УХВАЛА

м. Київ

08.07.2025Справа № 910/11867/14
Господарський суд міста Києва у складі судді Васильченко Т.В., за участю секретаря судового засідання Шмиги В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату у справі №910/11867/14

За позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (правонаступник ТОВ «Він Фінанс»)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Ведмедиця» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «Полар Бір»)

та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-97»

про стягнення коштів

Представники учасників справи:

від позивача (заявника): Єгорова Н.М.;

від відповідача-1: Музичко Р.В.;

від відповідача-2: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулось до господарського суду міста Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Ведмедиця» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-97» про стягнення солідарно з відповідачів боргу за генеральним договором №0 від 31 січня 2008р. в розмірі по додатковій угоді №0 від 31.01.2008 - 649913,64 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 8519512,55 грн., з яких: 355949,69 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 4666032,01 грн. - кредитна заборгованість, 263834,40 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 3458521,78 грн. - заборгованість по процентам; 14393,55 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 188680,50 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 15736,00 швейцарських франків, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 206278,26 грн. - пеня за прострочення сплати процентів та по додатковій угоді №0 від 09.07.2008 - 530940,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 6220044,46 грн., з яких 256102,58 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 3000278,35 грн. - кредитна заборгованість; 249673,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 2924955,37 грн. - заборгованість по процентам; 10288,57 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 120532,07 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; 14876,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 26.05.2014 р. становить 174278,67 грн. - пеня за прострочення сплати процентів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачами не виконуються зобов`язання за генеральним договором про надання кредитних послуг №0 від 31.01.2008р. та договором поруки №176597 від 31.01.2008р.

Ухвалою господарського суду міста Києва від 18.06.2014 порушено провадження у справі №910/11867/14 та призначено до розгляду.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року по справі № 910/11867/14 (суддя Васильченко Т.В.) позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Ведмедиця» (01103, м. Київ, вул. Кіквідзе, буд. 18-А, ідентифікаційний код 23701064) та Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-97» (01103, м. Київ, вул. Чапаєва, буд. 2/16, ідентифікаційний код 21664371) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (61050, м. Харків, пров. Московський, 60, ідентифікаційний код 09807750) борг за Генеральним договором №0 від 31 січня 2008 року в розмірі по додатковій угоді №0 від 31.01.2008 - 355949 (триста п`ятдесят п`ять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) швейцарських франків 69 сантимів, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 5531298 (п`ять мільйонів п`ятсот тридцять одна тисяча двісті дев`яносто вісім) грн. 36 коп. - кредитної заборгованості, 241636 (двісті сорок одна тисяча шістсот тридцять шість) швейцарських франків 02 сантими, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 3754915 (три мільйони сімсот п`ятдесят чотири тисячі дев`ятсот п`ятнадцять) грн. 26 коп. - заборгованості по процентам; 2758 (дві тисячі сімсот п`ятдесят вісім) швейцарських франків 21 сантим, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 42861 (сорок дві тисячі вісімсот шістдесят одна) грн. 34 коп. - пені за прострочення сплати кредиту; 3673 (три тисячі шістсот сімдесят три) швейцарських франків 84 сантими, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 57089 (п`ятдесят сім тисяч вісімдесят дев`ять) грн. 82 коп. - пені за прострочення сплати процентів та по додатковій угоді №0 від 09.07.2008 - 256102 (двісті п`ятдесят шість тисяч сто два) долари США 58 центів, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 3833668 (три мільйони вісімсот тридцять три тисячі шістсот шістдесят вісім) грн. 41 коп. - кредитної заборгованості; 249673 (двісті сорок дев`ять тисяч шістсот сімдесят три) долари США 04 центи, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 3737422 (три мільйони сімсот тридцять сім тисяч чотириста двадцять дві) грн. 90 коп. - заборгованості по процентам; 1984 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят чотири) долари США 07 центів, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 29700 (двадцять дев`ять тисяч сімсот) грн. 08 коп. - пені за прострочення сплати кредиту; 3964 (три тисячі дев`ятсот шістдесят чотири) долари США 54 центи, що за курсом НБУ станом на 28.11.2014 становить 59346 (п`ятдесят дев`ять тисяч триста сорок шість) грн. 27 коп. - пені за прострочення сплати процентів та 73080 (сімдесят три тисячі вісімдесят) грн. 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року 19.12.2014 року були видані Накази про примусове виконання рішення суду по справі №910/11867/14.

