ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м. Черкаси Справа № 925/505/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., при секретарі судового засідання Вовчанській К.Ю., без участі представників сторін, розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду в м. Черкаси справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз» до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області про стягнення 22801 грн. 88 коп.,

ВСТАНОВИВ:

Позивач Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз», через систему «Електронний суд», звернувся в Господарський суд Черкаської області з позовом до Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області (далі відповідач) про стягнення, на підставі типового договору розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року, 22801 грн. 88 коп. боргу та відшкодування судових витрат.

Позовні вимоги мотивовані порушенням відповідачем договору розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року, п. 3 гл.7 р VI Кодексу ГРМ щодо несплати компенсації за несанкціонований відбір природного газу у зв`язку з незакріпленням за жодним з постачальників природного газу у період 01-14 січня 2025 року та фактичним його споживанням об`ємом 912,02 м.куб. про що вказано в акті від 31.01.2025 року.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 13.05.2025 року позовну заяву прийнято до розгляду, по ній відкрито провадження у справі № 925/505/25 за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 17.06.2025 року, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Сторони явку своїх представників в судове засідання 17.06.2025 року не забезпечили, належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, причини неявки представників не повідомили. Відповідач письмовий відзив на позовну заяву, заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подав, належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання відповідно до даних довідок суду про доставку електронного листа з ухвалою суду від 13.05.2025 року до його електронного кабінету (а.с. 67).

Відповідно до ч. 1 ст. 252 ГПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Частиною 1 ст. 202 ГПК України визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно з п. 1 ч. 3 статті 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи, що наявні матеріали справи є достатніми для всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи, суд, відповідно до ст. 202 ГПК України, визнав за можливе розглянути справу у відсутності представників сторін за наявними в ній матеріалами.

Згідно з ч.ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, судом підписано рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення є дата складення повного судового рішення.

Відповідно до правового висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 05.09.2022 у справі № 1519/2-5034/11 (провадження № 61-175сво21), у разі ухвалення судового рішення за відсутності учасників справи суд повинен зазначити датою ухвалення ту дату, на яку було призначено розгляд справи, та вказувати в резолютивній частині дату складення повного судового рішення. Проте в разі зазначення судом датою ухвалення судового рішення дати складення повного судового рішення, внаслідок чого дата судового засідання та дата ухвалення судового рішення не збігатимуться, це не є порушенням прав сторін.

Дослідивши наявні в справі письмові докази та оцінивши їх у сукупності, суд задовольняє позов повністю з таких підстав.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (надалі НКРЕКП) від 19.06.2017 № 808 (в редакції зі змінами, внесеними Постановою НКРЕКП від 11.06.2019 року № 1024), позивачу Приватному акціонерному товариству «Уманьгаз» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з розподілу природного газу в межах території міста Умань, Уманського, Христинівського та Маньківського районів Черкаської області, де знаходиться газорозподільна система, що перебуває у власності, господарському віданні, користуванні чи експлуатації ПрАТ «Уманьгаз».

Позивач - Приватне акціонерне товариство «Уманьгаз» відповідно до пункту 17 частини 1 статті 1 Закону України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIII, є оператором газорозподільної системи суб`єктом господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із розподілу природного газу газорозподільною системою на користь третіх осіб (замовників).

01.03.2023 року відповідач підписанням заяви-приєднання №170БМ/2023 погодив умови типового договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) на об`єктах за адресою: 20101, Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 8, за присвоєними ЕІС-кодами: 56ХS0000Q792K009, 56ZS39M0Q792KFQA; параметри вузла обліку: лічильник газу роторний GMS G16-32-06-УЗ1-НЧ,величина річної замовленої потужності об`єкта 12391 м.куб. газу(а.с. 45). До заяви погоджено додаток №1 Перелік та параметри вузлів обліку споживача (а.с. 45 на звороті).

В подальшому 11.02.2025 року відповідач підписанням заяви-приєднання №170БМ/2025 погодив умови типового договору розподілу природного газу (для споживачів, що не є побутовими) затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП) 30.09.2015 № 2498, на об`єктах за адресою: 20101, Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 8, за присвоєним ЕІС-кодом: 56ХS0000Q792K009; параметри вузла обліку: лічильник газу роторний GMS G16; величина річної замовленої потужності об`єкта 12577 м.куб газу(а.с. 46). До заяви погоджено додаток №1 Перелік та параметри вузлів обліку споживача (а.с. 46 на звороті).

