ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Справа№ 911/1306/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Руденко М.А.

Кропивної Л.В.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.,

за участю представників:

від позивача - Гаврилюк В.О.,

від відповідача - представник не прибув,

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" на рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі №911/1306/22 (суддя Мальована Л.Я., повний текст складено 10.03.2025) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" до Приватного підприємства "Хотей 2019" про стягнення 6 454 246,95 грн, за зустрічним позовом Приватного підприємства "Хотей 2019" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" про стягнення 419 197,87 грн попередньої оплати по договору поставки № 1104 від 01.12.2021р.

ВСТАНОВИВ наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" звернулось до суду з позовом до Приватного підприємства "Хотей 2019" про стягнення 6 454 246 грн. 95 коп., які складають: 4 768 014 грн. 80 коп. основного боргу, 839 291 грн. 42 коп. інфляційних втрат, 767 397 грн. 28 коп. пені, 79 543 грн. 45 коп. 3 % річних.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем грошових зобов`язань по договору поставки № 1104 від 01.12.2021 р.

Відповідачем подана зустрічна позовна заява про стягнення 419 197 грн. 87 коп. переплати за поставлений товар по договору поставки № 1104 від 01.12.2021 р.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані нездійсненням поставки оплаченого на вказану суму товару.

Рішенням Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі №911/1306/22 у задоволенні первісного позову відмовлено повністю; зустрічний позов задоволено.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісного позову, оскільки дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин поставки відповідачу товару на заявлену до стягнення суму, зустрічні позовні вимоги - задоволені з огляду на відсутність доказів поставки товару на оплачену ПП "Хотей 2019" суму у розмірі 419 197 грн. 87 коп.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким первісний позов задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на невірність здійсненої місцевим господарським судом оцінки, наявних у справі доказів.

Крім цього, до апеляційної скарги скаржником подано клопотання про поновлення строку на подання додаткових доказів.

Мотивування його відхилення буде наведене нижче у даній постанові при оцінці доводів позивача.

В судовому засіданні представник апелянта - позивача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Відповідач правом на участь представника у даному судовому засіданні не скористався та надіслав на адресу суду клопотання про відкладення слухання справи, яке мотивоване тим, що його представник не має змоги з`явитися у судове засідання, призначене на 14.07.2025, через хворобу, інший представник - викликаний до Територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Дослідивши обставини, заявленого клопотання, колегією суддів відмовляється у його задоволенні, оскільки відповідачем у справі є товариство, а не окремий його представник, в свою чергу, Господарським процесуальним кодексом України передбачена участь у судовому процесі через представника, що надає можливість направити в судове засідання іншу уповноважену належним чином на те особу.

Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, третіх осіб, чи клопотання цих осіб про відкладення розгляду справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

Представники відповідача були присутні в минулих засіданнях суду та надали свої пояснення по суті апеляційної скарги.

З урахуванням того, що неявка представника відповідача в судове засідання не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, вона розглянута судом у даному судовому засіданні по суті з винесенням постанови.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

01.12.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" та Приватним підприємством "Хотей 2019" був укладений договір поставки № 1104, згідно п. 1.1 якого Постачальник зобов`язується протягом чинності цього договору поставляти та передавати у власність Покупцеві товар (партії товару) в кількості і в строки згідно з умовами цього договору та додатків до нього, які є невід?ємною частиною цього договору, а Покупець зобов`язується приймати та своєчасно сплачувати за товар (партії товару) згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 1.2 зазначеного договору, найменування, одиниця виміру, штрих-код товару, що відповідає стандартам (EAN), ціна за одиницю товару та загальна ціна товару вказується у видаткових накладних на товар, які є невід`ємною частиною цього Договору.

