ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1233/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Добрелі Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хруслової А.К.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Комунального підприємства "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ"
до Фізичної особи-підприємця Блошко Людмили Олексіївни
простягнення коштів

за участю представників:

позивача - Лоскот М.І.

відповідача - Нестеришин Т.С.

ВСТАНОВИВ:

КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до ФОП Блошко Л.О., в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача: 13.363,11 грн - заборгованість за бездоговірне користування тепловою енергією за період з жовтня 2021 до листопада 2021; 312.950,71 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до квітня 2023; 299,15грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до червня 2023; 4.258,20 грн - заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня 2022 до червня 2023.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 14.04.2025 відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1233/25, визначено здійснювати розгляд справи без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 07.05.2025 здійснено перехід до розгляду справи №922/1233/25 за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі, розпочато підготовче провадження.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 27.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №922/1233/25 до судового розгляду по суті.

В судових засіданнях від 17.06.2025, від 08.07.2025 у справі №922/1233/25 судом оголошувалася перерва до 08.07.2025 та до 15.07.2025 відповідно.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15.07.2025 у справі №922/1233/25 відмовлено КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" в поновлені процесуального строку на подання доказів.

Присутній у судовому засіданні по суті 15.07.2025 представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача в судовому засіданні по суті 15.07.2025 проти позову заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні з підстав, наведених у відзиві та додатково поданих поясненнях.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Заслухавши вступне слово присутніх представників сторін, перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд встановив наступне.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка від 01.06.2023 №334228640) нежитлові приміщення 1-го поверху №1, 4, 5, 11, 12, 12а, 14, 16, 17, 18, 20, 41 в літ. А-5, загальною площею 433,8 кв. м за адресою: Харківська обл., м. Харків, пр. Олександрівський, 71 (далі - Приміщення) належать відповідачу на праві приватної власності з 31.08.2021.

На підставі Актів підключення/включення від 14.10.2021 №170/15469, від 27.10.2022 №170/16224, від 06.04.2023 №170/15680, а також розпорядження Харківського міського голови "Про припинення опалювального сезону в місті Харкові" від 13.04.2022 №43 здійснювалося постачання теплової енергії до будинку, розташованого за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 71. Зазначені акти на підключення та відключення опалення в опалювальних сезонах 2021-2022, 2022-2023 підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" та балансоутримувача будинку.

Позивач зазначає, що станом на момент подання даного позову по особовому рахунку відповідача №17000-8853 обліковується заборгованість за спожиту теплову енергію без укладення договору на загальну суму 13.363,11 грн, яка утворилася за період жовтень-листопад 2021.

Окрім цього позивач зазначає, що на підставі частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги", Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 21.08.2019 №830 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022), на офіційному сайті КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 31.10.2021 було розміщено Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Індивідуальний договір). Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Оскільки Приміщення, котрі належать відповідачу на праві приватної власності, розташовані в житловому будинку за адресою: м. Харків, пр. Олександрівський, 71, починаючи з 01.12.2021 надання послуги з постачання теплової енергії відповідачу за цією адресою здійснюється на підставі Індивідуального договору.

Згідно умовами Індивідуального договору КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" як виконавець зобов`язався надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Відповідно до пункту 4 Індивідуального договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Положеннями пункту 51 Індивідуального договору передбачено, що він набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

Відповідно до пункту 32 Індивідуального договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Згідно з пунктом 30 Індивідуального договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.

Як зазначає позивач, по особовому рахунку відповідача №17000-8853 обліковується заборгованість за Індивідуальним договором, а саме: за спожиту теплову енергію за період грудень 2021-квітень 2022, листопад 2022-квітень 2023 у загальній сумі 312.950,71 грн, а також за абонентською платою за період з грудня 2021 до червня 2023 на загальну суму 299,15 грн.

Позивачем направлялися відповідачу рахунки-фактури на оплату спожитої теплової енергії та на оплату абонентської плати, які останнім оплачені не були.

