ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.07.2025 Справа № 917/485/25

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального провадження справу

за позовною заявою Державного підприємства міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", вул. Автозаводська, 2, м. Київ, 04074

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи", вул. Чумацький шлях, 64, м. Полтава, Полтавська область, 36014

про стягнення 2 115 156,00 грн,

Секретар судового засідання Сілаєва О.Ф.

Представники учасників процесу: відповідно протоколу судового засідання,

установив:

1. Короткий зміст позовних вимог та заперечень.

Державне підприємство міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" суд стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи" 2 115 156,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 16.11.2024 року між сторонами державного контракту№ 22/2-694-VDK-24 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, з яких: 1 518 378,00 грн пені за період з 16.12.2024 по 05.03.2025 та 596 778,00 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Позовну заяву обґрунтовано тим, що Відповідач несвоєчасно та не у повному обсязі виконав умови Контракту щодо поставки Товару.

Правовими підставами позовних вимог зазначено ст. 11, 204, 509, 525, 526, 530, 549, 610-612, 629, 655, 656, 662-664, 712 Цивільного Кодексу України, ст. 193, 216, 218, 230, 265, Господарського Кодексу України.

На підтвердження обґрунтованості позовних вимог позивач надав наступні докази в копіях (а.с. 7-57): копія витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних підприємців та громадських формувань щодо ДП "Агенція оборонних закупівель", копія наказу Міністра оборони України від 31.01.2025 № 4-ДП, копія наказу Міністерства оборони України від 16.12.2024 № 839 "Про питання управління державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", копія державного контракту від 16.11.2024 № 22/2-694-УБК-24 на пс (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, копії додаткових угод від 26.12.2024 № 1, від 28.12.2024 № 2, від 17.01.2025 № 3 до державного контракту від 16.11.2024 № 22/2-694-VDK-24 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, копія листа ТОВ "Сайбер-Ф Технолоджи" від 12.11.2024 №1/12 (комерційна пропозиція), копія видаткової накладної від 13.12.2024 № 10 та акту приймання-передачі № 1, копія видаткової накладної від 18.12.2024 № 11 та акту приймання-передачі № 1, копія видаткової накладної від 26.12.2024 № 12 та акту приймання-передачі №2, копія видаткової накладної від 07.01.2025 № 2 та акту приймання-передачі № 3, копія видаткової накладної від 14.01.2025 № 4 та акту приймання-передачі № 1, копія видаткової накладної від 15.01.2025 № 6 та акту приймання-передачі № 1, копія претензії ДП "Агенція оборонних закупівель" від 19.12.2024 № 11/4-18374, копія листа ТОВ "Сайбер-Ф Технолоджи" за вх. від 27.12.2024 № 29624 щодо постачання залишку товару, копія листа ДП "Агенція оборонних закупівель" від 19.02.2025 № 22/2-3463 щодо актуалізації графіку постачання.

Інших заяв по суті спору на надходило.

2. Процесуальні питання, вирішені судом.

12.03.2025 року до Господарського суду Полтавської області надійшла позовна заява Державного підприємства міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи" про стягнення 2 115 156,00 грн заборгованості, що виникла внаслідок неналежного виконання останнім умов укладеного 16.11.2024 року між сторонами державного контракту № 22/2-694-VDK-24 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони, з яких: 1 518 378,00 грн пені за період з 16.12.2024 по 05.03.2025 та 596 778,00 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.03.2025 справу № 917/485/25 розподілено судді Ківшик О.В.

Суд ухвалою від 17.03.2025 прийняв зазначену позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі № 917/485/25; призначив справу до розгляду у порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 17.04.2025 на 10:00 та встановив строки для подання заяв по суті справи.

11.04.2025 до суду від представника Державного підприємства міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" адвоката Зінченка О.М. через систему "Електронний Суд" надійшла заява про участь у судовому засіданні 17.04.2025 та у всіх наступних судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів (вх.№4851).

Суд ухвалою від 14.04.2025 означену заяву задовольнив.

