ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 рокум. Кропивницький Справа № 912/1669/25

Господарський суд Кіровоградської області у складі судді Закуріна М. К. (надалі - Суд), розглянувши справу

за позовом Управління державної міграційної служби України в Полтавській області

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Локкард»

про стягнення 112098,94 грн,

у с т а н о в и в:

ДІЇ ТА АРГУМЕНТИ ПОЗИВАЧА

20.06.2025 Управління державної міграційної служби України в Полтавській області звернулася з позовом до ТОВ «Локкард» про стягнення 112098,94 грн, з яких 92160 грн основної заборгованості, 9317 гри пені, 6451,20 грн штрафу, 3261,76 грн інфляційних та 908,98 грн річних.

У якості обґрунтування власної позиції Управління державної міграційної служби України в Полтавській області вказало, що:

- 23.02.2024 уклало з ТОВ «Локкард» договір поставки № 205-СК/5-б, за умовами якого Товариство зобов`язалося за плату передати у власність бензин А-95 у кількості 2000 літрів та дизельне пальне у кількості 1500 літрів на загальну суму 168000 грн; передача палива здійснюється за довірчими документами скретч-картками через мережу автозаправних станцій;

- Управління перерахувало ТОВ «Локкард» обумовлену договором вартість товару, а саме 168000 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями, проте, 20.02.2025 отримало відмову на автозаправній станції «Авіас+» за адресою: вул. Київська, с. Супрунівка, Полтавський район, Полтавська область; у відпуску пального з причини його відсутності;

- у період з початку дії договору по 20.02.2025 Управління отримало 1040 л бензину та 500 л дизельного палива, у зв`язку з чим залишок склав 980 л дизельного пального на суму 47040 грн та 940 л бензину на суму 45120 грн, а всього на суму 92160 грн;

- у зв`язку з невиконанням зобов`язання ТОВ «Локкард» повинне додатково сплатити 9317 грн пені, 6451,20 грн штрафу, 3261,76 грн інфляційних та 908,98 грн річних.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ ТА РІШЕННЯ

Ухвалою від 23.06.2025 Суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного провадження та установив сторонам строки для подачі процесуальних заяв.

Суд зазначає, що ТОВ «Локкард» відзив на позов не подало. При цьому, Суд направив ухвалу про відкриття провадження у справі до його електронного кабінету, яку те отримало, як слідує з довідки про доставку електронного листа, 23.06.2025 о 18:06 (а.с. 31). Відтак, ТОВ «Локкард» обізнане про заявлений до нього позов та його судовий розгляд.

УСТАНОВЛЕНІ ОБСТАВИНИ

23.02.2024 Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, як Покупець, та ТОВ «Локкард», як Постачальник, уклали договір поставки № 205-СК/5-6 (а.с. 14-16).

За умовами договору, які впливають на вирішення спору:

- Постачальник приймає на себе зобов`язання передати Покупцю у власність бензин А-95 та дизельне паливо, а Покупець зобов`язується сплатити і прийняти їх (пункти 1.1, 1.2.);

- відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картками) на отримання товару (пункт 1.5.);

- товар вважається переданим Постачальником і прийнятим Покупцем по кількості і якості з моменту фактичного його отримання (пункт 2.1.);

- ціна 1 л товару вказана у накладних; загальна сума договору складає 168000 грн (пункти 3.1.,

3.2.)

- строк поставки - до закінчення строку дії довірчого документа; термін дії довірчого документа становить не менше трьох місяців з моменту поставки/активації карток (пункти 5.1., 5.2);

- передача Покупцю товару здійснюється на АЗС Постачальника шляхом заправки автомобілів Покупця при пред`явленні довіреними особами скретч-картки (пункт 5.3.1.);

- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у картці об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашенню скретч-картки вважаються виконаними (пункт 5.3.2.);

- умовою постачання є товару є самовивезення (пункт 5.4.);

- за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення (пункт 7.2.);

- договір діє до 31.12.2024 (пункт 10.2).

Платіжними інструкціями № 29928 від 21.03.2024 на суму 86400 грн (а.с. 22) та № 30182 від 22.05.2024 на суму 81600 грн (а.с. 22 на зв.) Управління державної міграційної служби України в Полтавській області перерахувало ТОВ «Локкард» 168000 грн у якості оплати за договором № 205- СК/5-б від 23.02.2024.