Згідно пункту 2.1 договору поставки № 1104 від 01.12.2021 р., поставка товару на склади Покупця здійснюється на умовах DDP (Офіційні правила Міжнародної торговельної палати Інкотермс 2010р.), транспортом Постачальника за рахунок Постачальника, у строк, який не перевищує 5 (п?ять) календарних днів з моменту направлення замовлення на поставку товару Покупцем, якщо інше не вказано у замовленні Покупця. Постачальник зобов`язаний поставити товар до наступних місць поставки: - склад Покупця, який розташований за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58.

Відповідно пункту 3.3 договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року передбачено, якщо сторонами письмово не узгоджено інше місце поставки, то товар приймається за кількістю та якістю представником (представниками) покупця, належним чином уповноваженими відповідно до вимог чинного законодавства України, за місцем поставки.

Позивачем за первісним позовом заявлено позовні вимоги до Відповідача про стягнення заборгованості в загальному розмірі 6 454 246 грн 95 коп. В обґрунтування позовних вимог Позивач за первісним позовом зазначає, що на виконання умов договору поставки №1104 від 01.12.2021 року, в період з 14.12.2021 року по 25.01.2022 року відбулись поставки партій товару загальною вартістю 11 648 154,80 грн, впродовж лютого-березня та червня 2022 року Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар та станом на 01 серпня 2022 року загальна заборгованість становила 4 768 014,80 грн.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог Відповідач вказав, що Позивачем за первісним позовом було здійснено шість поставок товару на загальну вартість 5 472 802,13 грн, згідно наступних документів: видаткових накладних № ЦБ-65900 від 14.12.2021 року на суму 958 862,40 грн, № ЦБ-65970 від 16.12.2021 року на суму 856 402,00 грн, № ЦБ-66223 від 20.12.2021 року на суму 869 591,60 грн, № ЦБ-68240 від 22.12.2021 року на суму 885 731,20 грн, №ЦБ-68807 від 24.12.2021 року на суму 1 023 357,40 грн, № АП-6486 від 27.12.2021 року на суму 888 857,50 грн та товарно-транспортних накладних: № ЦБ-859 від 14.12.2021 року, №ЦБ-863 від 16.12.2021 року, № ЦБ-867 від 20.12.2021 року, №ЦБ-875 від 22.12.2021 року, № ЦБ-881 від 24.12.2021 року та № ЦБ-895 від 27.12.2021 року, які були в повному обсязі оплачені ПП "Хотей 2019".

Крім того повідомив, що ПП "Хотей 2019" було помилково перераховано грошові кошти на банківський рахунок ТОВ "Родинна ковбаска" у сумі 419 197,87 грн, а відтак виникла переплата за договором поставки № 1104 від 01.12.2021 року на вказану суму, за якою не відбулося постачання Товару, що стало підставою для пред`явлення зустрічного позову у даній справі.

Суд першої інстанції відмовив у задоволенні первісного позову, оскільки дійшов висновку про недоведеність позивачем обставин поставки відповідачу товару на заявлену до стягнення суму, зустрічні позовні вимоги - задоволені.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, викладеними в оскаржуваному рішенні, з огляду на наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою правочин, укладений між сторонами є договором поставки.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Позивач за первісним позовом зазначає, що на виконання умов договору поставки №1104 від 01.12.2021 року, в період з 14.12.2021 року по 25.01.2022 року відбулись поставки партій товару загальною вартістю 11 648 154,80 грн, що підтверджується наступними документами, а саме: видатковими накладними (№ЦБ-65900 від 14.12.2021 року, № ЦБ-65970 від 16.12.2021 року, №ЦБ-66223 від 20.12.2021 року, № ЦБ-68240 від 22.12.2021 року, № ЦБ-68807 від 24.12.2021 року, № 6486 від 27.12.2021 року, № ЦБ-75016 від 28.12.2021 року, №ЦБ-9 від 04.01.2022 року, № ЦБ-3407 від 11.01.2022 року, № 2360 від 13.01.2022 року, № 3447 від 18.01.2022 року, № ЦБ-8614 від 20.01.2022 року та № ЦБ-8722 від 25.01.2022 року), актами розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних (№ 2926 від 14.12.2021 року, № 4542 від 20.12.2021 року, № 5123 від 22.12.2021 року, № 5781 від 24.12.2021 року, № 6486 від 27.12.2021 року, № 6778 від 28.12.2021 року, № 661 від 04.01.2022 року, № 1795 від 11.01.2022 року, №2360 від 13.01.2022 року, № 3447 від 18.01.2022 року, № 3792 від 20.01.2022 року та № 5023 від 25.01.2022 року) та товарно-транспортними накладними (№ ЦБ-859 від 14.12.2021 року, № ЦБ-863 від 16.12.2021 року, № ЦБ-867 від 20.12.2021 року, №ЦБ-875 від 22.12.2021 року, №ЦБ-881 від 24.12.2021 року, №АП-33 від 27.12.2021 року, № ЦБ-888 від 28.12.2021 року, № ЦБ-8 від 04.01.2022 року, № АП-20 від 13.01.2022 року, № АП-26 від 18.01.2022 року, № ЦБ-19 від 20.01.2022 року, №ЦБ-23 від 25.01.2022 року).

