ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

15.07.2025м. СумиСправа № 920/618/25

Господарський суд Сумської області у складі судді Вдовенко Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Шершень А.С.,

Розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу № 920/618/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Укргазтрейдинг (вул. Сагайдачного Петра, буд. 25-Б, приміщення 1, м. Київ, 04070)

до відповідача Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна дитяча клінічна лікарня (вул. Ковпака, буд. 22, м. Суми, 40031)

про стягнення 605 266 грн 40 коп.,

представники учасників справи:

від позивача Невструєв Л. Б.;

від відповідача Четвертак Л.В.;

УСТАНОВИВ:

Позивач подав позовну заяву, в якій просить суд стягнути з відповідача 607 266 грн 40 коп., в тому числі: 592 960 грн 44 коп. заборгованості за спожиту електричну енергію у період з червня до серпня 2024 року, 8894 грн 41 коп. інфляційних втрат, 3411 грн 55 коп. 3% річних відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу № 238 від 29.12.2023, укладеного між сторонами. Також позивач просить суд покласти на відповідача судові витрати (витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в сумі 7263 грн 20 коп., витрати на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 30 000 грн 00 коп.).

Ухвалою від 13.05.2025 Господарський суд Сумської області прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 920/618/25; задовольнив клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю Укргазтрейдинг про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; визначив, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження; надав відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву; надав позивачу семиденний строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання відповіді на відзив; надав відповідачу семиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення.

Згідно зі ст. 252 ГПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

За приписами ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі від 13.05.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 13.05.2025, що підтверджується довідкою Господарського суду Сумської області.

28.05.2025 відповідач подав відзив на позовну заяву (вх. № 3051 від 02.06.2025), в якому зазначає, що застосування штрафних санкції до відповідача є безпідставним та необґрунтованим, оскільки всі затримки у розрахунках сталися з вини позивача. 29.12.2023 між позивачем та відповідачем укладений договір про постачання електричної енергії споживачу №238, до якого сторони уклали ряд додаткових угод щодо збільшення ціни електричної енергії. 15 липня 2024 року на адресу відповідача надійшла письмова пропозиція (від 01.07.2024 № 108) від позивача, якою останній пропонував збільшити ціну за 1 кВт*год з 01.06.2024 на рівні 5,95796 грн. (без ПДВ) та укласти додаткову угоду. Відповідач не прийняв таку пропозицію. 31.07.2024 відповідач направив на електронну адресу позивача лист № 01-16/7/634 Про додаткову угоду, в якому було посилання на розірвання договору про постачання електричної енергії споживачу № 238 від 29.12.2023 відповідно п. 6.1.8., п.10.1. договору. Також відповідач просив надіслати на його адресу остаточний рахунок та акт приймання-передачі електричної енергії з 01.06.2024 на підставі узгодженої сторонами у додаткові угоді № 3 від 13.06.2024 ціни електричної енергії. Однак позивач проігнорував пропозицію відповідача та не надав рахунок на оплату, акт приймання-передачі електричної енергії. Відповідач не заперечував оплатити поставлену електричну енергію, що підтверджується листами відповідача, в яких останній просив надати рахунки на оплату, але за погодженим тарифом. Позивач проігнорував звернення відповідача і 30.12.2024 надіслав претензію №225 від 31.12.2024 з доданими рахунками та актами виконаних робіт, датованими 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024. У відповідь на претензію відповідач направив позивачу лист від 08.01.2025 № 01-16/7/17, в якому зокрема зазначив, що КНП СОР Обласна дитяча клінічна лікарня спожила у червні-серпні 2024 року 103451 Квт*год електричної енергії відповідно до договору та не заперечує оплатити 592960,44 грн. (в т.ч. ПДВ) за спожиту електричну енергію, просив надіслати рахунок на оплату на зазначену суму та акт приймання-передачі електричної енергії для належного розрахунку. В подальшому позивач надіслав рахунки на оплату (вже за узгодженим тарифом), але датовані 30.06.2024, 31.07.2024, 31.08.2024. Щодо витрат на послуги адвоката, відповідач зазначає, що розмір гонорару, визначений позивачем та його адвокатом, є значно завищеним враховуючи додаткову угоду № 9/25 від 03.03.2025 та акт № 1/09/25 про прийняття-передачі наданих послуг, оскільки перелік документів на ознайомлення є незначним, а кількість годин на послугу щодо ознайомлення з переліком цих документів складає 4 години, що поза межами розумного часу. Це також стосується і годин на підготовку позовної заяви (5 годин). Також незрозумілою є послуга адвоката позивача щодо направлення адвокатського запиту до Розподільника електричної енергії та аналіз відповіді на цей запит, оскільки а ні відповідач, а ні позивач по справі не оскаржують факт надання /отримання електричної енергії та її обсяг.

