ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Справа№ 910/13702/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко А.І.

суддів: Мальченко А.О.

Михальської Ю.Б.

секретар судового засідання: Романенко К.О.,

за участю представників учасників справи: згідно протоколу судового засідання від 08.07.2025,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ"

на рішення Господарського суду міста Києва

від 03.04.2025 (повний текст складено 30.04.2025)

у справі № 910/13702/24 (суддя Бойко Р.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4"

до Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ"

про стягнення заборгованості у розмірі 806 181,23 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" про стягнення заборгованості у розмірі 806 181,23 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань щодо своєчасного виконання робіт за договором підряду №1-2405/24 від 24.05.2024.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та його мотиви

Рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/13702/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача суму боргу у розмірі 790 500,81 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 857,51 грн, 3% річних у розмірі 3 822,91 грн та судовий збір у розмірі 9 674,17 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки договір підряду №1-2405/24 від 24.05.2024 було розірвано, то правова підстава утримання Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" сплачених йому в якості попередньої оплати коштів та неосвоєних відповідачем в рамках виконання робіт за договором відпала.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги, письмових пояснень та узагальнення їх доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 03 квітня 2025 року у справі №910/13702/24, прийнявши нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції порушено норми процесуального права, зокрема, що полягають у порушенні строків розгляду судом даної справи, збирання та дослідження доказів, неправильно застосовано норми матеріального права.

Скаржник вказує, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку про розірвання позивачем договору підряду №1-2405/24 від 24.05.2024 в односторонньому порядку, оскільки повідомлення позивача про відмову від Договору в односторонньому порядку вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 не може вважатись доставленим належним чином, оскільки оригінал цього повідомлення не було доставлено Представництву «Зет&Джей Консалтинг ГМБХ», як то визначено у погоджених сторонами пунктах 12.4 та 11.4 договору.

Також відповідач вважає, що судом не враховано обставин завдання позивачем відповідачу збитків.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу та заперечень проти пояснень відповідача

Заперечуючи проти вимог апеляційної скарги, позивач подав відзив, у якому просить апеляційну скаргу Представництва «ЗЕТ&ДЖЕЙ КОНСАЛТИНГ ГМБХ» залишити без задоволення, рішення Господарського суду міста Києва від 03 квітня 2025 року у справі № 910/13702/24 - без змін, наголошуючи на законності та обґрунтованості оскаржуваного рішення, постановлення його з дотриманням норм матеріального і правильним застосуванням норм процесуального права.

Клопотання, подані учасниками справи до суду апеляційної інстанції

В апеляційній скарзі Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" просить долучити до матеріалів справи інформацію про трекінг поштового відправлення №408, в обґрунтування якого відповідач посилається на те, що даний доказ досліджувався Господарським судом міста Києва в судовому засіданні 23.01.2025, однак з невідомих апелянту причини не був залучений судом до матеріалів справи.

Розглянувши клопотання Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" про долучення доказів, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частин 1-3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Відповідно до частин 3, 4 статті 80 Господарського процесуального кодексу України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.

Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Частиною 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.

Відповідно до статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з частиною 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Нормою статті 2 Господарського процесуального кодексу України до основних принципів (засад) господарського судочинства віднесено принцип диспозивтивності, згідно з яким суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Колегія суддів наголошує, що заявлення клопотання, в тому числі, про залучення доказів, не кореспондується з автоматичним обов`язком суду задовольнити таке клопотання.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що звертаючись із вище вказаним клопотанням про долучення доказів, відповідач пропустив строк для їх подання, оскільки роздрківка, яку відповідач просить залучити до матеріалів справи, існувала на момент розгляду справи судом першої інстанції.

При цьому, відповідачем не подано заяву про поновлення пропущеного процесуального строку на подання доказів, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання слід залишити без розгляду.

Обставини справи встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджено матеріалами справи, 24.05.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" (замовник) та Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" (підрядник) укладено договір підряду №1-2405/24 (далі - договір), відповідності до п. 1.1 якого у порядку та на умовах, визначених договором, відповідно до вимог чинного законодавства підрядник зобов`язується з власних матеріалів та власними або залученими силами виконувати підрядні роботи з улаштуванням підлоги паркінга згідно із відповідними замовленнями замовника на об`єкті: бізнес-центр під комерційною назвою BUSINESS CENTER GRADIENT, що знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Короленківська, 4, блок Б, а замовник зобов`язується приймати належним чином виконані роботи та оплачувати їх у відповідності до умов договору.

