ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"10" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/945/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Степанової Л.В.

при секретарі судового засідання Крутькової В.О.

за участю представників сторін:

від позивача: Жосан Т.Ю.;

від відповідача: не з`явився;

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) до відповідача Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (65059, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, ) про стягнення 1 742 384,40грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до відповідача Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про стягнення 1 742 384,40грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» посилається на неналежне виконання Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» умов укладеного між сторонами договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №01-352N-ПУП від 07.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 17.03.2025 відкрито провадження у справі №916/945/25, ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 08.04.2025 о 11:20.

В підготовчому засіданні від 08.04.2025 було оголошено перерву на 20.05.2025 о 11:10 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 08.04.2025 викликано учасників справи у підготовче засідання.

В підготовчому засіданні від 20.05.2025 було оголошено перерву на 01.07.2025 о 11:10 про що зазначено в протоколі судового засідання.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.05.2025 викликано учасників справи у підготовче засідання.

В підготовчому засіданні від 01.07.2025 було оголошено про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 01.07.2025 закрито підготовче провадження у справі №916/945/25, призначено справу до розгляду по суті на 10.07.2025 о 11:40 та викликано учасників справи у судове засідання.

В судовому засіданні від 10.07.2025 було оголошено вступну та резолютивну частини рішення по справі №916/945/25.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд встановив:

Як вказує позивач, 07.12.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» та Державною установою «Одеський слідчий ізолятор» було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №01-352N-ПУП (далі договір), у зв`язку з укладенням між сторонами договору, Товариством з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» для Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» був відкритий особовий рахунок №01-352N.

Позивач зазначає, що згідно п. 8 публічного Додатку 3 до договору «Комерційна пропозиція №1/1-УП (для колективних побутових споживачів та споживачів, які мають право на отримання електричної енергії за тарифами для побутових споживачів )», в редакції, яка діяла в спірний період виникнення заборгованості, договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг набирає чинності з дати оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-якого обсягу електричної енергії або підписання Споживачем заяви-приєднання до умов договору/або з дати, зазначеної як початок постачання в заяві приєднання (за умови відсутності заперечень з боку Постачальника), і укладається на строк до кінця календарного року, в якому договір було укладено, а в частині розрахунків договір діє до повного їх виконання. Договір вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, але в ніякому разі не більше ніж на термін дії договору споживача про надання послуг розподілу (передачі) електричної енергії. Оскільки жодною із сторін не заявлялось про припинення договору та перегляд його умов, договір разом з комерційною пропозицією було пролонговано.

Позивач вказує, що відповідно до п. 4.13 ПРРЕЕ, для здійснення розрахунків за фактично спожиту електричну енергію електропостачальник має сформувати та виставити споживачу платіжний документ у паперовій або електронній формі (у випадку згоди споживача на отримання електронного платіжного документа), на підставі даних комерційного обліку, отриманих у порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку.

Як зазначає позивач, за розрахунковий період листопад-грудень 2024 позивач від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії відповідаем. З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком №01-352N, у листопаді-грудні 2024 відповідачем було спожито 390204кВт.год. Обсяг спожитої електричної енергії підтверджується довідкою АТ «ДТЕК Одеські електромережі». На підставі вищезазначених даних, позивачем було виставлено, а відповідачем отримано рахунки №01-352N/1 від 28.11.2024 та №01-352N-ПУП/1 від 23.12.2024 за спожиту електричну енергію на загальну вартість 1 685 681,28грн (у т.ч. ПДВ).

Позивач вказує, що пунктом 3 Додатку № 3 до договору «Комерційна пропозиція №1/1-УП (для колективних побутових споживачів та споживачів, які мають право на отримання електричної енергії за тарифами для побутових споживачів)» встановлено, що Споживач здійснює оплату за спожиту електроенергію протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунку на поточний рахунок із спеціальним режимом використання Постачальника. Станом на дату подачі цієї заяви відповідачем не було здійснено жодної оплати на погашення спожитої в листопаді-грудні 2024 електричної енергії.

У зв`язку з несвоєчасною оплатою заборгованості за спожиту електроенергію, позивач нарахував відповідачу 3% річних та інфляційні втрати на підставі ст. 625 ЦК України. Відповідно, за прострочення оплати спожитої в листопаді-грудні 2024 електроенергії відповідачу нараховано 3 % річних у розмірі 11 615,32грн та інфляційні втрати у розмірі 45 087,80грн.