У судовому засіданні 17.04.2025 року суд оголосив протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 15.05.2025 на 09:00 год.

Позивач надав суду з вх № 5880 від 02.05.2025 заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача 2 294 189,40 грн, з яких: 1 697 411,40 грн пені за період з 16.12.2024 по 26.03.2025 та 596 778,00 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Судове засідання, призначене на 15.05.2025 року, не відбулося в зв`язку з перебуванням судді Ківшик О.В. на лікарняному.

Суд ухвалою від 27.05.2025 продовжив строк підготовчого провадження на 30 днів та призначив дату підготовчого засідання на 24.06.2025 на 11:30.

Позивач надав суду заяву вх № 8428 від 24.06.205 про проведення судового засідання за відсутності його представників, у якій просив суд закрити підготовче засідання та призначити справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні 24.06.2025 року суд прийняв до розгляду заяву Позивача про збільшення розміру позовних вимог та повідомив, що спір розглядатиметься в редакції цієї заяви, з огляду на вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 статті 177 ГПК України, та закінчення встановленого строку підготовчого провадження, суд оголосив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.07.2025 року на 10:00.

Відповідач у судові засідання з розгляду цієї справи представництво не забезпечив, причин цього суду не повідомив. Суд зазначає про відсутність у Відповідача зареєстрованого електронного кабінету в системі "Електронний суд".

Останній був належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судових засідань, про що свідчать матеріали справи (повідомлення про вручення поштового відправлення ухвал суду у цій справі наявні у матеріалах справи).

Відповідач відзив на позовну заяву не надав. Останній був належним чином за місцезнаходженням згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань повідомлений встановлений судом процесуальний строк та покладені на нього судом обов`язки, про що свідчить означене вище.

За змістом ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи чи день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Згідно ст. 232 ГПК України судовим рішенням є, зокрема, ухвали.

Отже, ухвала суду про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі від 17.03.2025, якою встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позов, була вручена відповідачу 21.03.2025.

Відповідач своїм правом на подання відзиву на позов у визначений у відповідності до положень ГПК України строк не скористався.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання Відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За таких обставин, справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

В силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Суду у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Позивач надав суду заяву вх № 9472 від 17.07.2025 про проведення засідання за відсутності його представника, у якій вказує про підтримання Позивачем позовних вимог у повному обсязі.

Під час розгляду справи суд дослідив усі письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

У судовому засіданні 17.07.2025 суд прийняв рішення без його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України.

3. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи.

18.11.2024 між Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи" (Виконавець) укладений державний контракт № 22/2-694-VDK-24 на поставку (закупівлю) товарів для потреб безпеки і оборони (надалі Контракт, а.с. 30-41).

При цьому сторони узгодили, зокрема, таке:

- Виконавець зобов`язується поставити Замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог Контракту товари для потреб безпеки і оборони (далі - Товар), найменування, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у Контракті та Специфікації Товарів (Додаток 1 до Контракту) (далі - Специфікація), для подальшого використання Збройними силами України, а Замовник зобов`язується прийняти та оплатити Товар в строки та на умовах, визначених Контрактом (п. 1.1 Контракту);

- підставою для укладання Контракту є Оновлений Запит на постачання товарів, робіт і послуг оборонного призначення, закупівля яких здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою КПКВК 2101150/11, для закупівлі Державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" на 2024-2026 рр., доведений Департаментом політики закупівель Міністерства оборони України листом від 07.11.2024 №220/19/486/дск), лист Департаменту політики закупівель Міністерства оборони України №37248/з від 01.11.2024, лист Командування Сил безпілотних систем Збройних Сил України від 24.09.2024 №785/2131, комерційна пропозиція Виконавця (лист №1/12 від 12.11.2024), результати розгляду комерційної пропозиції Виконавця №1/12 від 12.11.2024 засіданням колегіального органу Замовника (протокол від 14.11.2024 №22-51) та лист Департаменту військово-технічної політики, розвитку озброєння та військової техніки Міністерства оборони України №220/11/6250 від 14.11.2024 (п. 1.2 Контракту);

