ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" липня 2025 р. Справа №909/983/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді Н.М. Кравчук

І.Ю. Панова,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 27.03.2025 року (вх. № 01-05/919/25 від 28.03.2025 року)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року (суддя О.В.Рочняк; повне рішення складено 12.03.2025 року)

у справі № 909/983/24

за позовом: Фізичної особи-підприємця Барсегян Лали Суренівни (надалі ФОП Барсегян Л.С.)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Януш Світлани Дмитрівни (ФОП Януш С.Д.)

про стягнення 197090, 94 грн заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

21.10.2024 року ФОП Барсегян Л.С. звернулась до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до ФОП Януш С.Д. про стягнення 197090,94 грн заборгованості.

Позовні вимоги мотивовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідачка не здійснила оплату за поставлений товар, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість в сумі 197090 грн 24 коп.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 задоволено позов. Стягнуто з ФОП Януш С.Д. на користь ФОП Барсегян Л.С. 197090 грн 24 коп. заборгованості.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що позивачка поставила відповідачці товар на загальну суму 197090 грн 24 коп., що підтверджується видатковою накладною №0211-01 від 02.11.2023 року.

Також суд встановив, що отриманий товар мав бути оплачений в строк до 06.11.2023 року, відповідачка доказів оплати поставленого позивачкою товару суду не надала.

Щодо аргументів відповідачки про те, що вона не підписувала ні договору поставки №0111-01 від 01.11.2023 року, ані видаткової накладної №0211-01 від 02.11.2023 року місцевий господарський суд зазначив, що на договорі та видатковій накладній проставлено відтиск печатки ФОП Януш С.Д., матеріали справи не містять доказів того, що печатка була загублена відповідачкою, викрадена в неї або в інший спосіб вибула з її володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Відповідачка не надала доказів звернення до правоохоронних органів із заявами про викрадення чи підробки її печатки. Не заявлено також спростування справжності відтиску печатки відповідачки на договорі та видатковій накладній. Виготовлення ж відповідачкою нової печатки не є доказом втрати попередньої печатки.

У цій справі, встановивши наявність відбитку печатки відповідачки на спірних документах, враховуючи, що відповідачка несе повну відповідальність за законність використання її печатки при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій та відсутності доказів втрати печатки, суд дійшов висновку, що відтиск печатки ФОП Януш С.Д. на договорі поставки №0111-01 від 01.11.2023 та на видатковій накладній №0211-01 від 02.11.2023 є підтвердженням укладення договору та факту здійснення господарської операції - отримання товару.

Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідачки 197090 грн 24 коп. заборгованості є обґрунтованими та належать до задоволення.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

ФОП Януш С.Д. подала апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що вона не підписувала ні договору, ні видаткової накладної та не приймала спірного товару, у зв`язку з чим неодноразово наголошувала на необхідності призначення судової почеркознавчої експертизи. Заявляє, що правове значення для встановлення факту вчинення договору у письмовій формі має саме підпис сторони, наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину. Вважає, що з доданих документів вбачається відмінність в підписах ФОП Януш С.Д. від тих, які містяться в договорі та видатковій накладній. Стверджує, що судом першої інстанції не досліджено та не з`ясовано дійсність підпису відповідача на договорі та видатковій накладній. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що позивач 02.11.2023 року здійснила поставку товару на загальну суму 197090,24 грн, що підтверджується видатковою накладною. Стверджує, що відповідач свого обов`язку не виконала та не здійснила оплату за поставлений товар у встановлений договором строк. Просить рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/983/24 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: І.Б. Малех, І.Ю. Панова.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Януш Світлани Дмитрівни на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 88 від 19.05.2025 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 909/983/24 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії І.Б. Малех.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №909/983/24 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: Н.М. Кравчук, І.Ю. Панова.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 року прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

12.06.2025 року вказана ухвала доставлена до електронного кабінету позивача, що підтверджується довідкою відповідального працівника суду.

16.06.2025 року ухвалу від 12.06.2025 року про прийняття до провадження апеляційної скарги в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи відправлено на адресу, зазначену в апеляційній скарзі.

07.07.2025 року рекомендоване поштове відправлення №704 повернулось до суду неврученим із зазначенням причин невручення: «адресат відсутній за вказаною адресою», «за закінченням терміну зберігання».

Факт неотримання відповідачем поштової кореспонденції, якою апеляційний суд з додержанням вимог процесуального закону надсилав ухвалу від 12.06.2025 року за належною адресою, та яка повернулася до суду у зв`язку з її неотриманням адресатом, залежав від волевиявлення самого адресата, тобто мав суб`єктивний характер та є наслідком неотримання адресатом пошти під час доставки за вказаною адресою і незвернення самого одержувача кореспонденції до відділення пошти для отримання рекомендованого поштового відправлення.