За доводами позивача, впродовж лютого-березня та червня 2022 року Відповідач здійснив часткову оплату за отриманий товар та станом на 01 серпня 2022 року загальна заборгованість становила 4 768 014,80 грн.

В обґрунтування своїх заперечень проти позовних вимог Відповідач за первісним позовом надав суду відповідні письмові пояснення викладені в заявах по суті спору та додаткових письмових поясненнях, згідно яких за час взаємної співпраці в грудні 2021 року згідно договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року Позивачем за первісним позовом було здійснено шість поставок товару на загальну вартість 5 472 802,13 грн, згідно наступних документів: видаткових накладних №ЦБ-65900 від 14.12.2021 року на суму 958 862,40 грн, № ЦБ-65970 від 16.12.2021 року на суму 856 402,00 грн, № ЦБ-66223 від 20.12.2021 року на суму 869 591,60 грн, №ЦБ-68240 від 22.12.2021 року на суму 885 731,20 грн, № ЦБ-68807 від 24.12.2021 року на суму 1 023 357,40 грн, № АП-6486 від 27.12.2021 року на суму 888 857,50 грн та товарно-транспортних накладних: № ЦБ-859 від 14.12.2021 року, №ЦБ-863 від 16.12.2021 року, № ЦБ-867 від 20.12.2021 року, № ЦБ-875 від 22.12.2021 року, № ЦБ-881 від 24.12.2021 року та № ЦБ-895 від 27.12.2021 року, які були в повному обсязі оплачені ПП "Хотей 2019". Крім того повідомив суд, що ПП "Хотей 2019" було помилково перераховано грошові кошти на банківський рахунок ТОВ "Родинна ковбаска" у сумі 419 197,87 грн, а відтак виникла переплата за договором поставки № 1104 від 01.12.2021 року на вказану суму, за якою не відбулося постачання Товару.