- Виконавець гарантує, що Товар, який є предметом цього Контракту, на момент його передачі Замовнику та підписання Сторонами Акту приймання-передачі Товару за Контрактом згідно з пунктами 3.4. - 3.5. цього Контракту, є новим (таким, що не був в експлуатації) та належить йому на праві власності, не перебуває під забороною відчуження, арештом, не є предметом застави та іншим засобом забезпечення виконання зобов`язань перед будь-якими фізичними або юридичними особами, державними органами і державою (включаючи сплату обов`язкових платежів, зборів, податків, мита тощо), а також не є предметом будь-якого іншого обтяження чи обмеження, передбаченого законодавством України (п. 1.5 Контракту);

- Вартість (ціна) Товару за цим Контрактом на момент його підписання зафіксована Сторонами в Специфікації на підставі комерційної пропозиції Виконавця (п. 2.1 Контракту);

- загальна вартість (ціна) Товару за цим Контрактом становить 54 650 000,00 (п. 2.2 Контракту);

- оплата Замовником поставленого Товару здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на розрахунковий рахунок Виконавця по факту поставки Товару впродовж 15 (п`ятнадцяти) банківських днів шляхом подання платіжної інструкції до ДКСУ, а у разі відсутності відповідного бюджетного фінансування - протягом 5 (п`яти) банківських днів з дати його надходження. Оплата здійснюється на підставі належним чином оформленого Виконавцем рахунку на оплату, до якого додаються підписаний Сторонами Акт приймання-передачі Товару за Контрактом, Видаткова накладна, (за умови наявності (надходження) бюджетних асигнувань (коштів) на рахунку Замовника) (п. 2.6 Контракту);

- Товар поставляється Виконавцем відповідно до умов DDP Україна, місце знаходження отримувача, визначеного державним замовником, згідно з міжнародними правилами тлумачення комерційних термінів "Інкотермс" у редакції 2020 року. Точне місце поставки буде повідомлено Замовником Виконавцю не менше ніж за 3 (три) робочих дні до планової дати поставки (п. 3.2 Контракту);

- датою виконання Виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата підписання Сторонами Акту приймання-передачі Товару за Контрактом (п. 3.4 Контракту);

- Виконавець зобов`язаний поставити Товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеному в Специфікації (п. 4.1 Контракту);

- у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за порушення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості (підп. 1 п. 7.2 Контракту);

- Контракт набирає чинності з дати його укладення та діє до 31 грудня 2024, а в частині виконання гарантійних зобов`язань до повного виконання (п. 11.1 Контракту);

- умовами припинення (розірвання) Контракту, є, зокрема, в односторонньому порядку Замовником у разі істотного порушення умов Контракту Виконавцем, що створює реальну загрозу безперебійному забезпеченню потреб Збройних Сил України в умовах стримування збройної агресії російської федерації проти України , але не виключно у разі порушення Виконавцем строків поставки Товару більше ніж на 31 календарний день (п. 12.1 Контракту).

Додаток № 1 до Контракту є Специфікація (а.с. 39), у якій сторони узгодили :

- найменування Товару - Безпілотний авіаційний комплекс DJ MAVIC 3E;

- кількість товару - 500 комплектів;

- вартість (ціна) за комплект без ПДВ 109 300,00 грн;

- загальна ціна з ПДВ 54 650,00 грн;

- строк поставки до 15 грудня 2024 року.

26.12.2024 між Замовником та Виконавцем було укладено додаткову угоду № 1 до Контракту, п. 1 якої сторони узгодили викласти п. 11.1 Контракту у новій редакції : Контракт набирає чинності з дати підписання додаткової угоди про взяття бюджетних зобов`язань та діє до 31 березня 2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань до повного виконання (а.с. 40 на звороті - 41).

28.12.2024 між Замовником та Виконавцем було укладено додаткову угоду № 2 до Контракту, п. 1 якої сторони узгодили викласти п. 2.2 Контракту у новій редакції (а.с. 41 на звороті - 42).