Також 11.02.2025 року між позивачем Приватним акціонерним товариством «Уманьгаз», як Оператор ГРМ,) та відповідачем Територіальним управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, як споживачем, укладено типовий договір розподілу природного газу №170БМ/2025 (далі Договір, а.с. 40-43) згідно з п.1.1. якого є публічним договором, що регулює порядок і умови забезпечення цілодобового доступу споживача до газорозподільної системи з метою його фізичної доставки до межі балансової належності об`єкта споживача та переміщення природного газу з метою фізичної доставки оператором ГРМ обсягів природного газу до об`єктів споживача , а також правові засади санкціонованого відбору природного газу з газорозподільної системи.

Договором передбачено наступне:

п. 1.2. оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а Споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та в порядку, що визначені договором;

п. 2.1 - за цим договором оператор ГРМ зобов`язується надати споживачу послугу з розподілу природного газу, а споживач зобов`язується прийняти зазначену послугу та сплатити її вартість у розмірі, строки та порядку, визначені цим договором;

п. 3.1 - споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газорозподільної системи;

п. 6.4. - оплата вартості послуги з розподілу природного газу здійснюється споживачем, який не є побутовим, на умовах попередньої оплати до початку розрахункового періоду на підставі рахунка оператора ГРМ;

пп. 5, 8 п. 7.4. - споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу; на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ;

п. 12.1. договір укладається на невизначений строк.

Договір підписаний його сторонами та скріплений їхніми печатками.

11.02.2025 року до Договору сторонами укладено Додаткову угоду №1 (а.с. 43 на звороті) п.1, 2, 3 якої внесли зміни:

до п. 6.1. договору щодо вартості послуг та їх оплати загальна вартість 29430 грн. 12 коп.;

до п. 6.5. договору щодо обсягу розподілу природного газу 12577м куб.;

п. 12.1. Договору виклали у наступній редакції: «Договір вступає в силу і набирає чинності з моменту підписання сторонами та діє до 31 грудня 2025 року. Відповідно до ч. 3 ст. 631 ЦК України, сторони дійшли згоди, що умови договору розповсюджують свою дію на відносини, що склалися до його укладання, а саме з 01 січня 2025 року».

Додаткова угода №1 підписана його сторонами та скріплена їхніми печатками.

В грудні 2024 року з інформаційної платформи ТОВ «Оператор ГТС України» позивачем отримано інформацію, що об`єкт відповідача за адресою вул. Соборна, 8, смт. Маньківка, Черкаської області, внесений в реєстр на відключення з 01.01.2025 року у зв`язку з відсутністю в реєстрі споживачів будь-якого постачальника природного газу.

20.12.2024 року позивач для недопущення несанкціонованого відбору природного газу відповідачем, направив на його електронну пошту попередження №3505 (а.с. 48), в якому рекомендував 01.01.2025 року самостійно припинити газопостачання на об`єкт організації (ЕІС-код 56ХS0000Q792K009 Zкод- 56ZS39M0Q792KFQA) за адресою: 20101, Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 8 до моменту вирішення питання з постачальником природного газу, просив забезпечити доступ до виконання робіт по опломбуванню об`єкта працівниками позивача,з урахуванням пю.3 гл 5 розділу 6 Кодексу ГРМ попередив про наслідки несанкціонованого відбору природного газу. Також позивач направив повідомлення про припинення газопостачання №29 від 20.12.2024 року (а.с. 49).

Відповідач листом №06-3108/24 від 31.12.2024 року (а.с. 50) гарантував відповідачу, як Оператору ГРМ, повну сплату компенсації за несанкціонований відбір природного газу, здійснений з 07:00 години 1 січня 2025 року до початку газової доби, з якої Оператором ГТС України будуть підтверджені номінації природного газу через інформаційну платформу, також підтвердив, що врегульовує питання щодо укладення договору по постачанню природного газу.

