ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

(додаткова)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Справа № 910/15441/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

секретар судового засідання Сергієнко-Колодій В.В.,

за участю представників сторін згідно протоколу судового засідання,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про ухвалення додаткового рішення у справі

за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025

у справі № 910/15441/24 (суддя Чинчин О.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (далі - позивач; ТОВ "ГРЕЙНСВАРД") звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (надалі - відповідач; АТ "Українська залізниця"; Залізниця) про зобов`язання внести зміни до особового рахунку.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 позов ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" - задоволено у повному обсязі. Зобов`язано АТ "Українська залізниця" внести зміни до особового рахунку ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" № 2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 28 170 (двадцять вісім тисяч сто сімдесят) грн. Стягнуто з АТ "Українська залізниця" на користь ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" судовий збір у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2025 апеляційну скаргу АТ "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі № 910/15441/24 залишено без задоволення. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі № 910/15441/24 змінено, викладено його мотивувальну частину в редакції постанови апеляційного господарського суду. В решті рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі № 910/15441/24 залишено без змін. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" в суді апеляційної інстанції, покладено на АТ "Українська залізниця".

Представником ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" подано клопотання про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15441/24 щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. Позивач зазначає, що понесені ним витрати на правничу допомогу є обґрунтованими та підтверджені відповідними доказами.

Згідно протоколу передачі судової справи (апеляційної скарги, заяви, картки додаткових матеріалів) раніше визначеному головуючому судді (судді-доповідачу)(складу суду) від 25.06.2025 клопотання позивача про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15441/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Корсак В.А., Євсіков О.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 судове засідання для ухвалення додаткового рішення у справі № 910/154410/24 щодо вирішення питання про стягнення витрат на правничу допомогу за клопотанням представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" призначено на 14.07.2025.

В судовому засіданні 14.07.2025 представник відповідача просив зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката в даній справі у суді апеляційної інстанції до співмірності із складністю справи, затраченим часом, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

14.07.2025 в судове засідання представник позивача не з`явився. Про час та місце розгляду справи останній повідомлений належним чином, що підтверджується довідками від 30.06.2025 про доставку ухвали Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 до електронних кабінетів ТОВ "ГРЕЙНСВАРД" та його представника.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 120 ГПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з таких підстав: 1) неявка в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання; 2) перша неявка в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними; 3) виникнення технічних проблем, що унеможливлюють участь особи у судовому засіданні в режимі відеоконференції, крім випадків, коли відповідно до цього Кодексу судове засідання може відбутися без участі такої особи; 4) необхідність витребування нових доказів, у випадку коли учасник справи обґрунтував неможливість заявлення відповідного клопотання в межах підготовчого провадження.

Якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника) незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою. У разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви (ч. 4 ст. 244 ГПК України).

Суд апеляційної інстанції, з метою дотримання розумних строків розгляду справи, враховуючи те, що явка представника позивача обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність від позивача обґрунтованого клопотання про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду клопотання за відсутності ТОВ "ГРЕЙНСВАРД", належним чином повідомленого про судовий розгляд апеляційним господарським судом.

Окремо колегія суддів вказує, що позивач (його представник), який заявив клопотання про відеоконференцзв`язок (ВКЗ), не вийшов на зв`язок та знаходився у стані «офлайн», про що зазначено в протоколі судового засідання за 14.07.2025 у цій справі.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши докази, що долучені до матеріалів заяви про прийняття додаткового судового рішення, заслухавши пояснення представника відповідача, судова колегія дійшла висновку про наявність правових підстав для прийняття додаткової постанови про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції, з огляду на наступне.

При цьому згідно зі статтею 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до частин першої - третьої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Одночасно, за змістом частини восьмої статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Таким чином, за змістом пункту 1 частини другої статті 126, частини восьмої статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при поданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

При цьому витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Аналогічну правову позицію викладено у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.

Визначення договору про надання правничої допомоги міститься в статті першій Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правничої допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правничої допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правничої допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг та на нього поширює своє регулювання Глава 63 Цивільного кодексу України. Так, згідно зі статтею 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 ЦК України передбачає загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Відповідно до статті 632 Цивільного кодексу України ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

Водночас, згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Ціна договору, тобто розмір адвокатського гонорару, може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата, кожний з яких відрізняється порядком обчислення. При зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (аналогічна правова позиція викладена в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.11.2020 у справі № 922/1948/19, від 12.08.2020 у справі № 916/2598/19, від 30.07.2019 у справі № 911/1394/18).

У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 ЦК України".

Частинами першою та другою статті 30 названого вище Закону передбачено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У названій вище постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що: "Гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру, погодинної оплати. Ці форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною першою статті 30 Закону № 5076-VI як "форма винагороди адвоката", але в розумінні ЦК України становить ціну такого договору. Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку. Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу".

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність". У цій же постанові Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що чинне законодавство хоча і не містить визначення такого виду гонорару, як гонорар успіху, проте існує "гонорар успіху" як форма оплати винагороди адвокату, і визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди, як "гонорар успіху", що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини. При цьому Велика Палата Верховного Суду зазначила, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 910/15787/21.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Подібна за своїм змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16, постановах Верховного Суду від 30.09.2020 у справі № 379/1418/18 та від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18.