01.07.2015 року через загальний відділ діловодства господарського суду (канцелярію) від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (нова назва Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС») надійшла заява про заміну сторони її правонаступником по справі № 910/11867/14, в якій зазначено, що 20.04.2015 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу №18, відповідно до умов якого клієнт відступив, а фактор прийняв права вимоги та в їх оплату зобов`язався передати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених цим договором. Таким чином, просить суд замінити стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.07.2015 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну сторони її правонаступником задоволено. Замінено стягувача Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні по виконанню наказу Господарського суду міста Києва від 19.12.2014 року у справі № 910/11867/14.

04.06.2025 року до відділу діловодства суду через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» від Товариства з обмеженою відповідальністю «ВІН ФІНАНС» надійшла заява про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату призначено на 08.07.2025.

У судове засідання 08.07.2025 року з`явився представник заявника та відповідача-1, представник заявника просив суд поновити строк для пред`явлення виконавчого документу до виконання та видати дублікат наказу, у свою чергу, як представник відповідача-1 проти задоволення заяви заперечив. Відповідач-2 у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином.

Відповідно до частини 2 статті 329 Господарського процесуального кодексу України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, і розглядається в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку. Суд розглядає таку заяву в десятиденний строк.

Враховуючи приписи статті 329 Господарського процесуального кодексу України суд на місці постановив здійснювати розгляду справи за відсутності представника відповідача-2.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату у справі №910/11867/14, суд дійшов висновку про відмову у її задоволені, з огляду на наступне.

Приписами частини 1 статті 18 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і неупередженим судом.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 по справі «Шмалько проти України» (заява №60750/00) зазначено, що для цілей ст. 6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду». У рішенні від 17.05.2005 року по справі «Чіжов проти України» (заява №6962/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб переконатися, що неналежне зволікання відсутнє та що система ефективна і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантії, передбаченої параграфом 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Пунктом 18 рішення Європейського суду від 12.05.2011 у справі «Ліпісвіцька проти України» визначено, що судове рішення та виконавче провадження є першою та другою стадіями у загальному провадженні, у зв`язку з чим виконання рішення не відокремлюється від судового розгляду і провадження повинно розглядатися загалом, а його тривалість має досягати цілей, зазначених в п. 1 ст. 6 Конвенції щодо права кожної особи на розгляд його справи упродовж розумного строку.

Існування заборгованості, підтверджене обов`язковим та таким, що підлягає виконанню, судовим рішенням, надає особі, на чию користь воно було винесене, «законне сподівання» на те, що заборгованість буде їй сплачено, та така заборгованість становить «майно» цієї особи у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 06.10.2011 у справі «Агрокомплекс проти України»).

Сукупний аналіз рішень Європейського суду з прав людини у справах «Алпатов та інші проти України», «Робота та інші проти України», «Варава та інші проти України», «ПМП «Фея» та інші проти України» достеменно засвідчує його однозначну позицію про те, що правосуддя не може вважатися здійсненим доти, доки не виконане судове рішення та констатується, що виконання судового рішення, як завершальна стадія судового процесу, за своєю юридичною природою є головною стадією правосуддя, що повністю узгоджується з Конституцією України.

Конституційний Суд України також неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, визначений у законі комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до частини першої статті 327 Господарського процесуального кодексу України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Порядок вирішення питання щодо видачі дубліката виконавчого документа (наказу суду) до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів визначено підпунктом 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання. Про видачу дубліката виконавчого документа постановляється ухвала у десятиденний строк із дня надходження заяви. За видачу стягувачу дубліката виконавчого документа справляється судовий збір у розмірі 0,03 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Ухвала про видачу чи відмову у видачі дубліката виконавчого документа може бути оскаржена в апеляційному та касаційному порядку.

