УХВАЛА

15 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/3268/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючий), Бенедисюка І.М., Власова Ю.Л.,

розглянувши заяву акціонерного товариства "Банк Альянс" (далі - Банк)

про відвід судді Бенедисюка І.М.

від розгляду справи № 910/3268/22

за позовом приватного акціонерного товариства "Національна енергетична компанія "Укренерго" (далі - Компанія)

до Банку,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні позивача - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП);

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмет спору на стороні відповідача - товариство з обмеженою відповідальністю "Юнайтед Енерджі" (далі - Товариство),

про стягнення 1 717 000 000,00 грн та

за позовом третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - Товариства

до: 1) Компанії,

2) Банку

про визнання банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню.

Розпорядженням заступника керівника Апарату - керівника секретаріату Касаційного господарського суду від 07.07.2025 № 32.2-01/1383 у зв`язку з відпусткою судді Колос І.Б., призначено повторний автоматичний розподіл судової справи № 910/3268/22, відповідно до якого визначено склад колегії суддів: Булгакова І.В. (головуючий), Бенедисюк І.М. і Власов Ю.Л.

За результатами розгляду заяви про відвід Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Компанія звернулася до суду з позовом до Банку про стягнення 1 717 000 000,00 грн за банківською гарантією від 07.09.2021 № 11122-21/1 (далі - Банківська гарантія).

У подальшому від Товариства до Господарського суду міста Києва надійшов позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, в якому Товариство просило суд визнати Банківську гарантію, видану Банком, такою, що не підлягає виконанню.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.12.2022: позов Компанії задоволено частково; стягнуто з Банку на користь Компанії 1 113 577 821,21 грн; у іншій частині позову Компанії відмовлено; у задоволенні позову Товариства відмовлено; скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою від 05.07.2022.

Банк та Товариство не погодились із рішенням суду першої інстанції, у зв`язку із чим оскаржили його до Північного апеляційного господарського суду. Однак, під час розгляду справи судом апеляційної інстанції Товариство подало до суду заяву про відмову від позову.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2024: прийнято відмову Товариства від позову; визнано нечинним рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 в частині відмови у задоволенні позову третьої особи із самостійними вимогами щодо предмета спору - Товариства до Компанії та Банку про визнання Банківської гарантії такою, що не підлягає виконанню; закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства на рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.04.2024 залишено без змін рішення Господарського суду міста Києва від 15.12.2022 в частині стягнення з Банку на користь Компанії грошових коштів у розмірі 1 113 577 821,21 грн.

Не погоджуючись з рішеннями судів попередніх інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог Компанії, Банк звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій, просить скасувати рішення і постанову в оскаржуваній частині та прийняти нове рішення про відмову в позові.

Водночас, 19.06.2025 від Компанії надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому позивач, посилаючись на законність і обґрунтованість судових рішень в оскаржуваній частині, просить відмовити у задоволенні касаційної скарги.

08.07.2025 від Банку надійшла відповідь на відзив Компанії, у якій відповідач зазначає про не спростування позивачем доводів касаційної скарги щодо неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, про які стверджує скаржник.

09.07.2025 від Компанії надійшло клопотання про залишення відповіді Банку на відзив Компанії без розгляду.

Від інших учасників справи відзив на касаційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні 10.07.2025, за результатами розгляду поданих Банком та Компанією відповіді на відзив, а також клопотання про залишення його без розгляду, Верховний Суд вирішив залишити без розгляду подану Банком відповідь на відзив, оскільки Суд не клопотав учасників справи про надання додаткових пояснень, у тому числі відповіді на відзив, а сама відповідь на відзив фактично є доповненням до касаційної скарги, поданим поза межами процесуального строку на касаційне оскарження прийнятих у справі судових рішень. Відповідь Банку на відзив Компанії долучено до матеріалів справи, однак вона не враховується судом касаційної інстанції у розгляді цього спору.

15.07.2025 до Верховного Суду надійшла заява про відвід члену колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, судді Бенедисюку І.М. від розгляду справи № 910/3268/22.