Із акта про недопуск від 02.01.2025 року (а.с. 52) вбачається, що на об`єкті за адресою вул. Соборна, 8, смт. Маньківка, Черкаської області не було надано вільного доступу представникам позивача для здійснення опломбування крана перед регулятором тиску у зв`язку з виконанням заходів з припинення газопостачання у зв`язку з відсутністю постачальника природного газу. Акт підписано представником споживача. та представниками позивача.

02.012025 року позивач повторно звернувся до відповідача з листом №4 (а.с. 51), в якому повідомив, що станом на 02.01.2025 року відповідачем самостійно не припинено газопостачання ним проводиться несанкціонований відбір газу, працівників позивача не допущено до об`єктів відповідача для примусового припинення газопостачання, вимагав терміново припинити споживання (відбір) природного газу.

Із повідомлення про споживачів у зоні ліцензованої діяльності ОГРМ станом на 01.01.2025 року; реєстру коригувань відборів природного газу по споживачам за січень 2025 року, акта від 31.01.2025 року про фактичний об`єм та обсяг розподілу природного газу, місячного звіту про газоспоживання за січень 2025 року (а.с. 53-56)вбачається, що відповідач з ЕІС-кодом: 56ХО00003G1HX00T, здійснював несанкціонований відбір природного газу об`ємом 912,02 м.куб. у період 01-14 січня 2025 року у зв`язку з незакріпленням за жодним з постачальників природного газу.

Згідно з повідомленням про споживачів у зоні ліцензованої діяльності ОГРМ станом на 15.01.2025 року (а.с. 57) - у відповідача з`явився постачальник природного газу.

31.01.2025 року позивачем отримано від оператора газотранспортної системи _ ТОВ «ОПЕРАТОР ГТС України» акт №01-2025--01-НВГ про несанкціонований відбір за газовий місяць січень 2025 року від 31.01.2025 року (а.с. 61 на звороті ) щодо сплати несанкціонованого відбору газу за січень 2025 року на підставі глави 1 розділу XXI Кодексу ГТС у розмірі 459499 грн. 97 коп. долучено відповідний рахунок №01-2025- -01-НВГ (а.с. 61).

Позивачем здійснено оплату вказаного рахунку платіжними інструкціями: №758 від 25.02.2025 року, №796 від 26.02.2025 року, №852 від 03.03.2025 року, №856 від 04.03.2025 року, на загальну суму 459499 грн. 97 коп. (а.с.62-62 на звороті).

31.01.2025 року сторонами підписано акт №1 про обсяг розподіленого і спожитого природного газу на об`єкті відповідача за підсумками січня 2025 року склав 22 801 грн. 88 коп. (а.с. 54), який має компенсувати відповідач.

Позивач здійснив розрахунок вартості несанкціонованого відбору відповідачем природного газу об`ємом 912,02 м.куб. у період 01-14 січня 2025 року на суму 22 801 грн. 88 коп., про що склав акт розрахунок вартості необлікованого відбору природного газу (а.с. 59), відповідний рахунок, які листом №355 від 14.02.2025 року направив відповідачу та просив у 10-денний строк оплатити на вказані реквізити (а.с. 58)

Відповідач лист позивача отримав, однак залишив без відповіді та виконання, що і стало причиною звернення позивача до Господарського суду Черкаської області з даним позовом.

Таким чином, спірні правовідносини сторін виникли із типового договору розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року, вимоги позивача витікають із прав і обов`язків сторін за цим договором.

За правовою природою ці правовідносини віднесені до договірних зобов`язань постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу, загальні положення про купівлю-продаж визначені параграфом 1 глави 54, особливості постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу - параграфом 5 глави 54 ЦК України, загальні положення правочини визначені розділом IV книги 1 ЦК України, про зобов`язання і договір розділами І і ІІ книги 5 ЦК України. Параграфом 3 глави 30 ГК України визначені особливості правового регулювання договору енергопостачання, як окремого виду господарсько-торговельної діяльності.