Дублікат виконавчого документа - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документа. Від оригіналу зазначений документ відрізняється лише спеціальною позначкою «Дублікат».

Аналіз змісту підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України свідчить, що основними критеріями для задоволення заяви про видачу дубліката виконавчого документа є: втрата виконавчого документа (загублення, викрадення, знищення, істотне пошкодження, вилучення у виконавця або стягувача, що унеможливлює його виконання, тощо) та звернення до суду із заявою до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Господарський процесуальний кодекс України не надає суду права відмовити у задоволенні заяви про видачу дубліката наказу з мотивів її необґрунтованості та не зобов`язує стягувача наводити причини втрати наказу. За умови встановлення факту невиконання судового рішення, видача дубліката наказу не порушує прав боржника та не покладає на нього додаткових зобов`язань, оскільки дублікат наказу має повністю відтворювати втрачений наказ, у тому числі містити дату його видачі. Натомість відсутність наказу у стягувача унеможливлює виконання рішення суду та порушує його права.

Водночас обов`язковою умовою для видачі дубліката наказу є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання або його поновлення за рішенням суду (близька за змістом правова позиція щодо умов видачі дубліката виконавчого документа викладена у постановах Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 24/234, від 10.09.2018 у справі № 5011-58/9614-2012, від 21.01.2019 у справі № 916/215/15-г, від 23.05.2019 у справі № 5023/1702/12, від 11.11.2019 у справі № 5/229-04, від 01.04.2020 у справі № 916/924/16, від 18.06.2020 у справі № 24/262, від 03.08.2020 у справі №904/9718/13, від 17.09.2020 у справі № 19/093-12, від 10.10.2023 у справі №12/106).

Отже, умовою для видачі дубліката наказу суду є подання відповідної заяви до суду відповідно до підпункту 19.4 пункту 19 розділу ХІ «Перехідні положення» Господарського процесуального кодексу України протягом строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання, який повинен обчислюватися з урахуванням переривання цього строку та/або його зупинення (пункт 3.15 постанови Верховного Суду від 15.07.2021 у справі № 18/1147/11).

Під час вирішення питання про можливість видачі судом дубліката виконавчого документа на підставі звернення особи до суду з такою заявою, обов`язковому з`ясуванню підлягають обставини дотримання заявником строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката втраченого документа вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення його до виконання строку. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви (висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 2-836/11).

На виконання рішення Господарського суду міста Києва від 01.12.2014 року 19.12.2014 року були видані накази про примусове виконання рішення суду по справі №910/11867/14.

Як вбачається з матеріалів заяви, 13.05.2015 року постановою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №47496131 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Біла Ведмедиця» заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014.

14.05.2015 року постановою Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрито виконавче провадження ВП №47517074 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа-97» заборгованості за рішенням Господарського суду міста Києва від 01.12.2014.

У подальшому, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Торбинською О.М. керуючись пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою ВП №47517074 від 11.09.2018 повернуто виконавчий документ стягувачу та у постанові встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 11.09.2021.

Також, Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Валявським О.А. керуючись пунктом 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» постановою ВП №47496131 від 24.09.2018, повернуто виконавчий документ стягувачу та у постанові встановлено, що виконавчий документ може бути повторно пред`явлений для виконання в строк до 24.09.2021.

Відповідно до пункту 2 частини 1 атті 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Згідно частини 5 статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Як зазначає заявник, розвиток подій в країни, унеможливлював з боку ТОВ «Він Фінанс» (попереднє найменування ТОВ «ФК «Довіра і Гарантія»), як правонаступника та стягувача своєчасно (повторно) пред`явити виконавчі документи до примусового виконання.

