УХВАЛА

м. Київ

16.07.2025Справа № 910/8464/25

Суддя Господарського суду міста Києва Людмила Шкурдова, розглянувши матеріали позовної заяви Олешківської окружної прокуратури (54000, місто Миколаїв, просп. Богоявленський, будинок 314, код ЄДРПОУ ) в інтересах держави в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області (73036, місто Херсон, вул. Поповича, будинок 23, )

до Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ВЕГА КМ" (03170, місто Київ, вул. ПЕРЕМОГИ, будинок 9, кімната АПП, )

про стягнення 787 500,00 грн.

ВСТАНОВИВ:

Олешківська окружна прокуратура в інтересах держави в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "КОМПАНІЯ ВЕГА КМ" коштів, сплачених в якості ПДВ у розмірі 787 500,00 грн.

Позовна заява Олешківської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області про стягнення з відповідача коштів, сплачених в якості ПДВ у розмірі 787 500,00 грн. підлягає поверненню, тому що відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи; (п. 4 ч. 5 ст. 174 ГПК України).

Суд констатує, що Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що у випадку, коли держава вступає в цивільні правовідносини, вона має цивільну правоздатність нарівні з іншими їх учасниками. Держава набуває і здійснює цивільні права й обов`язки через відповідні органи, які діють у межах їхньої компетенції. Отже, поведінка органів, через які діє держава, розглядається як поведінка держави у відповідних, зокрема, цивільних правовідносинах. Тому у відносинах, в які вступає держава, органи, через які вона діє, не мають власних прав і обов`язків, а наділені повноваженнями (компетенцією) представляти державу у відповідних правовідносинах (висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в пунктах 6.21, 6.22 постанови від 20.11.2018 у справі № 5023/10655/11, в пунктах 4.19, 4.20 постанови від 26.02.2019 у справі № 915/478/18, пункт 26 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Велика Палата Верховного Суду також звертала увагу на те, що в судовому процесі держава бере участь у справі як сторона через її відповідний орган, наділений повноваженнями у спірних правовідносинах (пункт 35 постанови від 27.02.2019 у справі № 761/3884/18). Тобто під час розгляду справи в суді фактичною стороною у спорі є держава, навіть якщо позивач визначив стороною у справі певний орган (пункт 27 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (частина друга статті 19 Конституції України).

Пунктом 3 частини першої статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Беручи до уваги викладене, Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що заборона на здійснення прокурором представництва в суді інтересів держави в особі державних компаній, передбачена абзацом третім частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру", має застосовуватись з урахуванням положень абзацу першого частини третьої цієї статті, який передбачає, що суб`єкт, в особі якого прокурор може звертатись із позовом в інтересах держави, має бути суб`єктом владних повноважень, незалежно від наявності статусу юридичної особи.

Велика Палата Верховного Суду звертає увагу на положення частини другої статті 19 Конституції України, відповідно до якого органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У контексті цього засадничого положення відсутність у Законі інших окремо визначених заборон на здійснення представництва прокурором, окрім спеціальної заборони на представництво державних компаній, не слід розуміти як таку, що розширює встановлені в абзаці першому частини третьої статті 23 Закону України "Про прокуратуру" межі для здійснення представництва прокурором законних інтересів держави.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.07.2021 № 911/2169/20.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналогічна норма передбачена ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", зокрема, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Служба відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області не є органом державної влади чи місцевого самоврядування і не є суб`єктом владних повноважень, тому звернення прокурора до суду у цій справі в інтересах держави в інтересах Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області є неправомірним.

За таких обставин відсутні підстави для представництва прокурором інтересів держави у цій справі в особі Служби відновлення та розвитку інфраструктури у Херсонській області, тому суд повертає позовну заяву Олешківській окружній прокуратурі на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 174 ГПК України.

На підставі викладеного та керуючись п. 4 ч. 5 ст. 174, ст. 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ПОСТАНОВИВ:

1. Позовну заяву б/н від 07.07.2025 року та додані до неї документи повернути Олешківській окружній прокуратурі.

2. Роз`яснити Олешківській окружній прокуратурі, що згідно ч. 8 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

3. Дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 253 - 259 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням пункту 4 розділу Х "Прикінцеві положення", підпункту 17.5 пункту 17 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Людмила ШКУРДОВА