Статтею 3 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, якими, зокрема, є: свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Статтями 13 і 14 ЦК України встановлено, відповідно, межі здійснення цивільних прав та загальні засади виконання цивільних обов`язків. Зокрема, і цивільні права і цивільні обов`язки здійснюються (виконуються) в межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

За змістом з ст.ст. 11, 15, 16 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини; кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі, припинення правовідношення, відшкодування збитків та іншим способом відшкодування майнової шкоди або іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтями 20, 144 ГК України також передбачено, що права та законні інтереси суб`єктів господарювання захищаються шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, установлення, зміни і припинення господарських правовідносин; майнові права та майнові обов`язки суб`єкта господарювання можуть виникати, зокрема, з угод, передбачених законом, з інших обставин, з якими закон пов`язує виникнення майнових прав та обов`язків суб`єктів господарювання.

За змістом положень ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених ГК України, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 ГК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 510 ЦК України, якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 193, 202 ГК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Відповідно до положень ст. ст. 638, 639 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір може укладатися у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

У відповідності до ст. 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 7 статті 193 ГК України, статті 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зазначені норми узгоджуються з вимогами статті 629 ЦК України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Правові засади функціонування ринку природного газу України, заснованого на принципах вільної конкуренції, належного захисту прав споживачів та безпеки постачання природного газу, а також здатного до інтеграції з ринками природного газу держав - сторін Енергетичного Співтовариства, у тому числі шляхом створення регіональних ринків природного газу визначені Законом України "Про ринок природного газу" (тут і далі в редакції на час виникнення спірних правовідносин).

Закон України "Про ринок природного газу" визначає, що споживачем є фізична особа, фізична особа - підприємець або юридична особа, яка отримує природний газ на підставі договору постачання природного газу з метою використання для власних потреб, а не для перепродажу, або використання в якості сировини (ст. 1).

Згідно з ч.ч 1,2 ст. 12 Закону України "Про ринок природного газу" постачання природного газу здійснюється відповідно до договору, за яким постачальник зобов`язується поставити споживачеві природний газ належної якості та кількості у порядку, передбаченому договором, а споживач зобов`язується оплатити вартість прийнятого природного газу в розмірі, строки та порядку, передбачених договором. Якість та інші фізико-хімічні характеристики природного газу визначаються згідно із встановленими нормативно-правовими актами.

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі типового договору, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону України "Про ринок природного газу" споживач зобов`язаний, зокрема: укласти договір про постачання природного газу; забезпечувати своєчасну та повну оплату вартості природного газу згідно з умовами договорів; не допускати несанкціонованого відбору природного газу.

Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою НКРЕКП №2496 від 30.09.2015 врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи. Дія цих Правил поширюється на постачальників, споживачів природного газу - фізичних осіб (побутових споживачів), фізичних осіб - підприємців, юридичних осіб та Операторів ГРМ/ГТС.

Взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем визначає Кодекс газорозподільних систем, затверджений Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 № 2494 (надалі - Кодекс ГРМ).

За відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді та після закінчення строку, встановленого законодавством для припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу споживачам, споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи (абз. 1 п. 3 глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ).

Згідно пункту 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. Постачальник, крім постачальника «останньої надії», не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника в розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем.

Пунктом 2 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС передбачено, що з моменту реєстрації споживача за постачальником в інформаційній платформі постачальник набуває статусу діючого постачальника для такого споживача (крім майбутніх періодів постачання, які заброньовані за іншими постачальниками в інформаційній платформі, постачання природного газу постачальником «останньої надії» та випадків, передбачених цією главою) та вважається, що з цього моменту зазначений постачальник забронював за собою цього споживача на наступні розрахункові періоди та є відповідальним за обсяги споживання природного газу цим споживачем. Реєстрація споживача в Реєстрі споживачів постачальником «останньої надії» здійснюється на період, що не може перевищувати граничний строк постачання, визначений Законом України «Про ринок природного газу» та Правилами постачання природного газу.

У разі якщо за п`ять днів (дванадцять днів для бюджетних установ та організацій) до кінцевої дати постачання природного газу поточним постачальником інформаційна платформа не фіксує такого споживача в Реєстрі іншого постачальника, у тому числі в Реєстрі постачальника із спеціальними обов`язками або постачальника «останньої надії», інформаційна платформа одночасно направляє оператору газорозподільної системи (оператору газотранспортної системи по прямих споживачах) інформаційне повідомлення про відсутність у споживача постачальника з певної дати за формою оператора газотранспортної системи, погодженою з Регулятором. Оператор газорозподільної системи (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах), отримавши таке повідомлення, зобов`язаний протягом двох робочих днів проінформувати такого споживача про відсутність у нього постачальника з певної дати та можливі наслідки для нього і за необхідності розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку газопостачання на об`єкти такого споживача.