Крім того, ухвала Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 року оприлюднена в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, тобто є загальнодоступною.

Учасники справи не позбавлені об`єктивної можливості дізнатися про рух справи завдяки відкритому безоплатному цілодобовому доступу до Єдиного державного реєстру судових рішень та скористатися наданими їм процесуальними правами та зобов`язані з розумним інтервалом часу самі цікавитись провадженням по їхній справі, добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про порядок розгляду справи №909/983/24.

При ухваленні даної постанови колегія суддів виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у даній справі в межах розумного строку.

Розгляд клопотань

У поданій апеляційній скарзі відповідач заявив клопотання про призначення у справі №909/983/24 почеркознавчої експертизи, проведення якої доручити Івано-Франківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України. На вирішення експертизи поставити наступні питання: чи виконано підпис у договорі поставки №0111-01 від 01.11.2023 року Януш Світланою Дмитрівною чи іншою особою; чи виконано підпис у видатковій накладній №0211-01 від 02.11.2023 року Януш Світланою Дмитрівною чи іншою особою? Просить зобов`язати Барсегян Л.С. надати для проведення почеркознавчої експертизи оригінали договору поставки №0111-01 від 01.11.2023 року та видаткової накладної №0211-01 від 02.11.2023 року та просить зупинити провадження у справі №909/983/24 на час проведення експертизи.

Клопотання мотивоване тим, що призначення почеркознавчої експертизи та висновок експерта у даному провадженні є єдиним джерелом доказу з боку відповідача. Для того, щоб довести те, що підпис, проставлений на договорі та на видатковій накладній, не виконувався відповідачем, необхідні спеціальні знання. Заявляє, що наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину. Вважає, що з доданих документів вбачається відмінність в підписах ФОП Януш С.Д. від тих, які містяться в договорі та видатковій накладній. Стверджує, що судом першої інстанції не досліджено та не з`ясовано дійсність підпису відповідача на договорі та видатковій накладній.

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти задоволення клопотання про призначення почеркознавчої експертизи.

Порадившись, колегія суддів прийшла до висновку про відсутність підстав для задоволення поданого клопотання, враховуючи таке.

Згідно із частиною 1 статті 99 Господарського процесуального кодексу України суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) жодною стороною не наданий висновок експерта з цих самих питань або висновки експертів, надані сторонами, викликають обґрунтовані сумніви щодо їх правильності, або за клопотанням учасника справи, мотивованим неможливістю надати експертний висновок у строки, встановлені для подання доказів, з причин, визнаних судом поважними, зокрема через неможливість отримання необхідних для проведення експертизи матеріалів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках, зокрема призначення судом експертизи.

Згідно із пунктом 6 частини 1 статті 229 Господарського процесуального кодексу України Провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 2 частини першої статті 228 цього Кодексу - на час проведення експертизи.

Отже, судова експертиза призначається лише у разі дійсної потреби у спеціальних знаннях для встановлення фактичних даних, що входять до предмета доказування, тобто у разі, коли висновок експерта не можуть замінити інші засоби доказування.

Також процесуальним законом передбачено зупинення провадження на час проведення експертизи.

Проте, зі змісту заявленого клопотання вбачається, що питання, поставлене заявником на вирішення експертизи, стосується фактичних даних, які, на переконання суду, можна підтвердити/спростувати при дослідженні наявних у справі документів.

З наведених підстав суд апеляційної інстанції ухвалив відмовити у задоволенні клопотання про призначення у справі №909/983/24 судової почеркознавчої експертизи, оскільки немає необхідності у призначенні експертизи в даній справі на стадії апеляційного провадження.

Враховуючи відмову у призначенні судової почеркознавчої експертизи, апеляційний господарський суд відмовляє у клопотанні відповідача про зупинення провадження на час проведення експертизи.

10.07.2025 року представник відповідача Головатюк І.М., який діє на підставі ордеру від 04.02.2025 року, подав клопотання б/н від 10.07.2025 року (вх.№01-04/5404/25 від 11.07.2025 року) про розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін, обґрунтовуючи тим, що розгляд даної апеляційної скарги буде відбуватись прискореним порядком розгляду справи, в стислі строки.

Порадившись, колегія суддів вирішила відмовити у задоволенні вказаного клопотання з наступних підстав.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

В силу пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивач звернувся з позовом до суду першої інстанції 21.10.2024 року.

