року), які передують тим періодам, за які первісно заявлялись означені вимоги та за які не пред`являлась до стягнення сума основного боргу.

Верховним Судом зроблено висновок, що хоч подана позивачем заява і була названа останнім як заява про збільшення позовних вимог, за своїм змістом така заява, у частині вимог про стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, є новими позовними вимогами, оскільки такі вимоги не змінюють ні предмет вимоги позивача з якою він звернувся до суду вперше - стягнення заборгованості з оплати наданих послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг, спожитих у лютому 2023 - серпні 2023 року та нараховані на суму спірної заборгованості: пеню та 3 % річних і інфляційні втрати на підставі положень статті 625 ЦК України, ні підстави їх стягнення (заборгованість за означений період).

Натомість стягнення інфляційних втрат та 3 % річних, внаслідок прострочення оплати відповідачем заборгованості за розрахункові періоди січень 2022 року - січень 2023 року, незважаючи на те, що вказана заборгованість виникла із одного договору, однак жодним чином не пов`язана із вимогами про стягнення заборгованості за послуги спожити / отримані відповідачем у лютому 2023 року - серпні 2023 року та становить самостійний предмет позову щодо стягнення саме таких сум і обґрунтовується самостійними доказами на обґрунтування (фактичними підставами) для їх стягнення (акти приймання-передачі послуг, розрахунки платежів прогнозованої вартості послуг, періоди прострочення та періоди нарахування відповідних сум).

Отже, заява позивача за своєю правовою природою не є заявою про збільшення розміру позовних вимог, оскільки вимоги та обґрунтування, наведені позивачем у цій заяві є відмінними від вимог та обґрунтувань (фактичних підстав), зазначених ним у первісній позовній заяві, що свідчить про неправильне застосування судом першої інстанції приписів ч. 3 ст. 46 ГПК України, на що суд апеляційної інстанції також уваги не звернув.

Враховуючи наведене, апеляційний господарський суд зазначає, що вказана апелянтом правова позиція Верховного Суду не є релевантною у цій справі, оскільки у справі № 910/15342/23 позивачем збільшено позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат та 3 % річних за попередні періоди заборгованості з оплати послуги (за січень 2022 року - січень 2023 року), які передують тим періодам, за які первісно заявлялись означені вимоги та за які не пред`являлась до стягнення сума основного боргу, проте у цій справі № 920/768/23 позивачем збільшувались вимоги щодо стягнення заборгованості на яку внаслідок прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання також нараховувались інфляційні втрати та 3 % річних, а у зв`язку зі сплатою ним заборгованості під час розгляду справи позивачем заявлялись клопотання про закриття провадження в частині сплаченої заборгованості.

Так, у липні 2023 року до господарського суду надійшла позовна заява позивача про стягнення з відповідача 70 594 266,49 грн боргу за період з листопада 2022 року по травень 2023 року, 666 187,35 грн 3 % річних та 1 072 674,57 грн інфляційних втрат з 03.11.2022 по 30.06.2023 (а.с. 1-11 том 1).

04.03.2024 до суду першої інстанції надійшла заява позивача про збільшення позовних вимог (а.с. 1-27 том 3) щодо стягнення з відповідача 125 315 434,84 грн боргу за період з листопада 2022 року по грудень 2023 року, 2 715 142,77 грн 3 % річних та 3 017 215,00 грн інфляційних втрат, нарахованих з 03.11.2022 по 29.02.2024.

23.09.2024 до суду першої інстанції позивачем подана заява про збільшення позовних вимог та закриття провадження в частині (а.с. 157-172 том 4), в якій позивач просив закрити провадження у справі в частині стягнення з відповідача 70 112 525,88 грн боргу, у зв`язку з оплатою, та стягнути з відповідача 56 385 734,33 грн боргу з травня 2023 року по вересень 2024 року, 4 040 059,81 грн 3 % річних та 6 481 148,58 грн інфляційних втрат, нарахованих з 03.11.2022 по 23.09.2024.

Ухвалою господарського суду Сумської області від 28.10.2024, зокрема, прийнято до розгляду заяву про збільшення позовних вимог; задоволено заяву про закриття провадження у справі в частині стягнення 70 112 525,88 грн боргу; закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с. 217-222 том 4).

26.11.2024 та 13.12.2024 позивачем подавались заяви про закриття провадження в частині стягнення з відповідача 56 385 734,33 грн боргу (26 085 745,15 грн та 30 299 989,18 грн; а.с. 225-227 том 4; 18-19 том 5), у зв`язку з чим рішенням господарського суду Сумської області від 31.03.2025 у частині стягнення 56 385 734,33 грн боргу провадження у справі закрито.

Враховуючи наведене заборгованість за період з листопада 2022 року по грудень 2023 року відповідачем під час розгляду судом першої інстанції спору була оплачена.

Згідно пункту 2 частини 2 статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Інфляційні втрати та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю, а вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимоги (постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19).

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти відповідно збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено у позовній заяві. Збільшено (зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру (постанова Верховного Суду від 11.11.2020 у справі № 922/53/19).

Колегія суддів наголошує, що позивач подавав заяви під час підготовчого засідання, не змінював одночасно предмет і підстави позову, а збільшив та змінив розмір вимог майнового характеру у контексті несплати основної заборгованості, 3 % річних, інфляційних втрат за тим же договором внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань, водночас підстави позовних вимог залишилися незмінними, у зв`язку з чим посилання апелянта на порушення судом першої інстанції процесуальних норм не знайшло свого підтвердження під час розгляду справи.

Перевіривши розрахунок 3 % річних та інфляційних втрат, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що він є арифметично вірним, у зв`язку з чим відхиляє контррозрахунок апелянта, а отже позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 4 040 059,81 грн 3 % річних, 6 481 148,58 грн інфляційних втрат за загальний період прострочення з 03.11.2022 по 23.09.2024 є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру інфляційних втрат та 3 % річних (а.с. 90 том 1), то 3 %, передбачені частиною 2 статті 625 ЦК України, є законодавчо встановленим мінімумом відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, тож цей розмір не підлягає зменшенню судом (постанова Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2025 у справі № 903/602/24), а інфляційні втрати не підлягають зменшенню, оскільки є способом компенсації збитків кредитора через знецінення коштів внаслідок інфляції та не відносяться до штрафних санкцій.

З огляду на наведене, на переконання колегії суддів, місцевий господарський суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказані позовні вимоги підлягають задоволенню, а відтак, переглянувши оскаржуване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд дійшов висновку про те, що твердження скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства "Сумиобленерго" на рішення господарського суду Сумської області від 31.03.2025 у справі № 920/768/23 залишити без задоволення.

Рішення господарського суду Сумської області від 31.03.2025 у справі № 920/768/23 залишити без змін.

Матеріали справи № 920/768/23 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку відповідно до ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено 24.07.2025.

Головуючий суддя М.А. Руденко

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Барсук