У відповідності до пункту 8 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС визначено, що оператори газорозподільних систем (оператор газотранспортної системи по прямих споживачах) виходячи з інформації про споживачів, яким не замовлені постачальником обсяги транспортування природного газу для їх потреб, зобов`язані протягом двох робочих днів наступної доби з дати отримання відповідної інформації від оператора газотранспортної системи проінформувати таких споживачів про відсутність у них замовлених постачальником обсягів транспортування природного газу з певної дати та можливі для них наслідки та зобов`язані розпочати заходи з припинення (обмеження) в установленому порядку розподілу (транспортування) природного газу на об`єкти таких споживачів.

Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу I Кодексу ГРМ, несанкціонований відбір природного газу відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема цього Кодексу.

Відповідно до підпункту 6 пункту 1 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ, Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПТЕСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у випадку несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ.

Відповідно до глави 5 розділу VI Кодексу ГРМ, за відсутності у споживача діючого постачальника (якщо споживач не включений до Реєстру споживачів будь-якого постачальника) у відповідному розрахунковому періоді та після закінчення строку, встановленого законодавством для припинення (обмеження) розподілу (транспортування) природного газу споживачам, споживач не має права здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи. Якщо споживач здійснює відбір/споживання природного газу у випадках, визначених абзацом першим цього пункту, такий споживач зобов`язаний оплатити вартість відбору природного газу, що розраховується за формулою, визначеною главою 5 розділу VI Кодексу ГРМ,

Відповідно до розділу XXІ Кодексу ГТС, у випадку несанкціонованого відбору природного газу з газотранспортної системи оператор газотранспортної системи стягує плату за несанкціонований відбір, що включає, у тому числі вартість потужності точки виходу до газорозподільної системи/прямого споживача. Оператор газотранспортної системи складає та направляє відповідному оператору газорозподільної системи/прямому споживачу односторонній акт про несанкціонований відбір та рахунок на оплату у строк до 14 числа місяця, наступного за місяцем здійснення несанкціонованого відбору. Односторонній акт про несанкціонований відбір підписується оператором газотранспортної системи, у якому зазначається, зокрема: 1) EIC-код оператора газорозподільної системи/прямого споживача, через точку виходу до якого відбувся несанкціонований відбір газу; 2) обсяг несанкціонованого відбору природного газу; 3) розрахунок плати за несанкціонований відбір; 4) дата складання акта. Оператор газорозподільної системи/прямий споживач зобов`язані сплатити оператору газотранспортної системи плату за несанкціонований відбір у строк до 20 числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено несанкціонований відбір. Розмір плати за несанкціонований відбір розраховується за формулою, визначеною розділом XXІ Кодексу ГТС.

З огляду на викладені обставини справи і наведені норми законодавства суд вбачає, що між сторонами наявні договірні зобов`язання на умовах типового договору розподілу природного газу №170БМ/2023 від 11.03.2023 року, в подальшому типового договору розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року, чинний на момент розгляду спору, які сторонами виконувалися щодо об`єктів відповідача (ЕІС-код 56ХS0000Q792K009 Zкод- 56ZS39M0Q792KFQA) за адресою: 20101, Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 8.

Пунктами 3.1, пп. 5, 8 п. 7.4. договору розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року визначено, що споживач має право здійснювати відбір/споживання природного газу з газорозподільної системи за умови включення його до Реєстру споживачів будь-якого постачальника у періоді фактичного відбору/споживання природного газу, що в установленому Кодексом газотранспортної системи порядку підтверджується оператором газотранспортної системи до початку такого періоду. Наявність підтвердженого обсягу природного газу Споживача (його постачальника) доводиться до відома Оператора ГРМ у встановленому законодавством порядку Оператором ГТС, а до відома Споживача - його постачальником. За відсутності у Споживача договору постачання природного газу та/або виділених його постачальником підтверджених обсягів для потреб Споживача на відповідний календарний період Споживач не має права використовувати (споживати) природний газорозподільної системи; споживач зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу; на вимогу Оператора ГРМ у десятиденний строк сплатити Операторові ГРМ компенсацію за порушення, які передбачені пунктом 3 глави 7 розділу VI Кодексу ГРМ.