17.01.2025 між Замовником та Виконавцем було укладено додаткову угоду № 3 до Контракту, п. 1 якої сторони узгодили викласти п. 2.2 Контракту у новій редакції (а.с. 42 на звороті - 43).

Факт часткового виконання Відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за Контрактом з поставки Товару підтверджується : видатковою накладною № 10 від 13.12.2024, відповідно до якої поставлено 46 шт одиниць товару на загальну суму 5 027 800,00 грн, та актом № 1 від 13.12.2024, видатковою накладною № 11 від 18.12.2024, відповідно до якої поставлено 100 шт одиниць товару на загальну суму 10 930 000,00 грн та актом № 1 від 18.12.2024, видатковою накладною № 12 від 26.12.2024, відповідно до якої поставлено 30 шт одиниць товару на загальну суму 3 279 000,00 грн та актом № 3 від 26.12.2024, видатковою накладною № 2 від 07.01.2025, відповідно до якої поставлено 16 шт одиниць товару на загальну суму 1 748 800,00 грн та актом № 1, видатковою накладною № 4 від 14.01.2025, відповідно до якої поставлено 100 шт одиниць товару на загальну суму 10 930 000,00 грн та актом № 1, видатковою накладною № 6 від 15.01.2025, відповідно до якої поставлено 130 шт одиниць товару на загальну суму 14 209 000,00 грн та актом № 1 (а.с. 44 52 на звороті).

Позивач стверджує, що в обумовлені Контрактом та Специфікацією строки вчасно Відповідач поставив лише 46 комплектів за актом № 1 від 13.12.2024, 376 комплекти Товару поставлено невчасно, 78 комплектів Товару поставлено Відповідачем не було.

Позивач 19.12.2024 направив Відповідачу претензію від 19.12.2024 № 11/4-18374 про сплату пені та штрафу.

Відповідач листом повідомив про наявність наміру виконати умови Контракту та здійснити постачання залишку Товару у січні 2025 (а.с. 55).

Позивач 19.02.2025 направив Відповідачу лист від 19.02.2025 № 22/2-3463 щодо актуалізації графіку постачання Товару за Контрактом (а.с. 55-56), проте реагування на нього не отримав.

Листом від 19.03.2025 № 22/2-5462 Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" повідомило Товариству з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи" про розірвання Контракту з 27.03.2025 відповідно до п. 12.1 Контракту.

Враховуючи наведене та вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом (в редакції прийнятої судом заяви про збільшення розміру позовних вимог) з вимогою про стягнення з Відповідача 2 294 189,40 грн, з яких: 1 697 411,40 грн пені за період з 16.12.2024 по 26.03.2025 та 596 778,00 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості товару.

4. Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст.173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Зазначене також кореспондується зі статтями 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Дослідивши зміст укладеного між позивачем та відповідачем договору, суд дійшов висновку, що даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частиною 4 статті 265 ГК України сторони для визначення умов договорів поставки мають право використовувати відомі міжнародні звичаї, рекомендації, правила міжнародних органів та організацій, якщо це не заборонено прямо або у виключній формі цим Кодексом чи законами України.

Реалізація суб`єктами господарювання товарів негосподарюючим суб`єктам здійснюється за правилами про договори купівлі-продажу. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України про договір купівлі-продажу (частина 6 статті 265 ГК України).

Частинами 1 та 2 статті 712 ЦК України визначено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За приписами ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 599 ЦК України та ст. 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За загальним правилом, встановленим ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що Відповідач в порушення прийнятих на себе зобов`язань за Контрактом 376 комплектів Товару поставив невчасно (100 комплектів 18.12.2024, 30 комплектів 26.12.2024, 16 комплектів 07.01.2025, 100 комплектів 14.01.2025, 130 комплектів 15.01.2025), 78 комплектів Товару поставлено Відповідачем не було.