На підтвердження факту оплати вищевказаних поставок партій товару Відповідачем за первісним позовом надано суду та долучено до матеріалів справи копії платіжних доручень, а саме: по оплатам в грудні 2021 року - платіжні доручення № 3132 від 29.12.2022 на суму 130 000,00 грн, № 3133 від 29.12.2022 на суму 140 000,00 грн, № 3134 від 29.12.2022 на суму 152 000,00 грн; по оплатам в січні 2022 року - платіжні доручення № 249.00000 від 04.01.2022 на суму 130 000,00 грн, № 250.00000 від 04.01.2022 на суму 140 000,00 грн, № 251.00000 від 04.01.2022 на суму 160 000,00 грн, № 252.00000 від 04.01.2022 на суму 170 000,00 грн, № 487.00000 від 10.01.2022 на суму 120 000,00 грн, № 488.00000 від 10.01.2022 на суму 140 000,00 грн, № 489.00000 від 10.01.2022 на суму 150 000,00 грн, № 490.00000 від 10.01.2022 на суму 160 000,00 грн, № 560.00000 від 17.01.2022 на суму 120 000,00 грн, № 561.00000 від 17.01.2022 на суму 140 000,00 грн, № 562.00000 від 17.01.2022 на суму 160 000,00 грн, № 563.00000 від 17.01.2022 на суму 180 000,00 грн, № 1580 від 24.01.2022 на суму 150 000,00 грн, № 1581 від 24.01.2022 на суму 170 000,00 грн, № 1582 від 24.01.2022 на суму 180 000,00 грн; по оплатам в лютому 2022 року - платіжні доручення № 719 від 07.02.2022 на суму 135 000,00 грн, № 720 від 07.02.2022 на суму 155 000,00 грн, № 721 від 07.02.2022 на суму 150 000,00 грн, № 722 від 07.02.2022 на суму 160 000,00 грн, № 1468 від 14.02.2022 на суму 130 000,00 грн, № 1469 від 14.02.2022 на суму 145 000,00 грн, № 1470 від 14.02.2022 на суму 155 000,00 грн, № 1471 від 14.02.2022 на суму 170 000,00 грн, № 2228 від 21.02.2022 на суму 130 000,00 грн, № 2229 від 21.02.2022 на суму 140 000,00 грн, № 2230 від 21.02.2022 на суму 150 000,00 грн, № 2231 від 21.02.2022 на суму 180 000,00 грн; по оплатам в березні 2022 року - платіжні доручення № 626 від 21.03.2022 на суму 130 000,00 грн, № 627 від 21.03.2022 на суму 145 000,00 грн, № 628 від 21.03.2022 на суму 155 000,00 грн, №629 від 21.03.2022 на суму 170 000,00 грн; та по оплатам в червні 2022 року - платіжні доручення № 450 від 06.06.2022 на суму 140 000,00 грн, № 451 від 06.06.2022 на суму 145 000,00 грн, № 452 від 06.06.2022 на суму 155 000,00 грн, №453 від 06.06.2022 на суму 170 000,00 грн, № 454 від 06.06.2022 на суму 190 000,00 грн.

Окрім того, Відповідачем за первісним позовом були заявлені клопотання про призначення судово-почеркознавчої та судово-технічної експертизи документів, які обґрунтовані наявністю ознак підробки на документах, наданих Позивачем за первісним позовом на підтвердження позовних вимог, а саме виготовлення кліше круглої печатки ПП "Хотей 2019", візуально схожої на оригінальну та виготовлення підписів уповноваженої особи - директора ПП "Хотей 2019", способом наведення підпису із вже існуючого підпису.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 19.10.2022 року призначено у справі № 911/1306/22 судову почеркознавчу експертизу та судову технічну експертизу документів, проведення яких доручено Київському науково-дослідному інституту судових експертиз.

Згідно висновку експерта від 10.04.2023 № 465/23-33/11170-11204/23-33 за результатами проведення судово-технічної експертизи документів у господарській справі № 911/1306/22 встановлено, що відтиски печатки від імені ПП "Хотей 2019" у документах наданих ТОВ "Родинна ковбаска" (видаткові накладні, акти розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних, товарно-транспортні накладні) нанесені однією і тією ж печаткою, але не тією печаткою ПП "Хотей 2019", вільні й експериментальні зразки відтисків якої надані для порівняльного дослідження, а іншою печаткою з аналогічним змістом тексту.

Листом від 03.06.2024 № 11736/10164-4-24/32 КНДІСЕ повідомлено суд про залишення ухвали Господарського суду Київської області від 10.01.2024 року про призначення судово-почеркознавчої експертизи у господарській справі №911/1306/22 без виконання та повернення матеріалів справи. Водночас, підставою для повернення матеріалів справи КНДІСЕ вказано: "При попередньому вивчені наданих матеріалів встановлено, що досліджувані об`єкти, що містяться у наданих на дослідження документах, нанесені за допомогою рельєфного кліше "факсиміле" із зображенням підпису, що відповідно до п.1.1. Науково методичних рекомендацій, затверджених наказом Мін?юсту України від 08.10.1998 № 53/5, не є об`єктом почеркознавчого дослідження.