Крім того, відповідно до частини п`ятої статті 13, частини першої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" з 01.07.2022 набрав чинності публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності (далі - Договір з технічного обслуговування), який укладається з урахуванням статей 11, 633, 634, 641, 642 ЦК України та опублікований на офіційному сайті Позивача в мережі Інтернет www.hts.kharkov.ua 01.06.2022. За умовами якого КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" як виконавець зобов`язується надати споживачу послуги з технічного (у тому числі аварійного) обслуговування та поточного ремонту внітрішньобудинкових систем теплопостачання, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплатити виконавцю надані послуги за затвердженою вартістю в строки та на умовах, визначених цим договором.

Згідно з пунктом 13 Договору з технічного обслуговування, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги сплачується споживачем виконавцю щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Позивач зазначає, що по особовому рахунку відповідача №17000-8853 обліковується заборгованість за Договором з технічного обслуговування в сумі 4.258,20 грн, яка утворилася за період з липня 2022 до червня 2023.

Враховуючи невиконання відповідачем зобов`язань за Індивідуальним договором та Договором з технічного обслуговування, а також споживання теплової енергії без достатніх правових підстав (за відсутності договору) позивач звернувся до господарського суду з даним позовом.

Заперечуючи проти даного позову відповідач зазначає, що з наданих позивачем розрахунків нарахувань неможливо встановити природу та зміст вихідних даних, які стали підставою для формування позовних вимог. Відсутність розрахунків за конкретні періоди, а також неможливість встановити первинні дані, формули та нормативну базу, що використовувалась для здійснення нарахувань, свідчать про їх повну необґрунтованість та неналежність і недопустимість як доказів. Також позивачем не надано доказів встановлення приладу комерційного обліку в житловому будинку по пр. Олександрівський, 71 у м. Харкові. У наданих позивачем відомостях обліку споживання теплової енергії кількість теплової енергії вказана в одиницях виміру гігаджоулі (ГДж) та мегавати (МВт). Водночас, одиницею виміру спожитої послуги є гігакалорія (Гкал). Окрім цього, позивачем не надано будь-яких належних та допустимих доказів надсилання (надання) рахунків, за якими відповідач повинен був сплатити кошти. З моменту придбання Приміщення відповідачем воно жодного разу не експлуатувалося, в тому числі через відсутність теплопостачання. Відповідач неодноразово звертався до позивача з метою підключення об`єкта до системи опалення. Долучені до матеріалів справи Акти включення опалення та припинення подачі теплоносія не є належними доказами надання послуг теплопостачання саме відповідачу в його Приміщенні у заявлених обсягах. Окрім цього, заявлені позивачем вимоги в частині заборгованості за період до 08.04.2022 є такими, що подані з порушенням установленого законом строку позовної давності.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Предметом спору у цій справі є питання щодо наявності або відсутності підстав для стягнення з відповідача заборгованості за бездоговірне користування тепловою енергією, а також заборгованості за Індивідуальним договором, абонентської плати за Індивідуальним договором, а також заборгованості за Договором з технічного обслуговування.

Щодо позовних вимоги про стягнення заборгованості за тепловою енергією та за абонентської платою суд зазначає наступне.

Відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг, і фізичною та юридичною особою, яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення у різні періоди, за які позивачем у даній справі було здійснено нарахування теплової енергії, регулюються ЦК України, ГК України, Законом України "Про теплопостачання", Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої воли і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 №630 (далі - Правила №630), Правилами користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 (далі - Правила №1198), Правилами надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 (далі - Правила №830).

У Законі України "Про теплопостачання" та Правилах №1198 надано визначення поняттю "споживач", а саме:

- споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (Закон);

- споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (Правил);

- теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу.

У розумінні Закону України "Про теплопостачання" та Правил №1198 споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплову енергію на підставі договору.