Видатковими накладними № 0005/0000396 від 21.03.2024 на суму 86400 грн (а.с. 12) та № 0005/0000455 від 22.05.2024 на суму 81600 грн (а.с. 12 на зв.) Управління державної міграційної служби України в Полтавській області та ТОВ «Локкард» оформили приймання-передачу бензину А- 95 та дизельного палива на загальну суму 168000 грн. Водночас, видаткові накладні містять додаткову інформацію про відпуск товару за скретч-картками.

Як слідує з Акту відмови видачі пального на АЗС «Авіас» від 20.02.2025, який склали посадові особи Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, у цей день працівник автозаправної станції «Авіас» відмовив у видачі пального за скретч-карткою та повідомив, що пальне відсутнє протягом місяця, а ТОВ «Локкард» не надало інформацію про часу його надходження на АЗС (а.с. 11).

Відповідно до довідки, складеної посадовою особою Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, станом на 03.06.2025 залишок недотриманого пального склав 980 л дизельного пального на суму 47040 грн та 940 л бензину на суму 45120 грн, а всього на суму 92160 грн (а.с. 13).

04.03.2025 Управління державної міграційної служби України в Полтавській області звернулося до ТОВ «Локкард» з листом-претензією, яким зажадало виконання умов договору стосовно передачі пального (а.с. 19, 20).

ОЦІНКА УСТАНОВЛЕНИХ ОБСТАВИН

Щодо правової природи договору та зобов`язань за ним

Установлені судом обставини наявності укладеного між сторонами договору, свідчать про виникнення між ними майново-господарських зобов`язань, у силу яких у відповідності до приписів статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України одна сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони, а інша (управнена) сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За частиною 1 статті 175 того ж Кодексу майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Умовами укладеного договору сторони визначили (серед інших умов): предмет договору, порядок, місце та строки передачі товару, а тому зміст та умови договору, аналіз правовідносин та господарсько-договірних зобов`язань (майново-господарських зобов`язань у відповідності до частини 1 статті 179 ГК України), які виникли між ними на підставі цього договору, свідчать, що за своєю юридичною природою укладений договір є договором поставки.

Зокрема, згідно з приписами частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник) зобов`язується передати у встановлений строк товар у власність покупця, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. Поряд з цим, за частиною 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 693 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

Отже, за укладеним договором ТОВ «Локкард» зобов`язалося передати у власність Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області бензин А-95 та дизельне пальне на загальну суму 168000 грн, а останнє - прийняти та оплатити паливо шляхом попередньої оплати.

Відповідно до частини 1 статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця.

У цьому контексті Суд установив, що за умовами договору оплата та приймання-передача товару здійснюється за наявністю певного механізму передачі, а саме спочатку ТОВ «Лаккард» передає Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області скретч-картки на суму придбаного товару, а у подальшому сам товар за фактом пред`явлення скретч-карток на АЗС, як підстави для видачі товару. При цьому товар вважається переданим в момент фактичного його отримання на АЗС.

Такі умови відповідають положенням Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 «Про затвердження Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами». Зокрема, за змістом пункту 9 Правил розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку; разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Відтак, за умовами договору ТОВ «Локкард» зобов`язалося передати Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області бензин А-95 та дизельне пальне за фактом отримання грошових коштів у сумі 168000 грн безготівковим розрахунком із застосуванням механізму оформлення скретч-карток.

Щодо виконання зобов`язань по договору

За пунктом 2 частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Поряд з цим, відповідно до частини 1 статті 223 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, за загальним правилом право власності на майно (товар) виникає з моменту його передання набувачеві.

Відповідна умова стосовно переходу права власності на майно наявна у пункті 2.1. договору поставки, а саме товар вважається переданим з моменту фактичного його отримання.

Отож, до моменту передачі обумовленого договором товару на АЗС Управління державної міграційної служби України в Полтавській області, у незалежності від отримання скретч-карток (видача яких є лише частиною грошового розрахунку за товар), не набувало право власності на нього. І, напроти, у випадку отримання товару на АЗС Управління державної міграційної служби України в Полтавській області набувало право власності на нього в момент передачі.