Позивач за первісним позовом стверджував, що під час поставки товару за адресою: м. Київ, вул. Ак. Кримського, 22 товар приймався представником ПП "Хотей 2019" із проставленням факсимільного підпису та печатки. За твердженням ТОВ "Родинна ковбаска" уповноваженою особою на місці (представником) від ПП "Хотей 2019" був Богач Павло Володимирович, який приймав товар та підписував первинні документи в м. Київ, по вул. Ак. Кримського, 22.

Відтак вбачається, що на оригіналах документів наданих Позивачем за первісним позовом до суду, на підтвердження своїх позовних вимог та факту поставки Відповідачу товару на загальну суму 11 648 154,80 грн. підписи зі сторони ПП "Хотей 2019" виконані шляхом нанесення за допомогою рельєфного кліше "факсиміле" із зображенням підпису директора ОСОБА_3

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що ПП "Хотей 2019" має у користуванні складське приміщення за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58, куди поставляється замовлений у постачальників товар та вказана адреса складу погоджена сторонами, як адреса місця поставки товару, згідно укладеного договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року.

Отже, в договорі поставки № 1104 від 01.12.2021 року, сторони чітко погодили місце поставки товару - склад Покупця, який розташований за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58, а також умови та порядок внесення змін до цього договору, в тому числі і щодо зміни адреси місця поставки. В матеріалах справи відсутні докази щодо зміни місця поставки за іншою адресою ніж адреса поставки: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58.

Згідно наданих Відповідачем за первісним позовом та долучених до матеріалів справи договору оренди приміщення № 09/01/20-АХО від 09.01.2020 року та повідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП від 07.10.2020 року вбачається, що ПП "Хотей 2019" має склад за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58.

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження зміни місця поставки за договором поставки № 1104 від 01.12.2021 року на адресу: м. Київ, вул. Ак. Кримського, 22 чи визначення його як додаткового, в тому числі відсутні докази наявності у Відповідача за первісним позовом складу за відповідною адресою. До матеріалів справи не надано доказів на підтвердження погодження між сторонами зміни адреси місця поставки товару, в порядку та на умовах визначених договором поставки № 1104 від 01.12.2021 року.

Позивачем за первісним позовом на підтвердження своїх доводів стосовно того, що поставка товару завжди здійснювалася за адресою м. Київ, вул. Ак. Кримського, 22, надано до суду першої інстанції клопотання про долучення доказів до справи від 31.10.2023 та 16.08.2024 року

Місцевим господарським судом вказані докази не були прийняті через недоведеність обставин неможливості їх своєчасного подання.

В апеляційній скарзі апелянт просить поновити йому строк на подання доказів та прийняти їх.

Колегія суддів погоджується із відмовою суду першої інстанції у прийнятті вказаних доказів, а тому відповідно не вбачає підстав для поновлення строку на їх подання, враховуючи таке.

В жовтні 2023 року представником Позивача за первісним позовом долучено до матеріалів справи додаткові докази - документи по господарським взаємовідносинам між ТОВ "Родинна ковбаска" та ФОП Мазепа С.М., а саме: договори транспортно-експедиторського обслуговування, заявки на виконання перевезення вантажів автомобільним транспортом, акти надання послуг, а також відповідь ФОП Мазепи С.М. від 25.10.2023 року на адвокатський запит від 20.10.2023 року.

В серпні 2024 року представником Позивача за первісним позовом долучено до матеріалів справи додаткові письмові пояснення від 16.08.2024 року та заяву свідка ОСОБА_1 в порядку ст. 88 ГПК України від 16.08.2024 року.

В силу принципів диспозитивності та змагальності господарського судочинства, сутність яких викладено в статтях 13, 14 Господарського процесуального кодексу України, а також приписах статті 74 цього Кодексу, збирання доказів у справі не є обов`язком суду.