Заяву про відвід мотивовано тим, що: "10.07.2025 членом колегії суддів Бенедисюком І.М. категорично заперечено проти приєднання до матеріалів справи вказаних заперечень Банку з огляду на чітку та сталу, на його суб`єктивну думку, позицію Верховного Суду щодо обов`язку Банку платити за отриманою від бенефіціара вимогою за виданою гарантією та відсутністю права Банку надавати будь-яку правову оцінку діям бенефіціара (навіть за умови явної протиправної поведінки бенефіціара та документально підтвердженого бажання останнього умисного настання гарантійного випадку як це чітко доведено матеріалами справи № 910/3268/22) з огляду на існування постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі № 910/17772/20 від 17.05.2024 року. Де на суб`єктивну думку судді Бенедисюка І.М., як члена судової колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі № 910/177772/20, чітко визначено, що положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті лише для ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення, тобто за твердженням судді Бенедисюка І.М. Банк за будь-яких умов має сплатити грошові кошти на користь ПАТ "НЕК "Укренерго" за виданою гарантією незалежно від протиправної поведінки останнього як бенефіціара та сприяння настанню гарантійного випадку".

Заявник відводу вважає, що зазначені твердження судді Бенедисюка І.М. без детального дослідження всіх обставин справи № 910/3268/22, без вивчення доводів Банку щодо нерелевантності підстав, викладених Верховним Судом у постанові від 17.05.2024 у справі № 910/17772/20, обставинам справи № 910/3268/22, порушують права Банку на рівність сторін як учасника судового процесу (статті 2, 7 Господарського процесуального кодексу України; далі - ГПК України), порушують принцип об`єктивності та неупередженості судді при розгляді справи, та є явно упередженим по відношенню до відповідача - Банку, що є підставою для заявлення відводу останньому.

Відповідно до частини третьої статті 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

За приписами частин першої, другої, третьої статті 39 ГПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Розглянувши доводи Банку, викладені у заяві про відвід члену колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, судді Бенедисюку І.М. від розгляду справи № 910/3268/22, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, зважаючи на таке.

Згідно з частиною першою статті 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) існування безсторонності суду для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності.

Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.

Практика ЄСПЛ свідчить, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин, сумнівів у неупередженості конкретного судді (пункті 45-50 рішення ЄСПЛ у справі "Морель проти Франції"; пункт 23 рішення ЄСПЛ у справі "Пескадор Валеро проти Іспанії") або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (пункт 40 рішення ЄСПЛ у справі "Лука проти Румунії"), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (пункт 30 рішення ЄСПЛ у справі "Пабла Кю проти Фінляндії").

ЄСПЛ в пункті 49 рішення у справі "Білуха проти України" вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. Стосовно об`єктивного критерію цей суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (пункт 52 рішення у справі "Білуха проти України").

Отже, для підтвердження порушення (або можливого порушення) суддею принципу неупередженості, заявнику потрібно довести наявність відповідних зазначених вище суб`єктивних та/або об`єктивних елементів стандарту неупередженості (зокрема, але не винятково, йдеться про такі ознаки як особисте переконання та поведінка конкретного судді, що вказують на його безпосередню зацікавленість у результатах розгляду справи, неналежне забезпечення конкретним судом та його складом, визначеним для розгляду справи, дотримання процесуальних прав і свобод сторін та осіб, які беруть участь у справі тощо).

Відповідно, не може бути підставою для відводу судді заява, яка містить лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами.

Суд зазначає, що відвід повинен бути вмотивований, з наведенням відповідних аргументів, доказів, які підтверджують наявність визначених процесуальним законом підстав для відводу.

Окрім того, у силу приписів частини четвертої статті 35 ГПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Однак, доводи Банку в обґрунтування заявленого відводу фактично зводяться до незгоди заявника з процесуальним рішенням колегії суддів щодо залишення поданої Банком відповіді на відзив Компанії без розгляду, про що безпосередньо зазначає сам заявник: "10.07.2025 членом колегії суддів Бенедисюком І.М. категорично заперечено проти приєднання до матеріалів справи вказаних заперечень Банку…".