Враховуючи викладене, позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі та стягнути з відповідача 1 685 681,28грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 11 615,32грн 3% річних, 45 087,80грн інфляційних втрат.

Відповідач в засідання суду не з`явився, відзиву на позов не надав, своїм правом на захист не скористався у зв`язку з чим справа розглядається за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні докази у сукупності та надавши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як видно з матеріалів справи, 07.12.2020 між позивачем та відповідачем було укладено договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №01-352N-ПУП та був відкритий особовий рахунок №01-352N.

За розрахунковий період листопад-грудень 2024 позивач від АТ «ДТЕК Одеські електромережі» як оператора системи розподілу, отримано дані щодо фактичного споживання електричної енергії відповідачем.

З отриманих даних вбачається, що за особовим рахунком №01-352N, у листопаді-грудні 2024 відповідачем було спожито 390204кВт.год. Обсяг спожитої електричної енергії підтверджується довідкою АТ «ДТЕК Одеські електромережі».

На підставі вищезазначених даних, позивачем було виставлено, а відповідачем отримано рахунки №01-352N/1 від 28.11.2024 та №01-352N-ПУП/1 від 23.12.2024 за спожиту електричну енергію на загальну вартість 1 685 681,28грн (у т.ч. ПДВ).

Однак відповідач за спожиту електричну енергію не розрахувався.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ст.175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Згідно до ст. 193 Господарського кодексу України, яка цілком кореспондується зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Станом на день розгляду справи відповідач заборгованість за спожиту електричну енергію не сплатив, доказів, що спростовують позовні вимоги не надав, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заборгованість за спожиту за період листопад-грудень 2024 електричну енергію у сумі 1 685 681,28грн підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимогу частині стягнення з відповідача 11 615,32грн 3% річних, 45 087,80грн інфляційних втрат, слід зазначити наступне.

За вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних у сумі 11 615,32грн за період 06.12.2024 12.03.2025, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають 3% річних у сумі 11 615,32грн.

Суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок інфляційних втрат у сумі 45 087,80грн за період 06.12.2024 12.03.2025, вважає його вірним та зазначає, що стягненню з відповідача підлягають інфляційні витрати у сумі 45 087,80грн.

Відповідно до ст.3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Згідно ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 рішення Європейського суду з прав людини у справі Салов проти України від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі Надточий проти України від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

За таких обставин, приймаючи до уваги вищенаведене, а також оцінюючи надані документальні докази в їх сукупності, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до відповідача Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» про стягнення 1 742 384,40грн у тому числі 1 685 681,28грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 11 615,32грн 3% річних, 45 087,80грн інфляційних втрат, обґрунтовані, підтверджені матеріалами справи та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору у сумі 20 908,61грн покласти на відповідача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Як видно позовної заяви та платіжної інструкції № від 05.12.2023 позивачем при поданні даного позову до суду було сплачено судовий збір у більшому розмірі, а саме у сумі 32 142,63грн.

Натомість як сума судового збору за подання даного позову через систему «Електронний Суд» складає 20 908,61грн.

В позовній заяві позивач просить повернути з Державного бюджету надмірно сплачений судовий збір у сумі 11 234,02грн.

За приписами ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі зменшення позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, при цьому судовий збір повертається у розмірі переплаченої суми.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про повернення позивачу суми надмірно сплаченого судового збору у розмірі 11 234,02грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 79, 86, 129, ст.ст. 232-241 Господарського процесуального кодексу України, ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) до відповідача Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (65059, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, ) про стягнення 1 742 384,40грн задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Державної установи «Одеський слідчий ізолятор» (65059, м. Одеса, Люстдорфська дорога, 11, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) 1 685 681,28грн заборгованості за спожиту електричну енергію, 11 615,32грн 3% річних, 45 087,80грн інфляційних втрат, 20 908,61грн судового збору.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» (65007, м. Одеса, вул. Мала Арнаутська, 88, ) з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір за платіжною інструкцією № від 05.12.2023 у сумі 11 234,02грн.

Повне рішення складено 16 липня 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Л.В. Степанова