28.05.2025 відповідач подав клопотання (вх. № 3139 від 02.06.2025), в якому просить суд розглядати справу у судовому засіданні з викликом сторін. Відповідач зазначає, що вирішення спірних правовідносин, які виникли між позивачем та відповідачем має важливе значення для відповідача, оскільки питання раціонального використання бюджетних коштів є пріоритетним та вимагає повного та всебічного встановлення обставин справи. Також відповідач має бажання надати усні пояснення по суті спору та надати додаткові пояснення та докази по справі.

Ухвалою від 09.06.2025 господарський суд задовольнив клопотання Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна дитяча клінічна лікарня (вх. № 3139 від 02.06.2025); призначив розгляд справи по суті у судовому засіданні з повідомленням сторін на 01.07.2025, 11:00.

Через загрозу безпеці учасників справи та працівників суду, у зв`язку з тим, що з 09 год. 10 хв. до 16 год. 51 хв. 01.07.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 01.07.2025 не відбулось.

Ухвалою від 02.07.2025 призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 15.07.2025, 11:30.

Ухвалою від 08.07.2025 господарський суд задовольнив заяву представника позивача (вх. № 3855 від 08.07.2025) про участь у судових засіданнях у справі № 920/618/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

У судовому засіданні 15.07.2025 суд постановив протокольну ухвалу про відмову у задоволенні усного клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи для подання заяви про розстрочення виконання рішення суду та роз`яснив, що відповідно до положень ГПК України відповідач не позбавлений можливості звернутися до суду із відповідною заявою після ухвалення судом рішення у справі (ст. 331 ГПК України). Мотиви постановленої ухвали зафіксовані аудіозаписом судового засідання).

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подання доказів в обґрунтування своїх позицій по справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарський суд, в межах наданих йому повноважень, створив належні умови для реалізації учасниками процесу своїх прав.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.

29.12.2023 між сторонами укладений договір № 238 про постачання електричної енергії споживачу.

Цей договір укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням порядку та умов, встановлених Законом України "Про публічні закупівлі та іншими законодавчими актами, що регулюють відносини в сфері публічних закупівель, Закону України Про ринок електричної енергії та Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних, послуг (далі НКРЕКП) від 14.03.2018 № 312 (далі - ПРРЕЕ), який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії, як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами, за результатами проведення процедури закупівлі та передбачає платне придбання товару (надання послуг).

Відповідно до 2.1. договору постачальник зобов`язується у 2024 році поставити споживачу електричну енергію ДК 021-2015: 0931.0000-5 (Електрична енергія) (далі - електрична енергія або товар) для забезпечення потреб електроустановок споживача з загальною дозволеною потужністю 674 кВт, а споживач зобов`язується оплатити постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами договору.

Пунктом 2.2. договору визначено, що плановий обсяг постачання електричної енергії за договором складає 800000 кВт/год на рік.

Згідно з п. 3.2. договору строк поставки електричної енергії 31.12.2024.

За умовами п. 3.3. договору місце поставки електричної енергії 40031, м. Суми, вулиця Ковпака, 22 (будівлі споживача).