Як вбачається з матеріалів справи, у даному випадку спірна заборгованість виникла в період жовтень-листопад 2021, грудень 2021-квітень 2022, листопад 2022-квітень 2023 внаслідок споживання теплової енергії у Приміщенні, котре належать на праві власності відповідачу.

Відповідно до абзацу четвертого статті 19 Закону України "Про теплопостачання" теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії.

Статтею 24 Закону України "Про теплопостачання" передбачений обов`язок споживача на своєчасне укладення договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії.

Згідно з частиною другою статті 275 ГК України відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається.

Зазначені положення кореспондуються з пунктами 4, 14 Правил №1198, якими передбачено, що користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії, споживач зобов`язаний до початку подачі теплоносія до системи теплоспоживання укласти з теплопостачальною організацією такий договір.

Матеріали справи не містять доказів підписання договору на постачання теплової енергії між позивачем та відповідачем у період жовтень-листопад 2021.

Згідно з частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач зобов`язаний сплатити за фактично отриману теплову енергію.

Суд зазначає, що відсутність письмового договору про постачання теплової енергії при підтвердженні факту її постачання обставинами справи не звільняє відповідача від обов`язку оплати за фактично спожиту теплову енергію (див. правову позицію, викладену в постановах Верховного Суду від 10.05.2018 у справі №922/2790/17 та постанові від 21.05.2019 року у справі №922/4239/16).

Разом із тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 затверджено "Правила надання послуги з постачання теплової енергії та типові договори про послуг з постачання теплової енергії" (далі також - Правила), які набули чинності з 04.09.2019, відповідно до яких, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, що провадить господарську діяльність з постачання теплової енергії (далі - виконавець), та індивідуальним і колективним споживачем (далі - споживач), який отримує або має намір отримати послугу з постачання теплової енергії (далі - послуга), та визначають вимоги до якості послуги, одиниці вимірювання обсягу спожитої споживачем теплової енергії, порядок оплати. Надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах. Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст. 14 Закону (пункт 13 Правил).

Відповідно до частин першої, другої статті 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним ст.6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії).

Згідно із Законом України "Про житлово-комунальні послуги" договори за новими правилами мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постанов Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022 та №1023.

Відповідно до Правил у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1022:

- індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем;

- індивідуальний договір з власником індивідуальних (садибних) житлових будинків вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця такий власник не вчинив дій щодо відключення (відмови) від комунальної послуги (фактичне виконання робіт із відключення будинку);

- фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги;

- у разі зміни права власності або користування приміщенням у багатоквартирному будинку, з попереднім власником (користувачем) якого було укладено індивідуальний договір, договір з новим власником (користувачем) вважається укладеним із дня такої зміни;

- споживачі у багатоквартирному будинку, які отримують послугу за іншою моделлю договірних відносин, у разі прийняття рішення про припинення такого договору можуть приєднатися до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, вчинивши дії, що засвідчують їх бажання укласти такий договір, відповідно до абзацу шостого цього пункту.

Форма індивідуального договору про надання комунальної послуги, затверджена постановами Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №№1022, 1023.

Водночас, пункт 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону.

Наведені вище положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин.

Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23).

31.10.2021 на офіційному веб-сайті КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет був розміщений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Індивідуальний договір). Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.

Суд зауважує, законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому непідписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачка ФОП Блошко Л.О. протягом 30 днів з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняла рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклала відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.

Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Крім цього, факт отримання послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку №71 по просп. Олександрівський у м. Харкові, в якому знаходиться Приміщення, які належать відповідачу на праві власності, підтверджуються Актами підключення/включення від 14.10.2021 №170/15469, від 27.10.2022 №170/16224, від 06.04.2023 №170/15680, а також розпорядження Харківського міського голови "Про припинення опалювального сезону в місті Харкові" від 13.04.2022 №43, Відомостями обліку споживання теплової енергії за період з 14.04.2021 до 12.04.2023.