Так, як вже частково зазначалося, у судовому засіданні 10.07.2025, за результатами розгляду поданих Банком та Компанією відповіді на відзив, а також клопотання про залишення його без розгляду, колегія суддів вирішила залишити без розгляду подану Банком відповідь на відзив, оскільки Верховний Суд не запитував у учасників справи додаткових пояснень, у тому числі відповіді на відзив, а сама відповідь на відзив фактично є доповненням до касаційної скарги, поданим поза межами процесуального строку на касаційне оскарження прийнятих у справі судових рішень. Відповідь Банку на відзив Компанії долучено до матеріалів справи, однак вона не враховується судом касаційної інстанції у розгляді цього спору.

Верховний Суд наголошує на тому, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді Бенедисюка І.М. у складі колегії суддів, яка розглядає цю справу, зокрема, у питанні прийнятності поданої Банком відповіді на відзив Компанії не може бути підставою для його відводу від розгляду справи № 910/3268/22 в силу положень частини четвертої статті 35 ГПК України.

Водночас, за наслідками перевірки доводів Банку щодо висловлення (як стверджує Банк) суддею Бенедисюком І.М. позиції по суті цього спору в контексті прийнятності відповіді Банку на відзив Компанії ("з огляду на чітку та сталу, на його суб`єктивну думку, позицію Верховного Суду щодо обов`язку Банку платити за отриманою від бенефіціара вимогою за виданою гарантією та відсутністю права Банку надавати будь-яку правову оцінку діям бенефіціара (навіть за умови явної протиправної поведінки бенефіціара та документально підтвердженого бажання останнього умисного настання гарантійного випадку як це чітко доведено матеріалами справи № 910/3268/22) з огляду на існування постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду по справі № 910/17772/20 від 17.05.2024 року. Де на суб`єктивну думку судді Бенедисюка І.М., як члена судової колегії об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.05.2024 у справі № 910/177772/20, чітко визначено, що положення закону про те, що кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією (частина третя статті 563 ЦК України), слугує меті лише для ідентифікації порушення зобов`язання, а відтак, конкретизації банківської гарантії, і не вказує на обов`язок гаранта перевіряти таке порушення, тобто за твердженням судді Бенедисюка І.М. Банк за будь-яких умов має сплатити грошові кошти на користь ПАТ "НЕК "Укренерго" за виданою гарантією незалежно від протиправної поведінки останнього як бенефіціара та сприяння настанню гарантійного випадку"), Верховним Судом з`ясовано безпідставність таких тверджень Банку.

За наслідками дослідження звукозапису технічної фіксації судового засідання Верховного Суду 10.07.2025 у справі № 910/3268/22, суддя Бенедисюк І.М. взагалі не висловлював таких тверджень як при розгляді колегією суддів питання прийняття відповіді Банку на відзив Компанії, так і під час безпосереднього розгляду справи у судовому засіданні 10.07.2025. Зокрема, суддею Бенедисюком І.М. ставилися питання учасникам справи по суті спору, однак тверджень, про які зазначає Банк у якості підстави для відводу, суддею Бенедисюком І.М. не висловлювалося.

За таких обставин не знайшли свого підтвердження і самі твердження Банку про висловлення суддею Бенедисюком І.М. такої позиції.

Отже, за результатами розгляду заяви Банку про відвід судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюка І.М. від розгляду справи № 910/3268/22, колегія суддів дійшла висновку, що наведені заявником обставини не можуть бути підставою для відводу, у той час як інших доводів, які б містили об`єктивно обґрунтовані посилання на дійсні обставини, які викликають сумнів у неупередженості судді та могли б бути підставою для його відводу у розумінні статті 35 ГПК України, у заяві не наведено.

Таким чином, встановивши необґрунтованість заявленого відводу судді Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду Бенедисюку І.М., Верховний Суд дійшов висновку про його передачу відповідно до частини третьої статті 39 ГПК України на автоматизований розподіл справ для визначення судді для вирішення питання щодо зазначеного відводу.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, Суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву акціонерного товариства "Банк Альянс" про відвід судді Бенедисюка І.М. від розгляду справи № 910/3268/22 визнати необґрунтованою.

2. Передати заяву акціонерного товариства "Банк Альянс" про відвід судді Бенедисюка І.М. від розгляду справи № 910/3268/22 на авторозподіл для визначення судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, для вирішення ним питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя Ю. Власов