Дані обставини Відповідачем не спростована.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Одним із видів забезпечення виконання зобов`язань відповідно ст. 546, ст. 549 ЦК України та ст. 199 ГК України, є неустойка (штраф, пеня), розмір якої визначається відповідно до умов договору, що не суперечать чинному законодавству України.

Відповідно до ст. 230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Пунктом 4 ст. 231 ГК України визначено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою НБУ, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (п. 6 ст. 231 ГК України). Пунктом 6 ст. 232 ГК України визначено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

У підп. 1 п. 7.2 Контракту сторони узгодили, що у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості Товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за порушення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Тобто, при укладені Договору сторони дійшли згоди щодо стягнення одночасно штрафу та пені у разі невиконання відповідачем умов договору, тому їх одночасне застосування не суперечить вимогам чинного законодавства України та умовам укладеного між сторонами договору. Положеннями ст. ст. 627, 628, 629 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки згідно зі ст. 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до ст. 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій, що узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеній, зокрема, у постанові від 01.06.2021 року у справі №910/12876/19.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 1 697 411,40 грн пені за період з 16.12.2024 по 26.03.2025 з урахуванням кожної з часткових поставок та 596 778,00 грн штрафу у розмірі 7% вказаної вартості товару.

Суд здійснив перевірку наданого позивачем розрахунку позовних вимог та дійшов висновку, що позовні вимоги є математично правильними та правомірними.

За приписами ч. 1 та ч. 2 ст. 161 ГПК України при розгляді справи судом в порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи, зокрема, є: позовна заява; відзив на позовну заяву.

Відповідач контррозрахунку ціни позову не надав, незгоди щодо арифметичної правильності розрахунку у відзиві не висловив, вимогу не заперечив.

Згідно з приписами частини 4 статті 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

Згідно із ч. 2-3 ст.13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

Отже, з аналізу наведених норм права та поданих доказів, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, Відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010р. №4241/03 Європейським судом з прав людини зазначено, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Відповідно до ч.23 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України" за заявою №63566/00 суд нагадує, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення.

Стосовно розподілу судових витрат.

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні з позовом до суду згідно платіжної інструкції № 5999 від 07.03.2025 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 25 381,87 (а.с. 7) та при збільшенні розміру позовних вимог згідно платіжної інструкції № 7600 від 01.05.2025 Позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 422,40 грн (а.с. 11).

Зарахування судового збору у вказаному розмірі грн до спеціального фонду Державного бюджету України підтверджується довідками (а.с. 59, 89).

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Так як позивачем було подано позовну заяву у даній справі в електронній формі, виходячи з ціни позову розмір судового збору підлягає пониженню на коефіцієнт 0,8 та становить 27 530,27 грн. (2 294 189,40 х 1,5% х 0,8).

Сума переплати судового збору становить 274,00 грн (25 381,87 грн + 2 422,40 грн - 27 530,27 грн).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд також інформує позивача, що 07.01.2025 року набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 за № 1888/43233. Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Таким чином, для формування Господарським судом Полтавської області електронного подання на повернення судового збору позивачу необхідно надати суду відповідне клопотання про повернення судового збору та вичерпну інформацію згідно з абзацом сьомими пункту 5 розділу I "Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів", затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 787 від 03.09.2013 р. та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.09.2013 за № 1650/24182, із змінами, внесеними згідно з Наказом Міністерства фінансів № 606 від 26.11.2024 р.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при укладенні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 ГПК України судовий збір покладається на Відповідача у розмірі 27 530,27 грн.

Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сайбер-Ф Технолоджи" (вул. Чумацький шлях, 64, м. Полтава, Полтавська область, 36014, ідентифікаційний код юридичної особи 23558437) на користь Державного підприємства міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (вул. Автозаводська, 2, м. Київ, 04074, ідентифікаційний код юридичної особи 44725823) 1 697 411,40 грн, 596 778,00 грн штрафу та 27 530,27 грн витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ із набранням рішенням законної сили.

Рішення підписано 21.07.2025 року

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя О.В.Ківшик