Зважаючи на наведене, суд зазначає, що Індивідуальний договір є укладеними між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону та набрали чинності з 01.12.2021, у зв`язку з чим, такі договори є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, система опалення Приміщення, належного на праві власності відповідачу, централізована та єдина з системою опалення житлового будинку по пр. Олександівський, 71 у м. Харкові, окремого теплового вводу в приміщення відповідача немає. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

При цьому, підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі приміщення в житловому будинку. У зв`язку з чим заперечення відповідача щодо відсутності опалення в нежитлових приміщеннях не підтверджуються матеріалами справи.

Крім того, позивач зазначає що будинок по просп. Олександрівський, 71 у м. Харкові обладнаний приладом обліку, а тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався відповідно до показників такого приладу обліку.

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.

Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті.

Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 22.11.2018 №315 (надалі - Методика №315), встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг.

Нормами Розділу І Методики №315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг.

Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково.

Розподіл між споживачами обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень здійснюється відповідно до Розділу III Методики №315.

Розподілу підлягають обсяги спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення у відповідності до складових формул 1, 2, наведених у пункті 2 розділу II цієї Методики, залежно від категорії приміщення, надання йому комунальної послуги з постачання теплової енергії на опалення, наявності/відсутності та типу приладів розподільного обліку теплової енергії, дотримання температури повітря в опалюваному приміщенні в нормативно допустимому діапазоні, наявності/відсутності приміщень з індивідуальним опаленням у будівлі/будинку.

Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення здійснюється згідно з розділом IV цієї Методики №315.

Пунктом 5 Розділу III Методики №315 визначено, що розподіл теплової енергії у будівлі/будинку, у якій приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії для будівлі/будинку, незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії, у якій/якому відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення визначається разом з обсягом спожитої теплової енергії на опалення цих приміщень.

Розподілений обсяг для опалюваного приміщення, не оснащеного приладом розподільного обліку теплової енергії, розраховується з урахуванням вимог розділів VII, VIII цієї Методики №315 за формулою 13,14.

Суд зазначає, що Приміщення відповідача є невід`ємною частиною будинку №71 по прос. Олександрівський у м. Харкові. Об`єктом теплопостачання є багатоквартирний будинок в цілому, в який надходить теплова енергія з метою опалення усіх приміщень будинку і житлових, і нежитлових приміщень. Тепло поширюється всередині будинку від усіх елементів системи опалення, від кожної її ділянки, і поширюється по всіх приміщеннях, незалежно від наявності або відсутності в конкретному приміщенні окремих елементів системи опалення. Теплоносій на вказаний будинок подається у повному обсязі для забезпечення нормативної температури внутрішнього повітря як в житлових, так і в нежитлових приміщеннях будинку. При цьому, доказів того, що Приміщення відповідача підпадають під термін неопалювальне приміщення матеріали справи не містять, а тому відповідач помилково стверджує, що теплова енергія ним не споживалася.

При цьому твердження відповідача про відсутність доказів встановлення в будинку №71 по просп. Олександрівський у м. Харкові приладу обліку є помилковими, адже до відповіді на відзив позивачем був наданий Акт допуску до експлуатації вузла обліку теплової енергії №16038.

Також помилковими є твердження відповідача про здійснення зміни типів приладів обліку теплової енергії. З наданих позивачем документів вбачається, що 22.04.2021 був демонтований лічильник обліку Multical 402 №62211572/0017 з метою проведення повірки, показання вказаного приладу обліку становили 4.014,1 ГДж, про що свідчить Акт про демонтаж засобу вимірювальної техніки №1021. В подальшому, 20.07.2021 був проведений монтаж приладу обліку Multical 402 №62211572/0017 з цими ж самими показниками, про що свідчить Акт про монтаж засобу вимірювальної техніки №1200. Жодних інших актів демонтажу/монтажу приладу обліку теплової енергії матеріали справи не містять. Помилковість у найменуванні типу лічильника ще не доводить фактичної зміни такого лічильника, оскільки показники обсягу спожитої теплової енергії обчислювалися безперервно з 4.014,1 Гдж до 6.485,0 Гдж, про що свідчать відомості обліку теплової енергії.

