УХВАЛА

14 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/11561/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Губенко Н. М.,

розглянув касаційну скаргу Міністерства оборони України

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2025

(головуюча - Тищенко А. І., судді: Михальська Ю. Б., Іоннікова І. А.)

у справі за позовом Об`єднання співвласників багатокваритрного будинку "Гулака -Артемовського 15А"

до Міністерства оборони України

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Концерн "ІНФОРМАЦІЯ_1";

2) Приватне підприємство "Рафаель Актив"

про стягнення 594 410, 53 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. У вересні 2024 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Гулака - Артемовського 15А" (далі - ОСББ, позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Міністерства оборони України (далі - Міноборони, відповідач) про стягнення 594 410, 53 грн.

2. Позов мотивовано тим, що відповідачем, як співвласником багатоквартирного будинку, не здійснено сплату коштів за утримання будинку, що призвело до звернення позивача до господарського суду з вимогами про стягнення 594 410, 53 грн, з яких: 288 750, 00 грн - заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку; 18 523, 31 грн - 3 % річних нараховані на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку, 86 076, 46 грн - інфляційні втрати нараховані на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку, 150 150, 00 грн - заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку, 9 089, 13 грн - 3 % річних нараховані на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку та 41 821, 63 грн - інфляційні втрати нараховані на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку.

3. 10.01.2025 Господарський суд міста Києва ухвалив рішення, яким у задоволенні позову відмовив повністю.

4. Суд виходив з того, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 288 750, 00 грн та заборгованості по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 150 150, 00 грн є необґрунтованими та задоволенню не підлягають, оскільки позов поданий до неналежного відповідача. Позовні вимоги про стягнення з відповідача 3% річних, нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 18 523, 31 грн, інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку в сумі 86 076, 46 грн, 3% річних, нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 9 089, 13 грн та інфляційних втрат, нарахованих на заборгованість по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку в сумі 41 821, 63 грн задоволенню не підлягають, оскільки є похідними від вимог про стягнення з відповідача заборгованості по сплаті внесків на утримання будинку та заборгованості по сплаті відрахувань до ремонтного фонду будинку, у задоволенні яких суд відмовив.

5. 04.06.2025 Північний апеляційний господарський суд ухвалив постанову, якою рішення суду першої інстанції скасував й ухвалив нове рішення, яким позовні вимоги задовольнив повністю; стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість по сплаті внесків на утримання та відрахування до ремонтного фонду будинку № 15А, вул. Гулака - Артемовського, м. Луцьк, Волинська обл., 43005, нежитлового приміщення загальною площею 577, 5 кв.м, заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку 288 750, 00 грн, заборгованість по сплаті відрахування до ремонтного фонду будинку 150 150, 00 грн, 127 898, 09 грн інфляційних втрат, 27 612, 44 грн 3% річних, 8 925, 00 грн витрат по сплаті судового збору за подання позову, 13 374, 24 грн витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

6. Апеляційний господарський суд виходив з того, що умовами договору оренди від 18.12.2007 № б/н та додатковими угодами до нього не встановлено обов`язку орендаря з відшкодування орендодавцю (власнику майна) понесених останнім витрат на утримання об`єкта оренди у розмірі, встановленому рішенням ОСББ, а у розділі третьому цього договору містяться лише вимоги щодо строку, умов, порядку та розміру оплати саме орендної плати. За відсутності погодження порядку сплати (відшкодування) та розміру внесків в договорі оренди та не досягнення між позивачем та відповідачем згоди щодо укладення окремого договору на оплату внесків, обов`язок зі сплати таких платежів несе власник приміщень - Міноборони, для якого положення статуту та рішення загальних зборів ОСББ є обов`язковими в силу закону.

7. 07.07.2025 Міноборони подало до Верховного Суду через систему "Електронний суд" касаційну скаргу, в якій просить постанову суду апеляційної інстанції скасувати й направити справу на новий розгляд до цього суду.

8. 11.07.2025 у зв`язку з відпусткою судді Вронської Г. О. змінено склад суду та визначено колегію суддів у складі: Кондратової І. Д. - головуючої, суддів - Баранця О. М., Губенко Н. М. (протокол повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.07.2025).

9. Верховний Суд перевірив форму і зміст касаційної скарги та дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких мотивів.

10. Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

11. Відповідно до пункту 9 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) одним з основних засад (принципів) господарського судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження у визначених законом випадках.

12. Так, відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 цього Кодексу, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

13. Частина сьома статті 12 ГПК України визначає, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

14. Позов у цій справі подано у 2024 році. При цьому, статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлено у розмірі 3 028, 00 грн.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

16. Предметом позову у цій справі є стягнення 594 410,53 грн, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (500 х 3 028,00 грн = 1 514 000, 00 грн) станом на час звернення з позовною заявою.

17. Міноборони у касаційній скарзі не зазначає жодних обґрунтувань, які могли б бути визнані такими, що підпадають під дію підпунктів "а" - "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

18. Верховний Суд вивчив та проаналізував зміст оскаржуваних судових рішень, а також матеріали поданої касаційної скарги, не вбачає підстав для прийняття до розгляду касаційної скарги, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК, тому дійшов висновку, що скаржник не дотримав умову допуску справи до касаційного оскарження, у якій предметом позову є стягнення, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

19. При цьому, Верховний Суд звертає увагу, що учасники судового процесу повинні розуміти, що визначені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних обґрунтувань, як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки в іншому випадку принцип "правової визначеності" буде порушено.

20. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

21. Зважаючи на те, що скаржник не зазначив підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Міноборони згідно з пунктом 1 частини першої статті 293 ГПК України, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись нормами статті 234, пункту 2 частини третьої статті 287, пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі № 910/11561/24 за касаційною скаргою Міністерства оборони України на постанову Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча І. Кондратова

Судді О. Баранець

Н. Губенко