У контексті виконання Сторонами договірних зобов`язань Суд установив, що Управління державної міграційної служби України в Полтавській області перерахувало ТОВ «Локкард» 168000 грн вартості пального, що підтверджується наведеними платіжними інструкціями № 29928 від 21.03.2024 на суму 86400 грн та № 30182 від 22.05.2024 на суму 81600 грн, чим виконало їх у повному обсязі.

Проте, ТОВ «Локкард» свої зобов`язання виконало частково, а саме у період з початку дії договору по 20.02.2025 передало Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області 1040 л бензину та 500 л дизельного палива, у зв`язку з чим залишок склав 980 л дизельного пального на суму 47040 грн та 940 л бензину на суму 45120 грн, а всього на суму 92160 грн. Ці обставини підтверджуються довідкою Управління державної міграційної служби України в Полтавській області.

Статтею 193 ГК України встановлені загальні правила виконання господарських зобов`язань, за якими суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору (частина 1); кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу (частина 2); не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань (частина 7).

Окреслені у статті 193 ГК України правила та принципи господарювання, які корелюються із загальними засадами цивільного законодавства, вказаними у пункті 6 статті З ЦК України (справедливість та добросовісність) та засадами зобов`язань, визначеними у частині 3 статті 509 ЦК України (добросовісність, розумність, справедливість), означають, що цивільні права мають здійснюватися, а обов`язки виконуватися не тільки відповідно до їх призначення, а й справедливо та добросовісно, з урахуванням правил господарювання, з метою досягнення загальногосподарського інтересу.

Отже, зобов`язання, які виникли між сторонами, мали ґрунтуватися на засадах добросовісності та справедливості; кожна із сторін повинна була вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, з урахуванням інтересів другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. І напроти, відсутність потрібної турботливості може вказувати на вину боржника, котра відіграє роль суб`єктивної умови відповідальності.

За таких обставин Суд висновує, що на час вирішення спору ТОВ «Локкард» порушило взяті на себе зобов`язання, оскільки не передало 980 л дизельного пального на суму 47040 грн та 940 л бензину на суму 45120 грн, а всього на суму 92160 грн, а тому його дії є несправедливими та недобросовісними.

Щодо повернення сплаченої суми вартості товару

Частиною 2 статті 693 ЦК України встановлено, що якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати переданим оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Наведені положення надають можливість покупцю захистити своє право шляхом застосування наведених способів захисту, які є альтернативними.

У даному випадку Управління державної міграційної служби України в Полтавській області скористалося наявним правом на повернення суми попередньої оплати, а саме частини вартості товару, на яку не здійснена його передача. Зокрема, обрання такого способу вбачається безпосередньо із заявлених Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області позовних вимог про стягнення суми попередньої оплати.

З огляду на наведені вище обставини перерахування Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області вартості товару у сумі 168000 грн та залишку непереданого товару на суму 92160 грн ТОВ «Локкард» зобов`язане повернути суму попередньої оплати вартості непереданого товару, а саме 92160 грн.

Станом на час розгляду справи в суді ТОВ «Локкард» окреслену суму у добровільному порядку не повернуло, а тому його дії не відповідають положенням вказаної статті 193 ГК України.

Щодо відповідальності за несвоєчасне виконання зобов`язань

Згідно з частиною 1 статті 199 ГК України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Частина 1 статті 216 ГК України визначає, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором, а за частинами 1 та 2 статті 217 ГК України такими санкціями є заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки, серед яких - застосування штрафних санкцій.

Так, згідно із частиною 1 статті 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Стаття 549 ЦК України конкретизує визначення таких штрафних санкцій, а саме за частиною 2 штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, а за частиною 3, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

У пункті 7.2. договору Сторони обумовили застосування пені за неналежне виконання зобов`язань, за яким ТОВ «Локкард» сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов`язання за кожний день такого прострочення.

Поряд з цим, за положеннями частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, за умовами договору та наведеної правової норми ТОВ «Локкард» має сплатити пеню та штраф у відповідних розмірах.

