ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1680/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Лавровой Л.С.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» (01054, Україна, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок, 33б, ідентифікаційний код особи 35893554)
до ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДІАМЕХ-УКРАЇНА» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІАМЕХ 2000» (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Короленка, будинок, 25, ідентифікаційний код особи 31635705)
про стягнення заборгованості за договором поставки
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду Харківської області звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» з позовом до ДОЧІРНЄ ПІДПРИЄМСТВО «ДІАМЕХ-УКРАЇНА» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІАМЕХ 2000» та просить суд:

1. Відкрити спрощене позовне провадження у справі та задовольнити позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР».

2. Стягнути з Дочірнього підприємства «ДІАМЕХ-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЕХ 2000» (, адреса: 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Короленка, буд. 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33, корп. Б) заборгованість на загальну суму 40 790,48 грн, з яких 28 098,72 грн сума боргу, 10 227,54 грн інфляційні втрати, 2 464,22 грн 3% річних.

3. Стягнути з Дочірнього підприємства «ДІАМЕХ-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЕХ 2000» (, адреса: 61003, Харківська обл., м. Харків, вул. Короленка, буд. 25) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» (, адреса: 01054, м. Київ, вул. Ярославів Вал, буд. 33, корп. Б) судові витрати у справі у сумі 7 422,40 грн.

Ухвалою від 19.05.2025 було відкрито провадження, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, встановлено сторонам строк на подання заяв по суті справи.

Ухвала суду про відкриття провадження була направлена відповідачу в Електронний кабінет учасника справи, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Враховуючи викладене, відповідач був належним чином повідомлений про розгляд справи, але не скористався правом на надання відзиву на позовну заяву в установлені строки.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

З огляду на викладене, суд вважає, що учасникам справи було створено належні умови для підготовки до розгляду справи, надання заяв по суті справи та доказів в обґрунтування своїх вимог або заперечень, тому є підстави для розгляду справи за наявними в справі матеріалами.

Згідно статті 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Відповідно до частини 1 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Згідно частини 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Звертаючись до суду з даним позовом ТОВ «ПАРСЕР» вказувало, що на початку 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» (далі Позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством «ДІАМЕХ-Україна» Товариства з обмеженою відповідальністю «ДІАМЕХ 2000» (далі Відповідач, Покупець) існувала усна домовленість щодо поставки комп`ютерних комплектуючих, відповідно до якого Постачальник зобов`язувався поставити товар (передати у власність Покупця), а Покупець зобов`язувався прийняти у власність товар та сплатити його вартість.

На виконання усних домовленостей, Постачальник 01.02.2022 виставив на ім`я Покупця рахунок на оплату № 220603 від 01.02.2022 товару: індустріальний Ethernet комутатор з 6 портами 10/100 Base-T(X) та 2 портами 100 Base-FX (Single Mode) з роз`ємами SC, резервоване харчування, розширений діапазон робочих температур -40...+75ш C (8517 62 00 00). Згідно з платіжним дорученням № 4466 від 01.02.2022, Відповідач здійснив часткову попередню оплату за замовлений товар у розмірі 28 098,72 грн, що складає 50% вартості товару. На виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «ПАРСЕР» склало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 15 від 01.02.2022 на загальну суму 28 098,72 грн.

В подальшому, 09 червня 2022 року ТОВ «ПАРСЕР» здійснило постачання товару (Індустріальний Ethernet комутатор з 6 портами 10/100 Base-T(X) та 2 портами 100 Base-FX (Single Mode) з роз`ємами SC, резервоване харчування, розширений діапазон робочих температур -40...+75ш C (8517 6200 00) на загальну суму 56 197,44 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2201091 від 09 червня 2022 року, підписаною обома сторонами за допомогою кваліфікованого електронного підпису та скріплені їх електронними печатками.

Постачання товару здійснювалось за допомогою служби доставки «Нова пошта», що підтверджується експрес-накладною № 7825, оформленою 09 червня 2022 року.

Відповідно до цієї накладної, товар було доставлено отримувачу 12 червня 2022 року о 12:10, що підтверджує належне виконання Позивачем своїх зобов`язань за домовленістю. За вказаною операцією поставки на виконання вимог пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України ТОВ «ПАРСЕР» склало та зареєструвало в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну № 90 від 09 червня 2022 року на решту суми.

Однак, Відповідач не сплатив за поставлений/отриманий товар другу частину (1/2) обумовленої сторонами вартості товару у розмірі 28 098,72 грн.

Позивач направив Відповідачу претензію (вимогу про сплату зобов`язання) вих. № 250506-1П від 06 травня 2025 року, в якій просив погасити заборгованість перед ТОВ «ПАРСЕР», що складає 28 098,72 грн, яка залишена Відповідачем без реагування, сума боргу в добровільному порядку не сплачена.

Враховуючи зазначене, за Відповідачем обліковується перед ТОВ «ПАРСЕР» заборгованість у розмірі 28 098,72 грн (двадцять вісім тисяч дев`яносто вісім гривень 72 копійки) за поставлений товар (Індустріальний Ethernet комутатор з 6 портами 10/100 Base-T(X) та 2 портами 100 Base-FX (Single Mode) з роз`ємами SC, резервоване харчування, розширений діапазон робочих температур -40...+75ш C (8517 6200 00) згідно з видатковою накладною № 2201091 від 09 червня 2022 року.

Доказів на спростування факту отримання товару або доказів оплати отриманого товару до суду не було надано.