Відповідно до пункту 5 Індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.

Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:

- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;

- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;

- та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.

Пунктом 30 Індивідуального договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:

- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;

- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2022_02_01_104_abonplata.pdf.

Наказом КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" від 01.02.2022 №104 (посилання на який містить Індивідуальний договір) було затверджено розміри плати за абонентське обслуговування на одного абонента, зокрема, за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням витрат по обслуговуванню вузлів комерційного обліку в розмірі 16,62 грн. А отже, заперечення відповідача про не наведення джерела встановлення розміру абонентської плати є помилковими та безпідставними.

Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 Індивідуального договору).

Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 Індивідуального договору).

Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному ст. 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 47 Індивідуального договору).

Вартістю послуг з постачання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії є встановлені відповідно до законодавства тарифи. (пункт 31 Індивідуального договору).

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 09.09.2020 №1673 (зі змінами) установлено КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання для потреб інших споживачів (крім населення) на рівні 1.318,86 грн/Гкал (без ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 24.11.2021 №933 встановлені КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів без урахування, витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку КП «Харківські теплові мережі» для споживачів м. Харкова (крім населення) у розмірі 3.324,39 грн за 1 Гкал (з ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 30.12.2021 №1050 встановлені КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів без урахування, витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку КП «Харківські теплові мережі» для споживачів м. Харкова (крім населення) у розмірі 5.393,26 грн за 1 Гкал (з ПДВ).

Рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради від 12.10.2022 №302 встановлені КП «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» тарифи на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання:

- без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів, без урахування витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку - 5.393,26 грн за 1 Гкал (з ПДВ);

- з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахування витрат на утримання та ремонт індивідуальних теплових пунктів, без урахування витрат на оснащення будівель вузлами комерційного обліку - 5.502,35грн за 1 Гкал (з ПДВ).

Згідно наданого позивачем розрахунку нарахувань по ФОП Блошко Л.О. за спожиту теплову енергію, заборгованість відповідача за період жовтень 2021-квітень 2022, листопад 2022-квітень 2023 з урахуванням здійснених коригувань відповідно до Постанови №1209, становить у загальному розмірі 326.313,82 грн. А заборгованість по абонентській платі з постачання теплової енергії за період січень 2022 - червень 2023 складає 299,15 грн.

Судом детально досліджено доданий позивачем до позовної заяви Розрахунок нарахувань, звірено усі зазначені в ньому дані з наявними у матеріалах справи актами наданих послуг по відпуску теплової енергії, рахунками-фактурами, і встановлено, що усі зазначені у Розрахунку відомості відповідають первинним документам.

Щодо заперечень відповідача про не надсилання рахунків та актів на оплату, то суд зазначає наступне.

Матеріали справи також містять докази надсилання позивачем відповідачу рахунків за спірний період. Водночас, суд звертає увагу, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти як оплату за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити товар (наведена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у справі №920/1343/21 від 29.04.2020).

Рахунки підписані лише зі сторони виконавця (позивача) та відповідно не містять підписів зі сторони споживача (відповідача).

Разом з тим, у постанові від 22.08.2023 у cправі №910/14570/21 Верховний Суд зазначив, що факт здійснення господарської операції може підтверджуватися не лише первинними документами, а й іншими доказами в їх сукупності, які будуть переконливо свідчити про фактичні обставини здійснення постачання товару (надання послуг).

За загальним правилом, при вирішенні спорів щодо належного та своєчасного виконання договорів стосовно продажу товару, надання послуг/виконання робіт, як зі сторони покупця (замовника), так і продавця (виконавця), суди повинні надавати оцінку вжитим сторонами діям на його виконання у їх сукупності з огляду саме на умови кожного договору (договорів) у конкретній справі, проте передбачена відповідним договором умова щодо оплати за надані товари (послуги, роботи) з прив`язкою до підписання відповідних актів приймання не може бути єдиною підставою, яка звільняє покупця (замовника) від обов`язку здійснити таку оплату, адже основною первинною ознакою будь-якої господарської операції, як то продаж товару (надання послуг чи виконання робіт), є її реальність. Наявність належним чином оформлених первинних документів (підписаних уповноваженими представниками обох сторін) є вторинною, похідною ознакою.