Умовами договору сторони також погодили наступне:

- назва, перелік, основні характеристики робіт та матеріалів, обладнання, конструкцій, що будуть використовуватися при виконанні робіт, визначені у Кошторисах, які в сукупності є Додатком №1 до Договору та його невід`ємною частиною (п. 1.2);

- договірна ціна визначається на підставі кошторисів (додаток №1 до договору), підписаних сторонами протягом строку дії договору. Договірна ціна є динамічною і може бути змінена за згодою сторін при внесені змін до складу та обсягів робіт, шляхом підписання додаткових угод до цього договору (пункти 2.1, 2.2);

- замовник здійснює оплати згідно з графіками фінансування, які в сукупності є додатком №2 до договору. У разі, якщо до певних обсягів робіт сторонами не узгоджено графіком фінансування, то розрахунки за такі обсяги робіт замовник проводить відповідно до умов, узгоджених сторонами у відповідному кошторисі, а якщо такі умови не визначені і у кошторисі, то по факту виконання таких робіт протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт на відповідні обсяги робіт та отримання замовником від підрядника відповідного рахунку. В будь-якому разі, будь-які оплати по договору можуть здійснюватися виключно на підставі виставлених підрядником рахунків (п. 2.3);

- підрядник приймає на себе зобов`язання по забезпеченню матеріальними ресурсами необхідними для виконання робіт, передбачених договором за цінами, затвердженими сторонами у кошторисах (додаток №1 до договору) (п. 3.1);

- пунктами 4.2.1, 4.2.2, 4.2.3 передбачено права підрядника розпочати виконання робіт за черговим етапом після отримання передоплати в повному обсязі за даним етапом відповідно до узгоджених сторонами умов оплати, які визначаються відповідно до п. 2.3 цього договору; призупинити виконання робіт у випадку порушення замовником умов цього договору; вимагати від замовника сплати належно виконаних та прийнятих замовником робіт у порядку та на умовах, визначених договором;

- пунктами 4.3.1, 4.3.2, 4.3.3, 4.3.4 встановлено наступні обов`язки замовника: своєчасно оплачувати належно виконані та прийняті замовником роботи у порядку та на умовах, визначених договором; передати підряднику об`єкт для проведення будівельних робіт. Замовник передає підряднику об`єкт звільнений від обладнання, матеріалів і сміття. Передача об`єкта оформляється відповідним актом прийому-передачі; забезпечити підряднику доступ до джерела електроживлення (з силою струму 380 V та 220 V) на об`єкті. Вартість витраченої електроенергії оплачує замовник; надати приміщення для зберігання в ньому матеріалів та обладнання підрядника. підрядник може передавати матеріали та майно під охорону службі безпеки на об`єкті з підписанням відповідного акту про прийняття такого майна під охорону;

- підрядник виконує роботи згідно з графіками виконання робіт, які в сукупності є додатком №3 до договору. У разі, якщо до певних обсягів робіт сторонами не узгоджено графік виконання, то строк виконання відповідного обсягу робіт сторони можуть узгодити у відповідному кошторисі, а якщо такі строки не визначені і у кошторисі, то строк виконання відповідного обсягу робіт становить 10 робочих днів з моменту укладення сторонами відповідного кошторису (п. 5.1);

- початок виконання кожного окремого обсягу робіт: протягом 5 робочих днів після перерахування замовником передоплати в повному обсязі за відповідним етапом / обсягом робіт (якщо така передоплата узгоджена сторонами у порядку, передбаченому п. 2.3 цього договору. Якщо щодо певного обсягу робіт сторони не узгодили передоплату, в такому разі строк виконання відповідного обсягу робіт розпочинається з моменту укладення сторонами відповідного кошторису до договору (п. 5.1.1);

- строки виконання робіт можуть бути збільшені на термін, необхідний для виконання замовником порушеного зобов`язання за цим Договором, якщо таке порушення замовником унеможливлює виконання відповідних робіт для підрядника (п. 5.1.3);

- Відповідно до п. 5.2 договору датою закінчення виконання робіт вважається дата прийняття виконаних робіт замовником за актом приймання-передачі виконаних робіт.

- виконані роботи підрядник передає, а замовник приймає шляхом підписання акта приймання-передачі виконаних робіт. Проект акта приймання-передачі виконаних робіт у двох примірниках готує, підписує, скріплює печаткою і передає замовнику підрядник протягом 5 робочих днів з моменту завершення виконання всього об`єму робіт, передбаченого конкретним кошторисом. До кожного акта приймання-передачі виконаних робіт підрядник зобов`язаний долучати комплект виконавчої документації відносно робіт, передбачених таким актом приймання-передачі виконаних робіт, а також довідку про вартість будівельних робіт за формою КБ-3 (п. 6.1);

- п. 11.1: замовник має право в односторонньому порядку припинити договір у наступних випадках:

11.2.1 за ініціативою замовника у разі грубого порушення підрядником умов договору, за умови письмового попередження підрядника за 5 календарних днів і попередньої оплати йому вартості прийнятих робіт;

11.2.2 у інших випадках, передбачених договором та чинним законодавством України;

- припинення договору в односторонньому порядку за наявності на це підстав передбачених цим розділом відбувається шляхом направлення стороною, яка має право його припинити, письмового повідомлення іншій стороні про припинення договору з відповідним належним обґрунтуванням (п. 11.4);

- договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2024 року, але в будь-якому разі до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань, що виникли у сторін до моменту закінчення терміну дії договору. У випадку, якщо по закінченню строку дії договору жодна сторона письмово не повідомила іншу сторону про наміри розірвати даний договір, то він вважається пролонгованим на наступний календарний рік (п. 12.1);

- всі повідомлення, сповіщення і будь-яка переписка, що стосується договору, мають бути направлені відповідними сторонами за адресами, зазначеними в договорі, і будуть вважатися як такі, що були направлені належним чином, якщо вони зроблені в письмовій формі при доставці під розписку посильним чи уповноваженим представником сторони, рекомендованим листом поштою та засобами факсимільного зв`язку (з обов`язковим подальшим наданням оригіналу такого документа) (п.12.4 ).

У кошторисі №1 сторонами було погоджено вартість робіт та матеріалів по кожному з етапів робіт, а в графіку фінансування №1 (додаток №2 до договору) було визначено порядок та строки внесення передоплати / оплати робіт.

У графіку виконання №1 (додаток №3 до договору) сторонами було погоджено строки виконання робіт по кожному з етапів.

За доводами Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4", оскільки Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" виконувало роботи настільки повільно, що закінчення їх у строк стало явно неможливим, позивач на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України звертався до відповідача із повідомленням вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 про відмову від договору, а також про повернення невикористаної попередньої оплати в розмірі 790 500,81 грн.

Однак, відповідачем не було повернуто невикористану попередню оплату в розмірі 790 500,81 грн, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду про стягнення суми попередньої оплати, а також нарахованими за період з 31.08.2024 по 28.10.2024 інфляційними втратами у розмірі 11 857,51 грн та 3% річних у розмірі 3 822,91 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Відповідно до частин 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно зі статтями 11, 509 Цивільного кодексу України договір є підставою виникнення цивільних прав і обов`язків (зобов`язань), які мають виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, договору (стаття 526 Цивільного Кодексу України), а одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускаються (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Укладений між сторонами договір за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

Відповідно до частини 1 статті 875 Цивільного кодексу України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта (частина 2 статті 875 Цивільного кодексу України).

До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом (частина 3 статті 875 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 857 Цивільного кодексу України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково. Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

За умовами пункту 2.3 договору замовник здійснює оплати згідно з графіками фінансування, які в сукупності є додатком №2 до договору. У разі, якщо до певних обсягів робіт сторонами не узгоджено графік фінансування, то розрахунки за такі обсяги робіт замовник проводить відповідно до умов, узгоджених сторонами у відповідному кошторисі, а якщо такі умови не визначені і у кошторисі, то по факту виконання таких робіт протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт на відповідні обсяги робіт та отримання замовником від підрядника відповідного рахунку. В будь-якому разі, будь-які оплати по Договору можуть здійснюватися виключно на підставі виставлених підрядником рахунків.

Як вбачається із графіку фінансування №1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" повинне було внести передплату у розмірі 100% за матеріали та 50% за роботи, а також доплату після виконання відповідного етапу робіт.

При цьому є необґрунтованими доводами Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" про те, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" повинне було здійснювати доплату упродовж 5 днів з моменту підписання акту приймання-передачі виконаних робіт, оскільки у графіку фінансування №1 чітко зазначається про обов`язок здійснення замовником доплати по завершенню виконання робіт по кожному з етапів (тобто за актом, в якому фіксувалось виконання робіт по певному етапу повністю). Натомість оплата робіт по факту виконання таких робіт протягом 5 робочих днів з моменту підписання сторонами актів приймання-передачі виконаних робіт передбачалась сторонами для випадків виконання підрядних робіт, які не узгоджувались графіком фінансування та/або кошторисом.

Як досліджено та встановлено судом першої інстанції, замовник повинен був сплатити на умовах передплати за 1 етап кошти у розмірі 5 785 077,39 грн; за 2 етап - кошти у розмірі 1 243 811,93 грн; за 3 етап - кошти у розмірі 1 243 811,93 грн; за 4 етап - кошти у розмірі 1 243 811,93 грн; за 5 етап - кошти у розмірі 1 243 811,93 грн; за 6 етап - кошти у розмірі 1 302 321, 00 грн; за 7 етап - кошти у розмірі 2 267 023, 52 грн.

В свою чергу строків / термінів внесення Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" попередньої оплати за кожним із етапів ні договір, ні графік фінансування №1 не визначають, проте п.п. 5.1.1, 5.1.3 договору наділяли Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" правом не приступати до виконання робіт за етапом, за який замовником не внесено попередньої оплати.

З матеріалів справи вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" в якості передплати за Договором було перераховано Представництву "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" згідно платіжної інструкції в національній валюті №308 від 28.05.2024 кошти у розмірі 1 000 000,00 грн, згідно платіжної інструкції в національній валюті №357 від 06.06.2024 - кошти у розмірі 500 000,00 грн; згідно платіжної інструкції в національній валюті №445 від 04.07.2024 - кошти у розмірі 500 000,00 грн; згідно платіжної інструкції в національній валюті №497 від 24.07.2024 - кошти у розмірі 1 000 000,00 грн, а загалом 3 000 000,00 грн.

Тобто позивачем частково було виконано своє зобов`язання із внесення попередньої оплати за виконання першого етапу робіт та не внесено передоплату за всі послідуючі етапи робіт.

Отже Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було вправі не приступати до виконання робіт за першим етапом.

Однак попри часткове виконання замовником свого обов`язку з внесення попередньої оплати Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" все ж приступило до виконання робіт за договором.

Судом встановлено, що Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було виконано та передано Товариству з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" у серпні 2024 року роботи на суму 291 115,22 грн (вартість робіт 112 637,77 грн та вартість матеріалів 178 477,45 грн), що підтверджується актом №1 приймання виконаних робіт від 22.08.2024; роботи на суму 147 855,25 грн (вартість робіт 81 960,00 грн та вартість матеріалів 65 895,25 грн), що підтверджується актом №2 приймання виконаних робіт від 22.08.2024; роботи на суму 413 555,44 грн (вартість робіт 153 442,80 грн та вартість матеріалів 260 112,64 грн), що підтверджується актом №3 приймання виконаних робіт від 22.08.2024; роботи на суму 1 356 973,28 грн (вартість робіт 409 895,37 грн та вартість матеріалів 947 077,91 грн), що підтверджується актом №4 приймання виконаних робіт від 22.08.2024.

Таким чином, Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було виконано та передано, а Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" було прийнято виконані відповідачем підрядні роботи на загальну суму 2 209 499,19 грн.

Водночас, у серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" направило Представництву "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" повідомлення (вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024) про відмову від договору, яке хоч і обґрунтоване повільним виконанням відповідачем робіт, проте правовою підставою для відмови від договору зазначено ч. 4 ст. 849 Цивільного кодексу України. Також у даному повідомлені позивач просив повернути невикористану суму попередньої оплати в розмірі 790 500,81 грн.

Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" в сою чергу заперечує проти отримання даного листа від Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4".

На підтвердження направлення повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 позивачем долучено до позовної заяви фіскальний чек відділення поштового зв`язку від 30.08.2024, який підтверджує оплату послуг з пересилання рекомендованого листа №408.

З матеріалів справи вбачається, що протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 23.01.2025 було витребувано у Акціонерного товариства "Укрпошта" поштовий конверт з штрих-кодом №408. На виконання даної протокольної ухвали від Акціонерного товариства "Укрпошта" 13.02.2025 до суду надійшов конверт із штрих-кодом №408, цілісність якого не була порушена.

В судовому засіданні 13.02.2025 Господарським судом міста Києва за згодою представників сторін конверт із штрих-кодом №408 був відкритий судом та досліджено його вміст.

Судом першої інстанції встановлено, що у конверті із штрих-кодом №408 знаходилось повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024, підписане директором Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" та скріплене печаткою позивача. Із самого конверту вбачається, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" було направлено Представництву "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 на адресу: 02140, м. Київ, проспект Петра Григоренка, буд. 39Б, офіс 25 (яка вказана як адреса відповідача у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та у розділі 14 "Реквізити та підписи сторін" договору).

За умовами п. 11.4 договору припинення договору в односторонньому порядку за наявності на це підстав передбачених цим розділом відбувається шляхом направлення стороною, яка має право його припинити, письмового повідомлення іншій стороні про припинення договору з відповідним належним обґрунтуванням.

У пункті 12.4 договору вказано, що всі повідомлення, сповіщення і будь-яка переписка, що стосується договору, мають бути направлені відповідними сторонами за адресами, зазначеними в договорі, і будуть вважатися як такі, що були направлені належним чином, якщо вони зроблені в письмовій формі при доставці під розписку посильним чи уповноваженим представником сторони, рекомендованим листом поштою та засобами факсимільного зв`язку (з обов`язковим подальшим наданням оригіналу такого документа).

Судом також встановлено, що 19.09.2024 поштове відправлення №408 було повернуто відправнику у зв`язку з відсутністю адресата за вказаною адресою, що підтверджується довідкою Акціонерного товариства "Укрпошта" про причини повернення на відповідному конверті.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що неотримання Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024, у зв`язку з чим останнє було повернуто Товариству з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" є наслідком вольової поведінки відповідача у формі бездіяльності щодо забезпечення отримання поштової кореспонденції за адресою його місцезнаходження, а тому не може зумовлювати негативних наслідків для позивача.

З огляду на наведене слід дійти до висновку про те, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" було реалізовано своє право на відмову від договору підряду.

Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" у свою чергу вказувало на незаконність односторонньої відмови Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" від договору, дійсність останнього та готовність відповідача виконати роботи у визначений договором строк за умови отримання оплати в повному обсязі.

Водночас, положеннями статті 849 Цивільного кодексу України передбачено випадки, за яких замовник може відмовитись від договору підряду, а саме:

- на підставі частини 4 статті 849 Цивільного кодексу України - у будь-який час до закінчення роботи, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

- підставі частини 2 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

- підставі частини 3 статті 849 Цивільного кодексу України - якщо під час виконання роботи стане очевидним, що вона не буде виконана належним чином, замовник має право призначити підрядникові строк для усунення недоліків, а в разі невиконання підрядником цієї вимоги - відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків або доручити виправлення роботи іншій особі за рахунок підрядника.

При цьому, відмова замовника від договору, яка за своєю суттю є одностороннім правочином, може бути вчинена виключно до моменту завершення виконання підрядником робіт та має бути доведена до підрядника (шляхом направлення письмового листа) з чітким посиланням на правову підставу (норму Цивільного кодексу України), у відповідності до якої замовник відмовляється від договору підряду, оскільки в кожному з наведених випадків настають різні правові наслідки і виникають різні права та обов`язки у сторін.

З повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 вбачається, що в якості правової підстави для розірвання договору Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" зазначило частину 4 статті 849 Цивільного кодексу України, в той час як сторонами не заперечується часткове виконання Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" робіт за договором, а відтак у замовника наявний обов`язок оплатити виконані підрядником роботи.

Як було встановлено вище, позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату у загальному розмірі 3 000 000,00 грн. Сторонами за актами було закрито виконання робіт на суму 2 209 499,19 грн, тому позивач просить суд стягнути із відповідача суму невикористаної попередньої оплати у розмірі 790 500,81 грн.

Викладені обставини також підтверджуються наданим Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" електронним листуванням та перепискою у месенджері Viber, 23.08.2024 о 12 год. 15 хв. Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було направлено засобами електронного зв`язку позивачу документи на розірвання договору - проект додаткової угоди про розірвання Договору, який передбачав розірвання Договору з 23.08.2024, а також проект акту звірки та проект листа Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" до Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" на повернення попередньої оплати у сумі 790 500,81 грн. У електронному листі директор Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" ОСОБА_1 просила переглянути дані документи та виправити в разі необхідності, а у разі відсутності зауважень, вказувала, що в понеділок привезе підписані документи.

У відповідь на даний електронний лист Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" 26.08.2024 о 09 год. 23 хв. направило свій проект додаткової угоди про розірвання та скан копію листа про повернення коштів від Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4".

28.08.2024 о 08 год. 40 хв. у месенджері Viber контакт "ОСОБА_1" написав, що його не влаштовує остання редакція Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4".

28.08.2024 о 16 год. 51 хв. позивачем було направлено відповідачу електронного листа, в якому повідомлено Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" про відмову від договору в односторонньому порядку та викладено вимогу про негайне повернення попередньої оплати. До вказаного електронного листа Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" долучено в якості вкладення скан копію повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024.

Процесуальний закон чітко регламентує можливість та порядок використання інформації в електронній формі (у тому числі текстових документів, фотографій тощо, які зберігаються на мобільних телефонах або на серверах, в мережі Інтернет) як доказу у судовій справі. Паперова копія електронного доказу не вважається письмовим доказом, однак є однією з форм, у якій учасник справи має право подати електронний доказ (частина третя статті 96 Господарського процесуального кодексу України), який, у свою чергу, є засобом встановлення даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (пункт 1 частини другої статті 73 Господарського процесуального кодексу України).

Подання електронного доказу в паперовій копії саме по собі не робить такий доказ недопустимим. Суд може не взяти до уваги копію (паперову копію) електронного доказу, у випадку якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (паперової копії) оригіналу. Наведений висновок є усталеним у судовій практиці (наприклад, його наведено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 29.01.2021 у справі №922/51/20, постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 15.07.2022 у справі №914/1003/21).

Поняття електронного доказу є ширшим за поняття електронного документа. Електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа, в тому числі електронний підпис. Натомість електронний доказ - це будь-яка інформація в цифровій формі, що має значення для справи. Повідомлення (з додатками), відправлені електронною поштою чи через застосунки-месенджери, є електронним доказом, який розглядається та оцінюється судом відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням у сукупності з іншими наявними у матеріалах справи доказами.

При цьому слід враховувати, що суд може розглядати електронне листування між особами у месенджері (як і будь-яке інше листування) як доказ у справі лише в тому випадку, якщо воно дає можливість суду встановити авторів цього листування та його зміст. Відповідні висновки щодо належності та допустимості таких доказів, а також обсяг обставин, які можливо встановити за їх допомогою, суд робить у кожному конкретному випадку із врахуванням всіх обставин справи за своїм внутрішнім переконанням, і така позиція суду в окремо взятій справі не може розцінюватися як загальний висновок про застосування норм права, наведених у статті 96 Господарського процесуального кодексу України, у подібних правовідносинах.

У постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 Велика Палата Верховного Суду зазначила, що якщо з урахуванням конкретних обставин справи суд дійде висновку про те, що відповідне листування дає змогу встановити його учасників та може підтверджувати ті чи інші доводи сторін, наприклад, щодо наявності між ними відповідних відносин, ведення певних перемовин тощо, суд може прийняти таке листування як доказ і в такому разі надати йому оцінку сукупно з іншими доказами у справі.

Як встановлено судом першої інстанції, сторонами не заперечується, що надані позивачем роздруківки із електронної пошти та месенджеру Viber стосуються комунікації їх представників з приводу розірвання договору.

Отже, із наведеного листування вбачається:

1) Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було завчасно (як мінімум з 23.08.2024) обізнане про намір позивача розірвати Договір, а з 28.08.2024 - про реалізацію позивачем цього наміру, оскільки відповідачем було отримано повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024;

2) Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" повідомило суду у відзиві недостовірну інформацію про те, що "відповідач не отримував повідомленням №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024", а у заяві про приєднання доказів до матеріалів справи від 10.03.2025 "що на оригіналі Листа №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 (з невідомих причин так і не було доставлено Відповідачу), про існування якого відповідач дізнався лише з матеріалів справи після відкриття провадження";

3) листи Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" вих. №30/08/-1 від 30.08.2024 та вих. №23/09/-1 від 23.09.2024 направлялись відповідачем при повній обізнаності останнього не лише про намір позивача розірвати договір, а й про факт реалізації позивачем такого наміру, що дає підстави для висновку про умисність дій відповідача щодо "створення" доказової бази для "майбутнього" спору із позивачем;

4) станом на 23.08.2024 Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" жодним чином не заперечувало проти розірвання договору та проти повернення суми невикористаної попередньої оплати.

Отже, матеріалами справи підтверджується невикористання відповідачем сплаченої позивачем попередньої оплати в частині коштів у сумі 790 500,81 грн та підстав для утримання Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" цих коштів немає з огляду на припинення договору внаслідок реалізації Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" свого права на односторонню відмову від договору підряду.

Так, частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Оскільки договір було розірвано, то правова підстава утримання Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" сплачених йому в якості попередньої оплати коштів та неосвоєних відповідачем в рамках виконання робіт за договором відпала.

Згідно з частиною 2 статті 1214 Цивільного кодексу України об`єктом кондикції є не лише майно, а й грошові кошти, що безпідставно утримані чи набуті.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №910/1238/17).

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Отже, відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Згідно з пунктом частини третьої статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Втім, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадання достатньої правової підстави (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі №910/9072/17).

Для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна (постанова Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі №922/3412/17).

У постанові від 07.02.2024 у справі №910/3831/22 Велика Палата Верховного Суду, відступивши від висновків, викладених у постанові Касаційного цивільного суду від 02.02.2021 у справі №330/2142/16-ц та постановах Касаційного господарського суду від 23.04.2019 у справі №918/47/18, від 17.08.2021 у справі №913/371/20 та від 27.03.2019 у справі №905/1313/18, наголосила, що зобов`язання повернути безпідставно набуте майно виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 Цивільного кодексу України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Виконати таке зобов`язання особа повинна відразу після того, як безпідставно отримала майно або як підстава такого отримання відпала. Це зобов`язання не виникає з рішення суду. Судове рішення в цьому випадку є механізмом примусового виконання відповідачем свого обов`язку з повернення безпідставно отриманих коштів, який він не виконує добровільно.

Верховний Суд вже висловлювався щодо застосування статті 1212 Цивільного кодексу України у тотожних правовідносинах, зазначивши, що обов`язок поновлення порушеного права шляхом повернення безпідставно отриманих коштів виникає у набувача наступного дня після їх отримання (постанови від 13.11.2024 у справі №911/23/24; від 11.02.2025 у справі №910/14481/23).

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, в електронному вигляді Представництвом "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було отримано вимогу Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" про повернення коштів у сумі 790 500,81 грн 28.08.2024, в той час як в письмовому вигляді дану вимогу (повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024) не отримано внаслідок бездіяльності відповідача.

Оскільки сторонами не заперечуються обставини обміну електронними листами (досліджені вище), в той час як від отримання повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 (позивачем фактично було повторно направлено відповідачу повідомлення про відмову від договору, що суд вважає розумним з огляду на неоднозначну практику трактування судами електронного листування між сторонами) в паперовому вигляді відповідач ухилився, то суд дійшов висновку, що повідомлення вих. №1-2808/24/ОК4 від 28.08.2024 вручене Представництву "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" 28.08.2024.

За приписами статті 253 Цивільного кодексу України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

З огляду на встановлені судом обставини та приймаючи до уваги положення статті 253, частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України, прострочення відповідачем виконання свого зобов`язання з повернення позивачу невикористаної суми попередньої оплати у розмірі 790 500,81 грн за договором почалось з 30.08.2024 та станом на дату розгляду даного спору у Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" наявний борг перед Товариством з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" у розмірі 790 500,81 грн.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Вище встановлено наявність та обсяг боргу Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" у розмірі 790 500,81 грн, у зв`язку з чим позовна вимога Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" про стягнення суми невикористаної попередньої оплати у розмірі 790 500,81 грн є обґрунтованою та підлягає задоволенню.

Крім того, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем свого зобов`язання з повернення невикористаної суми попередньої оплати позивач стверджує про наявність правових підстав для стягнення з Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" нарахованих за період з 31.08.2024 по 28.10.2024 на вказану суму інфляційних втрат у розмірі 11 857,51 грн та 3% річних у розмірі 3 822,91 грн.

Судом встановлено, що відповідач обов`язку по поверненню невикористаної суми попередньої оплати у визначений Договором строк не виконав, допустивши прострочення виконання зобов`язання, тому дії відповідача є порушенням договірних зобов`язань (ст. 610 Цивільного кодексу України), і він вважається таким, що прострочив (ст. 612 Цивільного кодексу України), відповідно є підстави для застосування встановленої законом або договором відповідальності.

Пунктом 3 частини 1 статті 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки судом встановлено обставини неналежного виконання відповідачем свого зобов`язання з повернення невикористаної суми попередньої оплати, а наданий позивачем розрахунок інфляційних та 3% річних є арифметично правильним, позовні вимоги про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 11 857,51 грн та 3% річних у розмірі 3 822,91 грн є обґрунтованими.

Стосовно доводів відповідача про те, що через дії Товариства з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" Представництву "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" було завдано збитки на суму 1 616 325,01 грн, слід зазначити таке.

Статтею 78 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

За приписами статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" вказує, що виготовило для виконання робіт за договором матеріали Терапласт 101 та Терапласт 201 на загальну суму 1 616 325,01 грн, на підтвердження чого надає складені в односторонньому порядку накладні на переміщення №125 від 30.05.2024, №131 від 31.05.2024, №142 від 12.06.2024, №156 від 10.07.2024, №161 від 26.07.2024, №163 від 29.07.2024.

Попри наведене, як вбачається із кошторису №1, матеріали Терапласт 101 та Терапласт 201 підлягали використанню при виконанні робіт Тип підлоги 3 (відмітка 0.000) та Тип підлоги 3.2. Натомість згідно графіка виконання №1 виконання робіт з полімерного покриття Тип підлоги 3 (відмітка 0.000) повинне було розпочатись через 92 дні та продовжуватись до 133 дня строку, а виконання робіт з полімерного покриття Тип підлоги 3.2 повинне було розпочатись через 120 днів та продовжуватись до 133 дня строку.

Матеріали Терапласт 101 та Терапласт 201 мають строк придатності 1 рік з моменту виготовлення, про що зазначає сам відповідач.

За вказаних обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що не можна визнати розумною та добросовісною поведінку підрядника, який здійснив виготовлення матеріалів із строком придатності в один рік, які підлягали використанню лише наприкінці строку виконання робіт (через 3-4 місяці), в той час як перебіг правовідносин сторін (як стверджує сам відповідач - не здійснення замовником попередньої оплати в повному обсязі, не своєчасне передання об`єкту для виконання робіт тощо) свідчив про те, що виконання робіт відбудеться поза межами обумовленого сторонами строку. Тим більше, що виготовлення матеріалів Терапласт 101 та Терапласт 201 не займає значного часу (один-два тижні), а покупця для цих матеріалів (із відповідним кольором), за твердженнями самого ж відповідача, складно знайти.

Положеннями статті 842 Цивільного кодексу України передбачено, що ризик випадкового знищення або випадкового пошкодження (псування) матеріалу до настання строку здачі підрядником визначеної договором підряду роботи несе сторона, яка надала матеріал, а після настання цього строку - сторона, яка пропустила строк, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, оскільки Представництво "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" виготовило Терапласт 101 та Терапласт 201 до настання строку здачі підрядних робіт та завчасно до строку виконання таких робіт (до здачі першого етапу робіт), в той час як до настання таких строків Товариство з обмеженою відповідальністю "Орієнт К4" реалізувало передбачене законодавством право на відмову від договору підряду, то ризик псування цих матеріалів покладається саме на відповідача.

Крім того, слід звернути увагу, що відповідач не надав суду першої інстанції жодних доказів закупівлі компонентів для виготовлення Матеріали Терапласт 101 та Терапласт 201 (видаткових накладних про їх отримання, платіжних інструкцій про їх оплату тощо). Тобто підрядником не надано жодних допустимих доказів самого факту понесення збитків та їх розміру.

Слід також зауважити, що доводи відповідача про завдані йому позивачем збитків не спростовують наявність підстав для повернення позивачу невикористаного авансового платежу за договором.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо задоволення позову у повному обсязі.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному та повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розцінюватись як вимога детально відповідати на кожний аргумент апеляційної скарги (рішення ЄСПЛ у справі Трофимчук проти України, № 4241/03, від 28.10.2010 р.).

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

У даній справі сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин згідно з нормами матеріального та процесуального права.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний господарський суд погоджується із висновками місцевого суду як законними, обґрунтованими обставинами й матеріалами справи, детальний аналіз яких, як і нормативне обґрунтування прийнятого судового рішення наведено місцевим судом, підстав для скасування його не знаходить. Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог, як безпідставні й необґрунтовані не заслуговують на увагу, оскільки не підтверджуються жодними доказами по справі й не спростовують викладених в судовому рішенні висновків, на законність оскаржуваного судового рішення не впливають, зводяться до незгоди зі встановленими судом обставинами та до переоцінки доказів.

Оцінюючи вищенаведені обставини, колегія приходить до висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/13702/24 обґрунтоване, відповідає обставинам справи і чинному законодавству, а отже, підстав для його скасування не вбачається, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Враховуючи вище викладене та керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Представництва "Зет&Джей Консалтинг ГМБХ" на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/13702/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі №910/13702/24 залишити без змін.

Матеріали справи № 910/13702/24 повернути до Господарського суду міста Києва .

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст складено: 17.07.2025.

Головуючий суддя А.І. Тищенко

Судді А.О. Мальченко

Ю.Б. Михальська