Суд перевірив нараховану Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області пеню за період з 20.02.2025 по 19.06.2025 за формулою: пеня = «заборгованість» х 2 х «ставка НБУ» : 365 «кількість днів у році» х «кількість прострочених днів» : 100; за якою пеня складає 9317 грн, виходячи із розрахунку:

- 92160 грн х 2 х 14,50 (облікова ставка НБУ) х 15 днів (період з 20.02.2025 по 06.03.2025) : 365 : 100= 1098,35 грн;

- 92160 грн х 2 х 15,50 (облікова ставка НБУ) х 105 днів (період з 07.03.2025 по 19.06.2025): 365 : 100 = 8218,65 грн;

- 1098,35 грн + 8218,65 грн = 9317 грн.

Суд також перевірив нарахування штрафу за формулою: «сума заборгованості» х 7 %, за якою штраф складає 6451,20 грн, виходячи із розрахунку: 92160 грн х 7% = 6451,20 грн.

Відтак, суми пені та штрафу нараховані Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області є правильними та складають відповідно 9317 грн пені та 6451,20 грн штрафу.

Щодо річних та інфляційних

У відповідності до частини 2 статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вказані інфляційні нарахування на суму боргу:

- не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті;

- за загальним правилом вони здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання;

- розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи із суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція;

- у розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові.

Суд перевірив здійснений Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області розрахунок річних за формулою: «річні» = «заборгованість» х 3 % х «кількість прострочених днів» : 365 (кількість днів у році), у зв`язку з чим річні складають 908,98 грн із розрахунку: 92160 грн х 3% х 120 днів (за період з 20.02.2025 по 19.06.2025): 365 = 908,98 грн.

Суд також перевірив розрахунок інфляційних за формулою: «сума заборгованості» х «індекс інфляції за період» - «сума заборгованості» = «інфляційне збільшення», у зв`язку з чим інфляційні складають 3261,76 грн, виходячи із розрахунку: 92160 грн (сума заборгованості) х 1,03539236 (індекс інфляції за період 20.02.2025 по 19.06.2025) - 92160 грн (сума заборгованості) = 3261,76 грн.

Відтак, суми річних та інфляційних нараховані Управлінням державної міграційної служби України в Полтавській області є правильними та складають відповідно 908,98 грн річних та 3261,76 грн інфляційних.

ВИСНОВКИ

На підставі викладеного, за результатами оцінки доказів, обставин справи та вказаних правових положень, Суд уважає, що ТОВ «Локкард» не виконало взятих на себе зобов`язань щодо передачі у власність Управління державної міграційної служби України в Полтавській області 980 л дизельного пального на суму 47040 грн та 940 л бензину на суму 45120 грн, а всього на суму 92160 грн, а також не повернуло суму попередньої оплати, яка складає вартість непереданого товару, а саме 92160 грн, а тому позовні вимоги про стягнення 92160 грн основної заборгованості, 9317 грн пені, 6451,20 грн штрафу, 3261,76 грн інфляційних та 908,98 грн річних є правомірними та підлягають задоволенню.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Судовими витратами у справі є витрати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області на сплату судового збору у сумі 2422,40 грн (відповідно до платіжної інструкції №44532 від 18.06.2025).

На підставі положень статті 129 ГПК України судові витрати покладаються у випадку задоволення позову на відповідача.

Таким чином, витрати Управління державної міграційної служби України в Полтавській області по сплаті судового збору покладаються на ТОВ «Локкард».

На підставі вказаних правових норм та керуючись статтями 238, 240 ГПК України,

в и р і ш и в:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Локкард» (25002, м. Кропивницький, вул. Ельворті, буд. 7, офіс 202; код 44574166) на користь Управління державної міграційної служби України в Полтавській області (36003, м. Полтава, пров. Шкільний, б. 6; код 37829297) - 92160 грн основної заборгованості, 9317 грн пені, 6451,20 грн штрафу, 3261,76 грн інфляційних, 908,98 грн річних та 2422,40 грн компенсації по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя М.К. Закурін

Копії рішення направити Управлінню державної міграційної служби України в Полтавській області та ТОВ "Локкард" в електронній формі до Електронних кабінетів.