На підставі долучених до матеріалів справи документів, апеляційним господарським судом встановлено, що 04.01.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (Клієнт; Замовник) та Адвокатським об`єднанням «Право, бізнес і фінанси» (Виконавець) укладено договір про надання правової допомоги № 17-01.

07.07.2021 між сторонами укладено додаткову угоду № 1, якою внесено зміни до вищевказаного договору шляхом викладення його в новій редакції.

Відповідно до п. 4.3 договору про надання правової допомоги № 17-01 від 04.01.2021, в редакції від 07.07.2021, вартість однієї години роботи адвоката становить 1 000,00 грн.

Згідно з п. 4.4 договору вартість представництва інтересів Клієнта у суді, який територіально розташований у межах міста Києва, становить 2 000,00 грн за одне судове засідання.

Відповідно до п. 4.7 договору сторони домовилися про «гонорар успіху» якщо для Клієнта прийнято позитивне рішення, розмір якого становить 7% від ціни позову.

Згідно Акта виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/468 від 02.04.2025 вартість послуг склала 2 500,00 грн, зокрема складання відзиву на апеляційну скаргу.

Згідно Акта виконаних робіт (наданих послуг) № 17-01/564 від 23.06.2025 вартість послуг склала 3 971,90 грн, що складається з: 2 000,00 грн - представництво 23.06.2025 інтересів Клієнта у Північному апеляційному господарському суді; 1 971,90 грн - «Гонорар успіху» у розмірі 7% від ціни позову.

Водночас згідно з п. 3 цього Акта сторони, керуючись п. 4.11 договору, за взаємною згодою суму до оплати (гонорар) вирішили зменшити до 3 000,00 грн.

Акти підписані його сторонами без зауважень.

Платіжними інструкціями від 03.04.2025 № 9051 та від 23.06.2025 № 9508 підтверджується факт оплати наданих послуг.

У своїх запереченнях на заявлену позивачем у клопотанні про ухвалення додаткового рішення до стягнення суму витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді апеляційної інстанції в розмірі 5 500 грн, відповідач вказав, що у справі відсутні будь які докази, що підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, співмірність суми таких витрат із затраченим адвокатом часом на підготовку відзиву на апеляційну скаргу, зважаючи що на розгляді Північного апеляційного господарського суду на даний час знаходиться або вже вирішена значна кількість справ однотипних з даною справою, зокрема справи №№: 910/15204/24; 910/7338/24; 910/15444/24. Таким чином представнику позивача не було необхідності витрачати багато часу на підготування відзиву на апеляційну скаргу, який є однотипним. Крім того відповідач акцентував, що єдиною підставою пред`явлення позову є висловлена Верховним Судом позиція щодо нарахування збору за зберігання вантажу під час надання послуги з накопичення у справах № 915/305/22 та № 915/5/23. Відповідач також вважає, що вартість адвокатських послуг в суді апеляційної інстанції не може перевищувати вартість таких послуг в суді першої інстанції. Відповідно до додаткового рішення Господарського суду м. Києва у даній справі вартість послуг на надання правничої допомоги в суді першої інстанції визначена в сумі 3 000 грн.

Частиною 5 ст. 126 ГПК України встановлено, що у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 ГПК України суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 126 ГПК України).

Зокрема відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів, серед іншого, враховує, що при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

При цьому, критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу тощо.

Колегія суддів також акцентує, що правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справах "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У наведеному контексті судова колегія акцентує, що викладені позивачем у відзиві на апеляційну скаргу заперечення в межах оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 21.02.2025 у справі № 910/15441/24 по суті дублюють зміст позову (а.с. 1 - 6 том. 1), поданого до суду першої інстанції.

Так, колегія суддів висновується, що достатнім часом з надання послуг, визначених в акті від 02.04.2025 є 1 година (1 000 грн).

На підставі викладеного вище, дослідивши надані позивачем докази, встановивши фактичний обсяг наданих адвокатом послуг з представництва інтересів Клієнта у суді апеляційної інстанції, з урахуванням критеріїв пропорційності та реальності адвокатських витрат, розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги викладені відповідачем обґрунтовані заперечення щодо розміру заявлених до стягнення витрат на правову допомогу в розрізі завищеного їх обсягу, апеляційний господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення клопотання позивача та стягнення з відповідача на його користь 4 000 грн витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи у суді апеляційної інстанції, з розрахунку: 5 500 - 1 500.

Отже, колегія суддів зазначає, що судові витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції стягуються з відповідача на користь позивача в сумі 4 000 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 244 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/15441/24 - задовольнити частково.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (адреса: 03150, м. Київ, вул. Єжи Ґедройця, буд. 5; ідентифікаційний код - 44785285) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРЕЙНСВАРД" (адреса: 03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32, літ. А, 3-й пов.; ідентифікаційний код - 41564379) судові витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді апеляційної інстанції - 4 000 грн (чотири тисячі гривень).

3. У задоволенні клопотання в решті вимог щодо стягнення витрат на правничу допомогу, - відмовити.

4. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.

5. Справу № 910/15441/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, що передбачені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст додаткової постанови складено 15.07.2025.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков