РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2025Справа № 910/2736/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М., розглянувши матеріали справи

за первісним позовом Акціонерного товариства «Укртранснафта»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг»

про стягнення 928238,27 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг»

до Акціонерного товариства «Укртранснафта»

про стягнення 40839,88 грн

за участі представників:

від позивача - Корж М.П.

від відповідача - Карлаш Д.О.

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство «Уктранснафта» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг» про стягнення 928238,27 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №2023/70 від 23.08.2023 на надання послуг з поточного ремонту об`єкта з використанням власних матеріально-технічних засобів підрядника та частково матеріально-технічних засобів замовника (з авансом проти надання банківської гарантії повернення авансового платежу) в частині своєчасного надання (виконання) послуг, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення 635982,60 грн пені та 292255,67 грн штрафу.

Відповідач в свою чергу подав до суду зустрічну позовну заяву про стягнення з позивача пені у розмірі 40839,88 грн, оскільки позивачем сплату авансу та оплату робіт здійснено із порушенням встановлених Договором строків.

Крім того, відповідачем заявлено клопотання про зменшення суми штрафних санкцій на 95 % від розміру заявленого позивачем, а саме до 46411,91 грн.

Позивач заперечив проти задоволення зустрічного позову, вказавши, що відповідачем невірно здійснено нарахування пені та здійснив власний контр розрахунок. Також позивачем заявлено клопотання про зменшення суми штрафних санкцій, що підлягають стягненню з позивача.

В судовому засіданні представник позивача підтримав подану первісну позовну заяву, проти задоволення зустрічної позовної заяви заперечив, просив суд зменшити розмір штрафних санкцій.

Представник відповідача в судовому засіданні підтримав подану зустрічну позовну заяву та просив суд задовольнити клопотання відповідача щодо зменшення розміру штрафних санкцій за первісним позов.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що первісний та зустрічний позови підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 23.08.2023 між Акціонерним товариством «Укртранснафта» (далі - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг» (далі - Підрядник) укладено Договір №2023-70/230823 від 23.08.2023 (далі - Договір) відповідно до умов якого Замовник доручає, а Підрядник забезпечує, відповідно до дефектного акту і умов цього Договору, надання послуг з поточного ремонту АСУ ТП КП Дрогобич ЛВДС «Дрогобич» (заміна кабельних коробів) м. Дрогобич, Львівська область (ДБН А.2.2-3:2014) (код 45220000-5 за ДК 021:2015, інженерні та будівельні роботи) з додатковою характеристикою розділу будівництва - IA23-5 «Капітальний і поточний ремонт» (далі - роботи). (п.1.1. Договору)

Підрядник зобов`язується своїми силами та з використанням власних матеріально-технічних засобів та частково матеріально-технічних засобів Замовника (Додаток № 6 до Договору) виконати Роботи, що обумовлені в Договорі та визначені дефектним актом (Додаток № 2.2 до Договору). Підрядник має право залучати до виконання Договору третіх осіб - субпідрядників. (п.1.2. Договору)

Відповідно до п.2.1. Договору договірна ціна є твердою та визначається на основі твердого кошторису, що є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 1) і становить: без ПДВ - 3498333,33 грн, ПДВ - 699666,67 грн. Разом з ПДВ - 4198000 грн.

Згідно з п.2.4. Договору платежі за обсяги виконаних робіт здійснюються Замовником шляхом перерахування безготівкових грошових коштів на поточний рахунок Підрядника, протягом 10 (десяти) календарних днів з дати підписання Сторонами актів приймання виконаних будівельних робіт (Додаток № 3 до Договору) та Довідки про вартість виконаних робіт та витрати (Додаток № 4 до Договору) на підставі отриманого рахунку (ів) (рахунку(ів)-фактури).

Відповідно до п.2.6. Договору Замовник сплачує Підряднику аванс на придбання необхідних для виконання робіт матеріалів, виробів, конструкцій та обладнання у розмірі 50 % (п`ятдесят) відсотків договірної ціни проти надання банківської гарантії повернення авансового платежу, протягом 10 (Десяти) календарних днів з дати надання Підрядником зазначеної банківської гарантії, на підставі отриманого належним чином оформленого рахунку (рахунку-фактури) Підрядника.

Строк виконання робіт, передбачених п 1.1. Договору, становить 160 (сто шістдесят) календарних днів з дати початку виконання робіт. Строки виконання робіт визначаються на підставі Календарного графіка (Додаток № 5), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною. Датою початку виконання Підрядником робіт вважається дата, зазначена Замовником у письмовій заявці про готовність до виконання Договору (далі - «Заявка»). (п.3.1. та п.3.2. Договору)

Датою закінчення виконаних робіт Підрядником вважається дата їх прийняття Замовником в порядку передбаченому розділом 4 цього Договору. Виконання робіт може бути закінчено Підрядником достроково за умови письмової згоди Замовника. (п.3.4. Договору)

Згідно з п.9.1. Договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором, в тому числі порушення строків виконання підрядних робіт, встановлених Календарним графіком, Підрядник сплачує Замовнику пеню у розмірі 0,1% вартості робіт, з яких допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення. Нарахування пені здійснюється протягом всього строку порушення зобов`язання. Якщо прострочення виконання зобов`язання перевищує 30 календарних днів, Підрядник додатково сплачує штраф у розмірі 7,0% від ціни невиконаних зобов`язань.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було направлено відповідачу заявку про готовність виконання договору №41-02/25/6960-23 від 26.09.2023 у якій визначено дату початку надання послуг - 27.09.2023.

Цей Договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до 05.03.2024 включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання. (п.14.1. Договору в редакції Додаткової угоди №1)

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, на виконання умов Договору відповідачем було виконано (надано), а позивачем прийнято послуги (роботи) за Договором, що підтверджується наявними в матеріалах справи документами, зокрема, за листопад 2023 року: акт приймання виконаних будівельних робіт №1 від 08.11.2023, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 08.11.2023 на суму 22918,97 грн; за червень 2024 року: акт приймання виконаних будівельних робіт №2 від 20.06.2024, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 20.06.2024 на суму 355495,43 грн; за липень 2024 року: акт приймання виконаних будівельних робіт №3 від 15.07.2024, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 15.07.2024 на суму 1398513,43 грн; за серпень 2024 року: акт приймання виконаних будівельних робіт №4 від 01.08.2024, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 01.08.2024 на суму 1186808,20 грн; за вересень 2024 року: акт приймання виконаних будівельних робіт №5 від 16.09.2024, довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрат від 16.09.2024 на суму 1173447,06 грн.

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Пунктом 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно ч.1 ст.526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 527 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Відповідно до ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктом 1 статті 612 Цивільного кодексу України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи визначену в заявці дату початку надання послуг, з урахуванням пунктів 3.1., 3.2. Договору, суд зазначає, що останнім днем для виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань з надання (виконання) послуг є 05.03.2024, а першим днем прострочення такого зобов`язання є 06.03.2024.

Судом встановлено, що надання послуг відповідачем здійснювалось із порушенням встановленого Договором строку, що підтверджується вищевказаними документами.

Згідно з частиною 1 статті 216 Господарського кодексу України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Згідно з нормами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 231 Господарського кодексу України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах: за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг); за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Нормами статті 218 Господарського кодексу України встановлено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Перевіривши надані позивачем розрахунки пені у розмірі 635982,60 грн та штрафу у розмірі 292255,67 грн, суд встановив їх правильність, відповідність умовам Договору та арифметичну вірність.

Щодо заявленого відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає наступне.

В обґрунтування заявленого клопотання відповідач зазначив, зокрема, що сторонами підписані акти приймання-передачі виконаних робіт на загальну суму 4137183,09 грн, в той же час позивач має намір стягнути з ТОВ «МБС-Інжиніринг» штрафні санкції у сумі 928238,27 грн, що становить 22,4 % від всієї вартості виконаних робіт та свідчить про їх надмірну величину. Відповідач також послався на безперервні атаки Російської Федерації на енергетичну інфраструктуру України, які призвели до відключень електропостачання, порушили роботу систем водопостачання й опалення, що також мало суттєвий негативний вплив на строки виконання робіт по Договору. Крім того, відповідач вказав, що позивачем не зазначено до яких саме негативних наслідків призвело прострочення виконання робіт ТОВ «МБС-Інжиніринг» та який розмір збитків в результаті зазнав позивач.

Главою 24 Господарського кодексу України загальні засади відповідальності учасників господарських відносин врегульовано таким чином, що господарсько-правова відповідальність передбачена за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором. Тож справедливість, добросовісність, розумність як загальні засади цивільного законодавства є застосовними у питаннях застосування господарсько-правової відповідальності.

За частиною другою статті 216 Господарського кодексу України застосування господарських санкцій повинно гарантувати захист прав і законних інтересів громадян, організацій та держави, в тому числі відшкодування збитків учасникам господарських відносин, завданих внаслідок правопорушення, та забезпечувати правопорядок у сфері господарювання.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції (частина третя статті 216 Господарського кодексу України).

За частинами першою та другою статті 217 Господарського кодексу України господарськими санкціями визнаються заходи впливу на правопорушника у сфері господарювання, в результаті застосування яких для нього настають несприятливі економічні та/або правові наслідки. У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції.

Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного виконання зобов`язання. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.

Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Аналіз приписів статей 551 Цивільного кодексу України, 233 Господарського кодексу України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру штрафних санкцій, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен, зокрема, об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру неустойки наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та інше. При цьому, обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

У той же час зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій. Зазначені норми ставлять право суду на зменшення неустойки в залежність від співвідношення її розміру і збитків. При цьому слід враховувати, що правила частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України та статті 233 Господарського кодексу України направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником.

Наявність обставин, які мають істотне значення при вирішенні питання про зменшення розміру санкцій, вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації.

Законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, і це питання вирішується господарським судом згідно із вимогами статті 86 Господарського процесуального кодексу України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Поряд з цим суд зазначає, що у вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

Суд звертає увагу на те, що законодавець надає суду право зменшувати розмір неустойки, а не звільняти боржника від її сплати.

Судом приймається до уваги, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача штрафні санкції становлять 22,44% від загальної суми виконаних відповідачем та прийнятих позивачем робіт.

З огляду на викладене та встановлені судом обставини, приймаючи до уваги, що заявлені позивачем до стягнення з відповідача штрафні санкції становлять 22,44% від загальної суми виконаних відповідачем та прийнятих позивачем робіт, враховуючи ступінь виконання зобов`язання - у повному обсязі, відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем збитків та погіршення його фінансового становища, суд дійшов висновку частково задовольнити заявлене відповідачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, зменшивши розмір присуджених до стягнення з відповідача пені до суми 320000 грн та штрафу до суми 140000 грн.

Суд вважає таке зменшення оптимальним балансом інтересів сторін у спорі, що запобігатиме настанню негативних наслідків.

Щодо заявлених зустрічних позовних вимог відповідача про стягнення з позивача пені у розмірі 40839,88 грн, суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання п.2.6. Договору відповідач листом №364 від 29.09.2023 надав позивачу Банківську гарантію повернення авансового платежу №2023/1/1218/A від 28.09.2023 та рахунок на оплату №78 від 29.09.2023 на суму 2099000 грн, відтак з урахуванням п.2.6. Договору останнім днем для здійснення оплати позивачем авансового платежу було 09.10.2023, а першим днем прострочення виконання такого зобов`язання є 10.10.2023.

В той же час, позивачем в порушенням умов Договору оплату авансу здійснено із порушенням встановленого строку, а саме 27.10.2023, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою з банку по особовим рахункам за 27.10.2023 (платіжна інструкція № від 27.10.2023).

Крім того, суд зазначає, що з урахуванням п.2.4. Договору позивач повинен був здійснити оплату виконаних відповідачем робіт за червень 2024 року у строк до 30.06.2024, за серпень 2024 року у строк до 11.08.2024.

Втім, як встановлено судом, оплата вартості виконаних відповідачем робіт за серпень 2024 року та за червень 2024 року здійснена позивачем із порушенням встановленого Договором строку, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями № від 02.07.2024 на суму 355495,43 грн (рахунок на оплату №34 від 20.06.2024) та № від 13.08.2024 на суму 1186808,20 грн (рахунок на оплату №43 від 01.08.2024) та не заперечується самим позивачем.

Відповідно до п.9.4. Договору за несвоєчасне проведення розрахунків відповідно до умов цього Договору, Замовник сплачує Підряднику пеню у розмірі 0,1% за кожний день прострочення від суми боргу, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Перевіривши наданий відповідачем розрахунок пені, приймаючи до уваги здійснений позивачем контр розрахунок, судом встановлено, що наданий відповідачем розрахунок пені містить арифметичні неточності, а також здійснено без урахуванням вимог пункту 9.4. Договору.

Здійснивши власний розрахунок пені, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 21045,96 грн, а відтак зустрічні позовні вимоги підлягають часткову задоволенню.

Щодо заявленого позивачем клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій, суд зазначає, що розмір присудженої до стягнення з позивача пені не є надмірним, відтак дотримуючись принципу збалансованості інтересів сторін, суд приходить до висновку щодо відсутності.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи положення ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за первісним та зустрічним позовами покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, без урахування зменшення судом розміру штрафних санкцій за первісним позовом.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг» (03134, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 9, літ. З; ідентифікаційний номер 38591355) на користь Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, буд. 32/2; ідентифікаційний код 31570412) пеню у розмірі 320000 (триста двадцять тисяч) грн та штраф у розмірі 140000 (сто сорок тисяч) грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 11138 (одинадцять тисяч сто тридцять вісім) грн 86 коп.

В іншій частині первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Укртранснафта» (01010, м. Київ, вул. Князів Острозьких, буд. 32/2; ідентифікаційний код 31570412) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МБС-Інжиніринг» (03134, м. Київ, вул. Пшенична, буд. 9, літ. З; ідентифікаційний номер 38591355) пеню у розмірі 21045 (двадцять одна тисяча сорок п`ять) грн 96 коп., а також витрати по сплаті судового збору 1248 (одна тисяча двісті сорок вісім) грн 33 коп.

В іншій частині зустрічного позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 14.07.2025.

Суддя Я.В. Маринченко