Відповідно до п. 5.1. договору розрахунки за поставлену споживачу електричну енергію здійснюються за цінами, що встановлюються за підсумками проведеної процедури закупівлі, передбаченої Законом. Сторони домовилися про те, що ціна (тариф) на електричну енергію, визначена за результатами процедури закупівлі, є обов`язковою для сторін.

Пункт 5.11. договору визначає, що бюджетні зобов`язання за договором виникають між сторонами у разі наявності та в межах відповідних бюджетних асигнувань, затверджених на 2024 рік.

Згідно з п. 5.2. договору (в редакції додаткової угоди № 3 від 13.06.2024 до договору) ціна (тариф) електричної енергії становить 4,7765 грн. за 1 кВт/год, крім того ПДВ 0,9553 грн., всього з ПДВ - 5,7318 грн.

За умовами п. 5.3. договору загальна вартість договору становить 4 372 400 грн. 00 коп., в тому числі ПДВ 728733 грн. 33 коп: за рахунок кошторисних призначень 3 224 645,00 грн., враховуючи ПДВ; за рахунок відшкодованих коштів 1 147 755,00 грн., враховуючи ПДВ.

Пунктом 5.5. договору визначено, що ціна за одиницю товару, вказана в п.5.2. договору, підлягає перегляду у разі зміни ціни електричної енергії на ринку у торговій зоні «Об`єднані енергетичні системи України».

Зміну ціни за одиницю товару сторони оформлюють шляхом підписання додаткової угоди до договору, яка набуває чинності з дати її підписання, якщо інше не передбачено додатковою угодою, та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до п. 5.12. договору оплата здійснюється за фактично використаний обсяг електричної енергії.

Розрахунковим періодом за договором є календарний місяць (п. 5.13. договору).

За умовами п. 5.15.1-15.15.4 договору оплата вартості фактично спожитої електроенергії здійснюється споживачем протягом 10 робочих днів з дня підписання сторонами акта приймання-передачі, який складається в наступному порядку.

За підсумками розрахункового періоду споживач до 05 числа місяця наступного за розрахунковим зобов`язаний надати постачальнику копію відповідного акта про фактичний обсяг розподіленої (поставленої) електроенергії споживачу за розрахунковий період, що складений між ОСР та споживачем.

На підставі отриманих від споживача даних ОСР постачальник протягом трьох робочих днів готує два примірники акта приймання-передачі електроенергії за розрахунковий період, підписані уповноваженим представником постачальника.

Споживач протягом п`яти днів з дати одержання акта приймання-передачі електроенергії зобов`язується повернути постачальнику один примірник оригіналу акта приймання-передачі електроенергії, підписаний уповноваженим представником споживача та скріплений печаткою споживача, або надати в письмовій формі мотивовану та обґрунтовану відмову від підписання акта приймання-передачі електроенергії.

У випадку не повернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання- передачі електроенергії або ненадання письмової обґрунтованої відмови від його підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг спожитої електроенергії встановлюється відповідно до даних ОСР.

Згідно з п. 6.2. договору споживач зобов`язується забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами договору.

Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками і діє в частині реалізації електричної енергії з 01.01.2024 до 31 грудня 2024 року (включно), а в частині проведення розрахунків - до їх повного здійснення (п. 13.1. договору).

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує на те, що відповідач не виконав договірних зобов`язань щодо своєчасної та повної оплати поставленої електричної енергії у період з червня до серпня 2024 року, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість перед позивачем в сумі 592 960 грн 44 коп.

Статтею 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Окремим видом договору енергопостачання є договір постачання електричної енергії споживачу. Особливості постачання електричної енергії споживачам та вимоги до договору постачання електричної енергії споживачу встановлюються Законом України "Про ринок електричної енергії".

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (частина шоста 276 ГК України).

Частиною сьомою статті 276 Господарського кодексу України визначено, що оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору.