Водночас, неналежне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами, зокрема непідписання покупцем (замовником) актів приймання-передачі без надання у визначені договором та/або законом строки вмотивованої відмови від їх підписання, не може свідчити про їх безумовну невідповідність змісту господарської операції (поставці товару, наданим послугам або виконаним роботам). Правові наслідки створює саме господарська операція (реальна поставка товару, надання послуг/виконання робіт), а не первинні документи.

Суд зазначає, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості.

Відтак, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, суд дійшов висновку щодо підтвердженості заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію в загальному розмірі 326.313,82 грн та за абонентську плату в розмірі 299,15 грн.

Відносно посилання відповідача на те, що належне йому Приміщення було відключено від системи централізованого опалення, суд зауважує, що відповідно до вимог Порядку відключення споживачів від систем централізованого опалення та постачання гарячої води, затверджений наказом Мінрегіону від 26.07.2019 №169, який набрав чинності 17.09.2019, належним доказом відключення/відокремлення приміщень споживача від системи централізованого опалення та постачання гарячої води є, зокрема, акт про відокремлення (відключення) квартири/нежитлового приміщення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води встановленої форми.

Відповідачем не надано актів відключення/відокремлення його приміщень від системи централізованого опалення, жодних документів, проектно-технічних рішень чи погоджень про відокремлення/відключення своїх приміщень від мереж централізованого опалення у вказаному житловому будинку, які підтверджували б наявність у його нежитлових приміщеннях окремої системи опалення, та надавали б йому право не користуватися комунальними послугами з централізованого теплопостачання, гарячої води і обслуговування, а тому бути звільненим від сплати за користування відповідними комунальними послугами, матеріли справи не містять.

Самовільне відключення споживача від внутрішньобудинкових систем опалення або здійснення такого відключення з порушенням встановленої законодавством процедури не припиняє статусу такого суб`єкта як споживача відповідних комунальних послуг, не звільняє його від необхідності укладення договору на постачання таких послуг та їх оплати (подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 14.04.2020 у справі №908/1349/19, від 12.03.2021 у справі №487/955/18).

Отже, доводи відповідача про відсутність інженерного обладнання теплопостачання в його приміщеннях за відсутності належного документального оформлення у відповідності до норм чинних нормативно-правових актів не свідчать про те, що відповідач не споживав відповідні послуги та про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за спожиту теплову енергію та абонентне обслуговування.

Також суд відхиляє доводи відповідача про те, що в Актах підключення/відключення опалення від 14.10.2021 №170/15469, від 27.10.2022 №170/16224, від 06.04.2023 №170/15680 не зазначені всі власники нежитлових приміщень у будинку №71 по просп. Олександрівський, 71 у м. Харкові, оскільки як вже було зазначено вище, розрахунок спожитої теплової енергії здійснюється пропорційно до площі Приміщення, яке належить відповідача з урахуванням витрат на загально будинкові потреби. А отже, відсутність переліку усіх споживачів у додатках до Актах підключення/відключення опалення жодним чином не впливає на проведення розрахунку спожитої теплової енергії.

Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 ЦК України).

З урахуванням приписів пункту 34 Індивідуального договору строк оплати поставленої теплової енергії за період жовтень 2021-квітень 2022, листопад 2022-квітень 2023 та плати за абонентське обслуговування за період січень 2022-червень 2023 є таким, що настав. Доказів сплати відповідачем заборгованості суду не надано.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача:

- 13.363,11 грн - заборгованості за бездоговірне користування тепловою енергією за період з жовтня 2021 до листопада 2021;

- 312.950,71 грн - заборгованостіза індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до квітня 2023;

- 299,15грн - абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до червня 2023.

