ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

15.07.2025 Справа№914/1326/25

Господарський суд Львівської області у складі головуючого судді Коссака С.

розглянувши заяву про забезпечення позову (вх.№2981/25)

У справі 914/1326/25

За позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Забіяка», с. Забороль Луцького району Волинської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ», с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області,

про: стягнення заборгованості у розмірі 523 417,63 грн

Без участі учасників справи

ВСТАНОВИВ

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Забіяка» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» про стягнення заборгованості у розмірі 523 417,63 грн.

Ухвалою суду від 29.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Рух справи відображено в ухвалах суду та протоколах судових засідань.

11.09.2025 року позивачем подано заяву про забезпечення позову (вх.№2981/25). Згідно повторного автоматизованого розподілу справи від 11.07.2025 року заяву про забезпечення позову розподілено судді Коссаку С.

У заяві позивач зазначає, що на підтвердження існування заборгованості були додані підписані видаткові накладні та товарно-транспортні накладні, а також підписані сторонами акти звірки розрахунків. При цьому підписані акти звірки вказують на безспірний характер заборгованості. ТзОВ«ТРАНСМАРТ СМ не заперечило факт порушення ним своїх грошових зобов`язань та факт існування безспірної заборгованості. З єдиного державного реєстру виконавчих проваджень позивачу стало відомо про те, що відносно відповідача - ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ» уже відкрито 11 виконавчих проваджень про виконання судових наказів господарського суду Львівської області про стягнення з ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ» грошових коштів. В рамках даних виконавчих проваджень накладено арешти на майно та грошові кошти на рахунках ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ».

Просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ», які знаходяться на всіх рахунках відповідача в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно (рухоме та нерухоме), яке належить ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ» у межах суми позову 523 417,63 грн.

Розглянувши подану заяву про забезпечення позову, суд доходить таких висновків.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Згідно п. 1 ч. 1 ст.137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Обставинами, що підтверджують необхідність застосування заходів забезпечення позову заявник зазначає про те, що невжиття заходів до забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, може утруднити чи зробити неможливим ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається з заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 14.08.2023 у справі №904/1329/23, від 11.07.2023 у справі №917/322/23 та ін.).

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову (правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 01.05.2023 у справі № 914/257/23, від 06.03.2023 у справі № 916/2239/22).

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18, у постанові Верховного суду від 19.07.2024 у справі № 917/1862/21.

Також суд бере до уваги, що можливість відповідача у будь-який момент розпорядитися наявними на його рахунках грошовими коштами є беззаперечною, а тому таке розпорядження в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За вказаних умов вимога про надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін. Така правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17 виснувала, що гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті забезпечити подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову. При цьому, обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним. До таких висновків дійшов Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21.

Під забезпеченням позову у даному випадку слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом. При цьому забезпечення позову має бути спрямоване проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити.

До заяви про забезпечення позову позивач додає з єдиного державного реєстру виконавчих проваджень відносно відповідача 11 виконавчих проваджень про виконання судових наказів господарського суду Львівської області про стягнення з ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ» грошових коштів. В рамках даних виконавчих проваджень накладено арешти на майно та грошові кошти на рахунках ТзОВ «ТРАНСМАРТ СМ». Зокрема:

Виконавче провадження № 78188087 відкрито 26.05.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "САТА ЛОГІСТИК";

Виконавче провадження № 78249954 відкрито 03.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "ВІН-ГРУП КОМПАНІ";

Виконавче провадження № 78329439 відкрито 10.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ МОЛОЧНА КОМПАНІЯ "ГАЛИЧИНА";

Виконавче провадження № 78396707 відкрито 17.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "ТРОПІК";

Виконавче провадження № 78462345 відкрито 27.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "СНЕК ПРОДАКШН";

Виконавче провадження № 78474320 відкрито 27.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "ВЕГА-ФРУТ";

Виконавче провадження № 78483363 відкрито 30.06.2025 про стягнення на користь

ТзОВ СНЕК ПРОДАКШН";

Виконавче провадження № 78486226 відкрито 01.07.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "БУКО ГРУП";

Виконавче провадження № 78486228 відкрито 01.07.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "БУКО ГРУП";

Виконавче провадження № 78541500 відкрито 07.07.2025 про стягнення на користь

ТзОВ ""СВІТЧАЙ";

Виконавче провадження № 78573581 відкрито 09.07.2025 про стягнення на користь

ТзОВ "КРІОЛІТ-Д".