Згідно зі ст. 526, 629 Цивільного кодексу України, п. 1 ст. 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від зобов`язання не допускається; договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 цього ж Кодексу, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Згідно зі ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

Згідно зі ст. 613 Цивільного кодексу України, кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

Суд встановив, що 01.07.2024 позивач направив відповідачу лист № 108, в якому запропонував збільшити ціну за 1 кВт/год з 01.06.2024. До листа позивач додав проект додаткової угоди № 4 до договору.

Додаткова угода сторонами не підписана.

31.07.2024 відповідач надав відповідь на лист № 108, в якій відмовився від збільшення ціни за одиницю товару, повідомив позивача про розірвання договору, просив надіслати на адресу відповідача остаточний розрахунок та акти приймання-передачі електричної енергії з 01.06.2024, враховуючи узгоджену сторонами ціну електричної енергії в додатковій угоді № 3 від 13.06.2024.

Відповідач не підписав акти приймання-передачі електричної енергії за червень, липень та серпень 2024 року, в яких вартість електричної енергії позивач визначив за вищою ціною, ніж встановлена договором згідно з додатковою угодою № 3 від 13.06.2024. За цих обставин відповідач також не підписав акт звірки взаємних розрахунків по стану за період з 01.01.2024-01.11.2024.

30.12.2024 позивач направив відповідачу претензію № 224 (разом з актами прийому-передачі електричної енергії від 30.06.2024, від 31.07.2024, від 31.08.2024 та рахунками на оплату) про сплату заборгованості в сумі 784 568,64 грн за поставлену електричну енергію в червні, липні, серпні 2024 року.

Ця сума заборгованості визначена з урахуванням ціни електричної енергії, що не погоджена сторонами, оскільки додаткова угода № 4 не підписана відповідачем.

08.01.2025 відповідач надав відповідь на претензію, в якій зазначив, що КНП СОР «Обласна дитяча клінічна лікарня» спожила у червні-серпні 2024 року 103451 кВт/год електричної енергії відповідно до договору про постачання електричної енергії споживачу № 238 від 29.12.2023 та не заперечує оплатити 592960,44 грн (в.т.ч. ПДВ) за спожиту електричну енергію. Відповідач просив надіслати рахунок на оплату цієї суми та акт приймання-передачі електричної енергії для належного розрахунку.

13.01.2025 позивач листом від 10.01.2025 № 10/01-25 направив відповідачу для підписання акти приймання-передачі електричної енергії №УГТ00002313 від 30.06.2024, №УГТ00002780 від 31.07.2024 та №УГТ00003006 від 31.08.2024 на загальну суму 592 960 грн 44 коп. (за ціною, погодженою сторонами в додатковій угоді № 3 від 13.06.2024) та рахунки на оплату №2318 від 30.06.2024, №2790 від 31.07.2024, №3026 від 31.08.2024.

Лист з додатками відповідач отримав 15.01.2025, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 63).

Акти приймання-передачі електричної енергії №УГТ00002313 від 30.06.2024, №УГТ00002780 від 31.07.2024 та №УГТ00003006 від 31.08.2024 на загальну суму 592 960 грн 44 коп. відповідач не підписав, мотивованої відмови від підписання актів не надав.

З урахуванням умов п. 5.15.4. договору, оскільки відповідач не повернув підписані оригінали актів, не надав письмової обґрунтованої відмови від їх підписання до 10 числа місяця, наступного за звітним (лютого 2025 року), такі акти вважаються підписаними споживачем.

Обсяг спожитої електроенергії за спірний період (103451 Квт*год) відповідач підтверджує.

З урахуванням умов п. 5.15 договору, відповідач був зобов`язаний оплатити електричну енергію у строк до 24.02.2025 включно.

Відповідач не розрахувався за електричну енергію у цей строк. Заборгованість становить 592 960 грн 44 коп.

Суд зазначає, що прострочення кредитора (до січня 2025 року) щодо підготовки актів приймання-передачі електричної енергії за червень - серпень 2024 року за погодженою сторонами у договорі ціною на загальну суму 592 960 грн 44 коп., не є підставою для звільнення відповідача від оплати фактично отриманої електричної енергії відповідно до договору.