Так, заявник наголошує, що з 12.03.2020 року по 30.06.2023 року по усій території України встановлений був карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (із змінами), від 20.05.2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів», від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, Постановою Кабінету Міністрів України №1423 від 23.12.2022 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19 спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», а 24.02.2022 року внаслідок воєнної агресії Російської Федерації проти України, на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан з 05 год 30 хв 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який, у подальшому неодноразово було продовжено та який триває до сьогодні.

На думку заявника, сукупний вплив пандемії коронавірусної хвороби та воєнних подій, змусило ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (перейменовано ТОВ «Він Фінанс») змінити місцезнаходження головного офісу компанії, змінити режим та умови праці, що призвело до скорочення кількості працівників, а в умовах бойових дій, постійних ракетних обстрілів російськими військами, керівництво ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було змушене прийняти рішення про тимчасове припинення своєї діяльності, з метою збереження життя та здоров`я своїх працівників із запровадженням евакуації в інші безпечні регіони України. Крім того, заявник зауважує, що товариство не мало доступу до інформаційних систем, серверів, інтернет зв`язку, до транспортної інфраструктури та безперервної комунікації із працівниками, що вплинуло на можливості в повній мірі реалізовувати свої права у встановленому законом порядку.

Водночас, в процесі переїзду працівниками були загублені оригінали виконавчих документів, про що свідчить Акт щодо втрати оригіналів документів від 01.08.2024.

Згідно частини шостої статті 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

У разі пропуску строку для пред`явлення наказу, судового наказу до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (частина 1 статті 329 Господарського процесуального кодексу України).

Дослідивши подані заявником до заяви докази на підтвердження необхідності поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів до виконання, а також оцінивши наведені доводи з точки зору їх обґрунтованості, суд дійшов висновку, що наведені обставини самі по собі не становлять достатньої та переконливої підстави для поновлення строку на пред`явлення наказів до виконання.

Посилання заявника на пандемію COVID-19, введення карантину та обставини воєнного стану в Україні, хоч і свідчать про наявність загальновідомих об`єктивних труднощів в реалізації прав, однак не супроводжуються належними доказами, які б підтверджували причинно-наслідковий зв`язок між цими обставинами та фактичною неможливістю звернення до органів виконавчої служби в конкретний період часу.

Суд наголошує, що карантинні обмеження, воєнні дії, ракетні обстріли, перебої з електропостачанням і повітряні тривоги ускладнюють доступ до реалізації передбачених законом прав, у даному випадку, подання заяв про примусове виконання рішення.

Втім такі обставини мають вибірковий (тимчасовий), а не постійний характер, а тому не виключають принципової можливості вчинення заявником відповідних дій протягом усього строку, передбаченого для звернення з виконавчим документом, зважаючи на тривалий час, який минув з моменту повернення виконавчих документів без виконання.

При цьому, заявником у даній заяві не наведено жодних документально підтверджених відомостей щодо спроб звернення, перешкод, отриманих відмов чи інших дій, що б свідчили про реальне обмеження у доступу до органів виконавчої служби, в тому числі приватних виконавців.

Водночас, не обґрунтованими є доводи заявника в частині обтяжуючих обставин зумовлених воєнним станом, оскільки останні не могли впливати на можливість заявника пред`являти накази до виконання, зважаючи на те, що строк пред`явлення таких наказів, як встановлено судом вище, сплив ще у вересні 2021 року, тобто до введення в Україні воєнного стану.

Таким чином, за відсутності доказів, які б підтверджували істотний вплив об`єктивних обставин на можливість пред`явлення заявником наказів до виконання, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення строку на пред`явлення виконавчих документів у даній справі.

Зважаючи на сплив строку пред`явлення наказів до виконання та відмову у поновленні такого строку, суд доходить до висновку про відсутність правових підстав для видачі дублікатів втрачених наказів.

Керуючись статтями 234, 235, 329, 338 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Він Фінанс» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документу та видачу його дублікату відмовити.

Ухвала набирає законної сили 08.07.2025 та може бути оскаржена у встановленому законом порядку.

Повний текст ухвали складено та підписано 16.07.2025.

СуддяТ.В. Васильченко