Предметом позову у справі 914/1326/25 є матеріально-правова вимога позивача до відповідачів про стягнення коштів. Отже, позивач звернувся до суду з позовною вимогою майнового характеру.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №381/4019/18, у постанові Верховного Суду від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20.

Виконання в майбутньому судового рішення у справі про стягнення грошових коштів, у разі задоволення позовних вимог, безпосередньо пов`язане з обставинами наявності у боржника присудженої до стягнення суми заборгованості. Заборона відчуження або арешт майна, які накладаються судом для забезпечення позову про стягнення грошових коштів, мають на меті подальше звернення стягнення на таке майно у разі задоволення позову.

При цьому обраний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, оскільки арештоване майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним (п.24 постанови Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22).

Можливість накладення арешту на майно, не обмежуючись грошовими коштами відповідача, в порядку забезпечення позову у спорі про стягнення грошових коштів є для позивача додатковою гарантією того, що рішення суду у разі задоволення позову буде реально виконане та Позивач отримає задоволення своїх вимог.

Крім того, у разі задоволення позову у справі про стягнення грошових коштів боржник матиме безумовну можливість розрахуватись із позивачем, за умови наявності у нього грошових коштів у необхідних для цього розмірах, без застосування процедури звернення стягнення на майно боржника.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 17.06.2022 у справі № 908/2382/21 дійшов висновку про необхідність відступити від висновків щодо застосування, зокрема, статті 137 ГПК України про неможливість накладення арешту на (нерухоме) майно відповідача в порядку забезпечення позову про стягнення коштів, викладених у низці постанов Верховного Суду. Подібні висновки про те, що у справах, де предметом спору є стягнення грошових коштів, накладення арешту на майно є належним видом забезпечення позову, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

За умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення коштів, суд доходить висновку про доцільність накладення арешту на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів (постанова Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03 березня 2023 року у справі №№ 905/448/22).

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 березня 2023 року у справі №905/448/22 у п.31,32 у п.31 дійшов висновку, що за умови неможливості встановити достатність чи недостатність грошових коштів, що належать відповідачу і знаходяться на всіх його рахунках в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, для задоволення вимог про стягнення 23 238 041,19 грн. доцільно було накласти арешт на майно відповідача саме у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Оцінивши наявні у справі обставини, враховуючи правові позиції Верховного Суду, сформовані у низці постанов, наведених вище, з метою єдності судової практики та враховуючи наявність значної кількості виконавчих проваджень, що свідчить про невиконання відповідачем судових рішень, характер спору та предмет позову в справі, суд доходить висновку про задоволення заяви про забезпечення позову та накладення арешту на майно відповідача у межах суми, яка була б достатньою для такого стягнення у випадку недостатності арештованих грошових коштів, тобто лише в межах різниці між сумами ціни позову та арештованих грошових коштів.

Керуючись ст.ст.86, 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Забіяка» (45623с. Забороль Луцького району Волинської області, вул. Володимирська, 9в, ) про вжиття заходів забезпечення позову (вх.№2981/25) задоволити.

2. Вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно та грошові кошти Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» (81118с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області, вул. Шевченка, 9А, ), розміщені на його банківських рахунках, в межах суми 523 417,63 грн. до набрання рішенням у справі №914/1326/25 законної сили.

Стягувачем за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Забіяка» (45623с. Забороль Луцького району Волинської області, вул. Володимирська, 9в, )

Боржником за цією ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Трансмарт СМ» (81118с. Ставчани Пустомитівського району Львівської області, вул. Шевченка, 9А).

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Веб-адреса суду http://lv.arbitr.gov.ua на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається.

Повний текст ухвали складено та підписано 15.07.2025 року.

Суддя Коссак С.М.