Відповідач у період 01-14 січня 2025 року на об`єкті з кодом ЕІС-код 56ХS0000Q792K009 Zкод- 56ZS39M0Q792KFQA за адресою: 20101, Черкаська обл., смт Маньківка, вул. Соборна, 8 не припинив постачання природного газу, будучи належно повідомленим позивачем 24.12.2024, 02.01.2025 року про його відсутність у реєстрі споживачів будь-якого постачальника з 01.01.2025 року, відповідно відсутність діючого договору на постачання природного газу на 2025 рік, що вказує про відсутність прав у відповідача користуватись природнім газом у вказаний період.

З урахуванням повідомлення про споживачів у зоні ліцензованої діяльності ОГРМ станом на 01.01.2025 року, реєстру коригувань відборів природного газу по споживачам за січень 2025 року, акта від 31.01.2025 року про фактичний об`єм та обсяг розподілу природного газу, місячного звіту про газоспоживання за січень 2025 року, акта №01-2025--01-НВГ про несанкціонований відбір за газовий місяць січень 2025 року від 31.01.2025 року, акта розрахунок вартості необлікованого відбору природного газу суд вбачає, що на об`єкт відповідача у спірний період здійснювалась поставка природного газу об`ємом 912,02 м.куб на суму 22197 грн. 58 коп., тобто відповідач здійснював несанкціонований відбір природного газу у зв`язку з незакріпленням за жодним з постачальників природного газу, у листі №06-3108/24 від 31.12.2024 року зобов`язався оплатити компенсацію за несанкціонований відбір, погодив його об`єм у акті №1 про обсяг розподіленого і спожитого природного газу за підсумками січня 2025 року, однак на момент звернення позивача до суду та розгляду спору не оплатив.

Суд вважає за необхідне звернути увагу на принцип сontra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. При цьому це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які «не були індивідуально узгоджені» (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір «під переважним впливом однієї зі сторін» (under the diminant sinfluence of the party).

Також як зазначив Верховний Суд у постанові від 07.10.2020 року у справі №450/2286/16-ц (провадження №61-2032св19) добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium - принцип добросовісності.

Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Отже, укладаючи договір розподілу природного газу №170БМ/2025 від 11.02.2025 року сторони погодили його умови, в тому числі п. 3.1, пп. 5, 8 п. 7.4. тобто заборону споживача використовувати (споживати) природний газ газорозподільної системи за відсутності у нього договору постачання природного газу та його обов`язок компенсації Операторові ГРМ за порушення, відтак вимогу позивача про стягнення 22801 грн. 88 коп. вартості несанкціонованого відбору природного газусуд визнає обґрунтованою, доказаною і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідач своїм правом на участь у судовому розгляді справи скористався на власний розсуд, відзив на позовну заяву не подав,

Нормами Господарського процесуального кодексу України, зокрема, встановлено, що:

учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається (ч. 1 ст. 43);

кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.ч. 1, 3 ст. 74);

належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч. 1 ст. 76);

обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 1 ст. 77);

достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ч. 1 ст. 78);

наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ч.ч. 1, 2 ст. 79);

учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80);

суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили (ч.ч. 1, 2 ст. 86).

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13, ч. 1 ст. 14 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, з огляду на встановлені обставини справи та викладені норми законодавства суд вважає позов обґрунтованим і доказаним, таким що підлягає задоволенню повністю.

На підставі статті 129 ГПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати - сплачений судовий збір у розмірі 3028 грн.

Керуючись ст.ст. 129, 233, 236-240, 255, 256 ГПК України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Черкаській області, ідентифікаційний код юридичної особи 26261092, місцезнаходження: 18015, Черкаська обл., м. Черкаси, вул. Гоголя, буд. 316 на користь Приватного акціонерного товариства «Уманьгаз», ідентифікаційний код юридичної особи 03361419, місцезнаходження: 20300, Черкаська обл., м. Умань, вул. Дерев`янка, буд. 19 - 22801 грн. 88 коп. боргу, 3028 грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 14.07.2025 року.

Суддя В.М. Грачов