Згідно з статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2024 рік» прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб з 1 січня 2024 року становить 3028 гривень.

Ціна позову у даній справі 197090, 94 грн, тобто є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Як вбачається з аналізу наведеної норми права, питання про розгляд справи з чи без повідомлення учасників справи належить до дискреційних повноважень суду.

У даній справі колегія суддів не вбачає наявності обставин, з якими частина 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України пов`язує можливість розгляду апеляційної скарги в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Також, враховуючи, що статтею 273 ГПК України встановлений однаковий строк для розгляду апеляційної скарги незалежно від порядку розгляду апеляційної скарги (з викликом учасників справи чи у письмовому провадженні), і те, що ухвалою від 01.04.2025 року відкрито апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи заявника щодо прискореного порядку розгляду даної справи.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів ухвалила відмовити в задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи №909/983/24 у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Обставини справи

За доводами позовної заяви, 01.11.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Барсегян Лалою Суренівною (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Януш Світланою Дмитрівною (покупець) укладено договір поставки №0111-01, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити за нього оплату.

Згідно з п. 1.2 договору, найменування, одиниця виміру, загальна кількість товару, що підлягає поставці за цим договором, ціна за одиницю товару, термін та умови поставки визначаються договором, рахунках-фактурах та товарних накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товар, які є невід`ємною частиною договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару.

В п. 3.2 договору визначено, що розрахунок за поставлену партію товару здійснюється в безготівковому порядку. Валюта розрахунку - гривня. Загальна сума даного договору складається з загальної суми всіх накладних, на підставі яких здійснюється поставка на виконання даного договору.

За змістом п. 3.3 договору, оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника грошових коштів в розмірі 100(сто)% від вартості товару на підставі рахунку-фактури, протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання товару.

Відповідно до п. 4.1 договору, поставка товару здійснюється автомобільним транспортом за рахунок покупця на умовах: EXW (ІНКОТЕРМС 2010) - м. Черкаси, вул.Чехова, 2, або на інших умовах за домовленістю сторін, які прописані в додатковій угоді (специфікації).

За змістом п. 5.1 договору у випадку порушення зобов`язання, що виникає з цього договору, сторона несе відповідальність, визначену цим договором та (або) чинним в Україні законодавством.

У відповідності до п. 5.1.1 договору порушення договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Згідно з п. 8.1 цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2024 року.

Відповідно до видаткової накладної №0211-01 від 02.11.2023 року, на виконання договірних зобов`язань позивачка поставила відповідачці товар - полікарбонат монолітний на загальну суму 197090 грн 24 коп.

В матеріалах даної судової справи наявні оригінали договору поставки №0111-01 від 01.11.2023 року та видаткової накладної №0211-01 від 02.11.2023 року.

На вказаних вище договорі поставки №0111-01 від 01.11.2023 року та видатковій накладній №0211-01 від 02.11.2023 року зі сторони ФОП Барсегян Лали Суренівни міститься підпис, а зі сторони ФОП Януш Світлани Дмитрівни - підпис та відтиск печатки - фізична особа - підприємець - Януш Світлана Дмитрівна № НОМЕР_1 .

На доказ втрати печатки ФОП Януш С.Д. подано копію платіжної інструкції від 18.01.2024 року про оплату за виготовлення печатки ТзОВ "Акорд" та витягу з ЄДРЮО, ФОП та ГФ щодо ТзОВ "Акорд".

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по оплаті за поставлений товар стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У цій справі суд встановив, що 01.11.2023 року між Фізичною особою-підприємцем Барсегян Лалою Суренівною (постачальник) та Фізичною особою-підприємцем Януш Світланою Дмитрівною (покупець) укладено договір поставки №0111-01, відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов`язався поставити і передати у власність покупцю визначений цим договором товар, а покупець зобов`язався прийняти цей товар та своєчасно здійснити за нього оплату.

Отже, укладений між сторонами договір став підставою для виникнення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору. Сторони на власний розсуд визначають у межах, передбачених законодавством, права та обов`язки сторін укладеного договору, умови, за яких відповідні права та обов`язки настають, а також відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за договором.

Відповідно до частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За положеннями статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідно до видаткової накладної №0211-01 від 02.11.2023 року, на виконання договірних зобов`язань позивачка поставила відповідачці товар - полікарбонат монолітний на загальну суму 197090 грн 24 коп.

За змістом п. 3.3 договору, оплата за товар здійснюється покупцем шляхом перерахування на поточний рахунок постачальника грошових коштів в розмірі 100 (сто)% від вартості товару на підставі рахунку-фактури, протягом 3 (трьох) календарних днів з моменту отримання товару.