Враховуючи прострочення виконання зобов`язання з оплати вартості поставленого товару позивачем було нараховано відповідачу три відсотки річних - 2 464,22 грн та інфляційні втрати - 10 227,54 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, суд виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 7 ст. 179 Господарського кодексу України, господарські договори укладаються за правилами, встановленими Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 628 вказаного Кодексу зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом; а також у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (ст. 652 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 193 Господарського кодексу України та ст. 526 Цивільного кодексу України, яка містить аналогічні положення, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог що у певних умовах звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 1 ст. 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як було встановлено судом, 09 червня 2022 року ТОВ «ПАРСЕР» здійснило постачання товару (Індустріальний Ethernet комутатор з 6 портами 10/100 Base-T(X) та 2 портами 100 Base-FX (Single Mode) з роз`ємами SC, резервоване харчування, розширений діапазон робочих температур -40...+75ш C (8517 6200 00) на загальну суму 56 197,44 грн, що підтверджується видатковою накладною № 2201091 від 09 червня 2022 року, підписаною обома сторонами за допомогою кваліфікованого електронного підпису та скріплені їх електронними печатками.

В п. 1.7 постанови пленуму Вищого господарського суду України № 14 від 17.12.2013 р. «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань» надано наступні роз`яснення.

Якщо у договорі або законі не встановлено строку (терміну), у який повинно бути виконано грошове зобов`язання, судам необхідно виходити з приписів частини другої статті 530 ЦК України. Цією нормою передбачено, між іншим, і можливість виникнення обов`язку негайного виконання; такий обов`язок випливає, наприклад, з припису частини першої статті 692 ЦК України, якою визначено, що покупець за договором купівлі-продажу повинен оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього; відтак якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлено інший строк оплати товару, відповідна оплата має бути здійснена боржником негайно після такого прийняття, незалежно від того, чи пред`явив йому кредитор пов`язану з цим вимогу. При цьому передбачена законом відповідальність за невиконання грошового зобов`язання підлягає застосуванню починаючи з дня, наступного за днем прийняття товару, якщо інше не вбачається з укладеного сторонами договору. Відповідні висновки випливають зі змісту частини другої статті 530 ЦК України.

Оскільки до суду не було надано доказів повної оплати вартості поставленого за видатковою накладною № 2201091 від 09 червня 2022 року товару, суд визнає обґрунтованими вимоги позивача про стягнення з відповідача 28098.72 грн основного боргу.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Окрім того, частиною 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши розрахунки позивача по нарахуванню 2464.22 грн 3% річних та 10227.54 грн інфляційних втрат, суд вважає їх обґрунтованими, а вимоги по їх стягненню такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи зазначені положення діючого законодавства України, встановлені обставини, наявність в матеріалах справи належних та достатніх доказів на підтвердження обґрунтованості позовних вимог, суд задовольняє вимоги позивача у повному обсязі.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;

3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Положеннями ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Позивач просив суд покласти на відповідача витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн.

05.05.2025 між ТОВ «ПАРСЕР» та адвокатом Шкорбот К.С. укладено Договір про надання правничої допомоги № 7. У Додатковій угоді № 1 від 05.05.2025 сторонами погоджено види послуг та їх вартість.

15.05.2025 сторонами підписано Акт наданих послуг № 0000001, згідно з яким Адвокатом надано наступну правничу допомогу: надання юридичних консультацій щодо стягнення заборгованості, яка виникла з поставки ТОВ «ПАРСЕР» товару Дочірньому підприємству «ДІАМЕХ-Україна» ТОВ «ДІАМЕХ 2000» згідно видаткової накладної № 2201091 від 09.06.2022, вартість 500,00 грн; збір та аналіз документів, необхідних для формування позиції у справі, стратегії захисту, підготовка проекту вимоги про сплату заборгованості, вартість 500,00 грн; підготовка та подання позовної заяви до Господарського суду Харківської області про стягнення з ДП «ДІАМЕХ-Україна» ТОВ «ДІАМЕХ 2000» на користь ТОВ «ПАРСЕР» заборгованості за поставлений товар: збір та аналіз документів Клієнта, необхідних для підготовки позову, вивчення судової практики у подібних відносинах, пов`язаних із стягненням заборгованості за поставлений товар, вартість 4000,00 грн. Загальна вартість витрат на правничу допомогу складає 5 000,00 грн.

Згідно рахунку на оплату № 001 від 15.05.2025 ТОВ «ПАРСЕР» здійснило сплату за надані послуги у сумі 5 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 11 від 15.05.2025.

За приписами ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 6 ст. 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Доказів неспівмірності заявлених витрат до суду не було надано, тому суд приймає докази позивача та визнає їх співмірними предмету спору в даній справі.

З урахуванням приписів ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору та на правничу допомогу по даній справі покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, статтями 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 73, 74, 80, 86, 129, 165, 238, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР».

Стягнути з ДОЧІРНЬОГО ПІДПРИЄМСТВА «ДІАМЕХ-УКРАЇНА» ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДІАМЕХ 2000» (61003, Україна, Харківська обл., місто Харків, вулиця Короленка, будинок, 25, ідентифікаційний код особи 31635705) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ПАРСЕР» (01054, Україна, місто Київ, вулиця Ярославів Вал, будинок, 33б, ідентифікаційний код особи 35893554) заборгованість в розмірі 28 098,72 грн, три відсотки річних - 2 464,22 грн, інфляційні втрати - 10 227,54 грн, витрати на правничу допомогу - 5 000,00 грн та 2 422,40 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня складення його повного тексту. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку визначеному ст.ст. 256, 257 ГПК України з урахуванням п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Суддя Л.С. Лаврова