Враховуючи встановлений судом факт порушення відповідачем договірних зобов`язань щодо оплати електричної енергії, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 592 960 грн 44 коп. заборгованості.

Згідно зі ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до розрахунку позивача, за несвоєчасну оплату електричної енергії відповідачу нараховані 3% річних в сумі 3411 грн 55 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 8894 грн 41 коп. за період з 25.02.2025 до 05.05.2025, виходячи з суми заборгованості за період червень-серпень 2024 року в розмірі 592 960 грн 44 коп., з урахуванням строків розрахунків, визначених договором.

Суд зауважує, що позивач не нараховував та не заявляв до стягнення інфляційні втрати та 3% річних за період до прострочення відповідачем оплати електричної енергії за актами приймання-передачі електричної енергії №УГТ00002313 від 30.06.2024, №УГТ00002780 від 31.07.2024 та №УГТ00003006 від 31.08.2024 на загальну суму 592 960 грн 44 коп. за ціною, погодженою сторонами в додатковій угоді № 3 від 13.06.2024.

Суд зазначає, що платежі встановлені ст. 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення виконання ним грошового зобов`язання, яка має компенсаційний, а не штрафний характер. Компенсація полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Статтею 617 ЦК України встановлені загальні підстави звільнення особи від відповідальності за порушення зобов`язання, а ст. 625 ЦК України є спеціальною та такою, що не передбачає жодних підстав для звільнення від відповідальності за порушення виконання грошового зобов`язання.

Враховуючи факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати електричної енергії, перевіривши обставини, пов`язані з правильністю здійснення розрахунку, суд вважає правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги щодо стягнення з відповідача 3411 грн 55 коп. 3% річних, 8894 грн 41 коп. інфляційних втрат.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з ч. 2 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 цього Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Відповідні висновки викладені у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 по справі № 922/445/19.

У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Суд встановив, що факт понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката у справі № 920/618/25 в сумі 30 000 грн 00 коп. підтверджується копіями договору № 2/24 про надання правничої допомоги від 17.02.2024, додаткової угоди № 9/25 від 03.03.2025 до договору, детального опису наданої професійної правничої допомоги, акту № 1/09/25 про приймання-передачі наданих послуг від 08.05.2025, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4409/10 від 23.12.2010, довіреністю № 13 від 02.01.2025.

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Зазначене відповідає правовій позиції Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, керуючись принципами справедливості та пропорційності, суд дійшов висновку про часткову відмову позивачу у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу (в сумі 20 000 грн 00 коп.), з урахуванням таких критеріїв, як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи. Суд враховує, що справа не є складною, предметом спору у справі є стягнення заборгованості за договором, справа розглянута в порядку спрощеного позовного провадження.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, зважаючи на складність справи, є розмір витрат позивача на оплату послуг адвоката в сумі 10 000 грн 00 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу в сумі 10 000 грн. покладаються на відповідача. У відшкодуванні понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 20 000 грн суд відмовляє та відповідно не покладає такі витрати на відповідача.

Суд зазначає про відсутність втручання суду в договірні відносини позивача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на відповідача не в повній сумі, про яку домовились позивач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати позивача по сплаті судового збору в сумі 7263 грн 20 коп. покладаються на відповідача.

Керуючись ст. 2, 13, 123, 126, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства Сумської обласної ради Обласна дитяча клінічна лікарня (вул. Ковпака, буд. 22, м. Суми, 40031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Укргазтрейдинг (вул. Сагайдачного Петра, буд. 25-Б, приміщення 1, м. Київ, 04070, ) 592 960 грн 44 коп. заборгованості, 8894 грн 41 коп. інфляційних втрат, 3411 грн 55 коп. 3% річних, 7263 грн 20 коп. витрат по сплаті судового збору, 10 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241, 256, 257 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до Північного апеляційного господарського суду.

Повне рішення складене та підписане суддею 18.07.2025.

Суддя Д.В. Вдовенко