Отже, отриманий товар мав бути оплачений до 05.11.2023 року (включно).

У матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували оплату за поставлений позивачем товар.

В оскарженому рішенні суд першої інстанції вказав, що матеріали справи не містять доказів того, що печатка ФОП Януш С.Д. була загублена відповідачкою, викрадена в неї або в інший спосіб вибула з її володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа. Відповідачка не надала доказів звернення до правоохоронних органів із заявами про викрадення чи підробки її печатки. Не заявлено також спростування справжності відтиску печатки відповідачки на договорі та видатковій накладній. Виготовлення ж відповідачкою нової печатки не є доказом втрати попередньої печатки.

У цій справі суд встановив, що на вказаних вище договорі поставки №0111-01 від 01.11.2023 року та видатковій накладній №0211-01 від 02.11.2023 року зі сторони ФОП Барсегян Лали Суренівни міститься підпис, а зі сторони ФОП Януш Світлани Дмитрівни - підпис та відтиск печатки - фізична особа - підприємець - Януш Світлана Дмитрівна № НОМЕР_1 .

Печатка відноситься до даних, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні відповідних правовідносин, повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій (такий висновок викладено у постанові Верховного Суду у справі №911/2502/22 від 04.07.2024).

Наявність печатки на акті, за умови відсутності доказів протиправності використання печатки чи доказів її втрати та/або доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печатки, є додатковим аргументом на користь того, що підписання такого акту відповідало волі особи, від імені якої підписано документ та проставлено печатку.

Подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.07.2019 №918/780/18.

Також судом враховано правові висновки Верховного Суду з вищезгаданого питання, що викладені, зокрема у постановах: від 06.11.2018 у справі № 910/6216/17, від 05.12.2018 у справі № 915/878/16, згідно з якими, встановивши наявність відбитку печатки відповідача на спірних документах та, враховуючи, що відповідач несе повну відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, актах, суди мають дослідити питання встановлення обставин, що печатка була загублена відповідачем, викрадена в нього або в інший спосіб вибула з його володіння, через що печаткою могла б протиправно скористатися інша особа; від 20.12.2018 у справі № 910/19702/17, за змістом якої відсутність у видаткових накладних назви посади особи, яка отримала товар за цією накладною, за наявності підпису у цій накладній, який засвідчений відтиском печатки покупця, не може свідчить про те, що такі видаткові накладні є неналежними доказами у справі. Відтиск печатки на видаткових накладних є свідченням участі особи у здійсненні господарської операції за цими накладними.

Верховний Суд у справах №915/878/16 та №905/49/15 вказав, що встановивши наявність відбитку печатки відповідача на видаткових накладних, заперечення відповідача щодо неможливості ідентифікації осіб, які прийняли товар не можуть бути взяті судом до уваги, за відсутності доказів її незаконного вибуття або незаконного використання її іншою особою. Саме відповідач має нести відповідальність за законність використання його печатки, зокрема, при нанесенні її відбитків на договорах, актах, розрахункових документах. Визначальною ознакою господарської операції є те, що внаслідок її здійснення має відбутися реальний рух активів, отже, судам належить досліджувати, окрім обставин оформлення первинних документів, наявність або відсутність реального надання таких послуг за договором.

Верховний суд у постанові від 07.11.2024 у справі № 925/727/22 з посиланням на висновки Верховного Суду України, викладені в постанові від 29.04.2015 у справі №903/679/14, зазначив, що накладна є документом, який засвідчує встановлений факт здійснення господарської операції та договірних відносин, а тому у відповідача виник обов`язок з проведення розрахунку за відпущений позивачем товар.

Отже, враховуючи вищеописані норми, правові позиції Верховного Суду та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що встановивши наявність відбитку печатки відповідачки на спірних документах, враховуючи, що відповідачка несе повну відповідальність за законність використання її печатки при нанесенні відбитків на документи, що фіксують здійснення господарських операцій та відсутності доказів втрати печатки, відтиск печатки ФОП Януш С.Д. на договорі поставки №0111-01 від 01.11.2023 та на видатковій накладній №0211-01 від 02.11.2023 є підтвердженням укладення договору та факту здійснення господарської операції - отримання товару, а відтак задоволення позовних вимог судом першої інстанції є правомірним.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу Януш Світлани Дмитрівни б/н від 27.03.2025 року (вх. № 01-05/919/25 від 28.03.2025 року) залишити без задоволення, рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 04.03.2025 року у справі №909/983/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Івано-Франківської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя Н.М. Кравчук

Суддя І.Ю. Панова