Щодо вимоги про стягнення заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування в сумі 4.258,20 грн за період липень 2022 - червень 2023, суд зазначає наступне.

Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 15.08.2018 №219 затверджено Порядок обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води (із змінами і доповненнями, внесеними наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 11.08.2021 №197) (надалі - Порядок).

Порядок поширюється на управителів або інших осіб, уповноважених співвласниками багатоквартирного будинку на виконання робіт з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води, а також виконавців комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення у разі укладення з ними споживачами індивідуальних договорів про надання такої послуги з використанням та обслуговуванням внутрішньобудинкових мереж.

Обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води багатоквартирного будинку (далі - внутрішньобудинкові системи) здійснюється виконавцем та включає комплекс робіт з технічного обслуговування та проведення поточного ремонту внутрішньобудинкових систем від зовнішньої поверхні стіни будинку до точки приєднання житлового (нежитлового) приміщення протягом усього періоду їх експлуатації (пункт 4 розділу 1 Порядку).

Виконавець забезпечує функціонування та підтримку в робочому стані елементів внутрішньобудинкових систем відповідно до заданих параметрів і режимів роботи (пункт 6 розділу 1 Порядку).

Технічне обслуговування складається з комплексу робіт, спрямованих на підтримку справності елементів системи чи заданих параметрів та режимів роботи обладнання внутрішньобудинкових систем за допомогою огляду, налагодження, регулювання і випробування систем, заміни швидкозношуваних елементів, заправки витратними матеріалами, змащення тощо та не включає обслуговування вузлів комерційного обліку (пункт 7 розділу 1 Порядку).

Так, на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.

Відповідно до положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.

За умовами пункту 4 Договору з технічного обслуговування у фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.

У постанові від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 Верховний Суд за аналогічних обставин погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що споживач фактично акцептував умови Типового індивідуального договору шляхом отримання відповідних послуг теплопостачальника.

Відповідно до пункту 11 Договору з технічного обслуговування вартість послуг з технічного обслуговування (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання складає 0,818 грн. за 1 кв. м (з ПДВ) опалювальної площі.

Згідно з інформацією з Єдиного Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Приміщення відповідача має загальну площу 433,8 кв. м, а отже плата за технічне обслуговування становить 354,85 грн на місяць.

Факт наявності заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування в сумі 4.258,20 грн за період липень 2022 - червень 2023 підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі.

Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування.

Таким чином заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за Договором з технічного обслуговування, що утворилася за період з липня 2022 по червень 2023, становить 4.258,20 грн і така сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (статті 257 ЦК України).

Частинами третьою, четвертою статті 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Разом із тим, відповідно до пункту 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України (в редакції Закону від 08.11.2023 №3450-IX) у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, перебіг позовної давності, визначений цим Кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

Суд зазначає, що позивачем не був пропущений строк позовної давності при зверненні до суду з вказаним позовом. Таким чином заява відповідача про застосування строку позовної давності визнається судом необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню.

Частиною четвертою статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується положеннями статті 129 ГПК України, згідно з якими судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підставі, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Відповідно, витрати зі сплати судового збору в розмірі 3.970,46грн покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 231, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Блошко Людмили Олексіївни ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства «ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ» (Україна, 61037, Харківська обл., м. Харків, вул. Мефодіївська, буд. 11, )

- 13.363,11 грн - заборгованість за бездоговірне користування тепловою енергією за період з жовтня 2021 до листопада 2021;

- 312.950,71 грн - заборгованість за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до квітня 2023;

- 299,15 грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з грудня 2021 до червня 2023;

- 4.258,20 грн - заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня 2022 до червня 2023;

- витрати зі сплати судового збору в розмірі 3.970,46 грн.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Східного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено "24" липня 2025 р.

Суддя Н.С. Добреля