Навпаки, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування у господарському процесі покладений виключно на сторони спору, кожна з яких несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 80 цього Кодексу, чітко врегульовано порядок та строки подання доказів учасниками справи. Так, за частиною 2 вказаної статті позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Згідно частини 4 цієї статті, якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. Частина 5 цієї статті визначає, що у випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів.

Отже, за змістом вказаних норм всі докази, які підтверджують заявлені вимоги, мають бути подані позивачем одночасно з такою заявою, а неможливість подання доказів у цей строк повинна бути письмово доведена позивачем до суду та належним чином обґрунтована.

Суд першої інстанції вказав, що представником Позивача за первісним позовом не надано суду належного обґрунтування неможливості подання таких доказів у визначений судом строк - до 14.10.2022р. з причин, що не залежали від них. Клопотання про поновлення строку на подачу доказів та долучення їх до матеріалів справи Позивачем за первісним позовом не подано, а тому, керуючись частиною 2 статті 207 ГПК України, суд залишив їх без розгляду.

В свою чергу, Позивачем відповідне клопотання про поновлення строку на подання доказів заявлено лише в суді апеляційної інстанції.

На обґрунтування клопотання заявник зазначив, що несвоєчасне долучення доказів пов`язано з необхідністю спростувати інформацію, яка була отримана за результатами експертиз.

Колегія судді стосовно наведеного вказує наступне.

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони також мають ще коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Відповідно до пункту 6 частини другої статті 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Наведеними процесуальними нормами чітко окреслено характер процесуальної поведінки, який зобов`язує учасників справи діяти сумлінно, тобто проявляти добросовісне ставлення до наявних у них прав і здійснювати їх реалізацію таким чином, щоб забезпечити неухильне та своєчасне (без суттєвих затримок та зайвих зволікань) виконання своїх обов`язків, встановлених законом або судом, зокрема щодо дотримання строку на вчинення певних дій. Для цього особа, яка подала позовну заяву, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Строки для вчинення учасниками справи процесуальних дій не є необмеженими.

Позивач, як особа, яка ініціювала подання позову повинна одночасно з його поданням надати всі докази на підтвердження своїх вимог, в тому числі й тих, які він вважає можуть підтвердити обставини поставки товару за певною адресою.

З огляду на наведене, колегія суддів не вбачає підстав для поновлення строку на подання додаткових доказів та погоджується із обґрунтованістю їх неприйняття судом першої інстанції.

Отже, доводи апелянта щодо зміни адреси місця поставки товару з адреси: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58 за договором поставки №1104 від 01.12.2021 року на місце поставки за адресою м. Київ, вул. Ак. Кримського, 22 не підтверджені належними та допустимими доказами.

Окрім вказаного слід також зазначити наступне.

Наказом директора ПП "Хотей 2019" ОСОБА_3 № 3 від 02 серпня 2020 року затверджено створення бригади з приймання товару за договорами поставок та/або купівлі-продажу на склад підприємства у наступному складі: ОСОБА_5 - завідувач складу, ОСОБА_6 - заступник завідувача складу, ОСОБА_7 - заступник завідувача складу. Інших осіб для можливого прийняття товару представниками ПП "Хотей 2019" від постачальників за договорами поставки - матеріали справи не містять.

Пунктом 6 вказаного наказу затверджено відбитки штампів, які використовують уповноважені особи Відповідача за первісним позовом, що входять до складу бригади з приймання товару за договорами поставок та/або купівлі-продажу, при підписанні видаткових, товаро-транспортних накладних та інших супровідних документах до вантажу безпосередньо при отриманні та відвантаженні товарно-матеріальних цінностей на складі ПП "Хотей 2019" за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58.

Також в порядку статті 88 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) Відповідач за первісним позовом надав суду заяви свідків від 01.09.2022 року - директора ОСОБА_3 та завідувачки складу ОСОБА_2 , в яких свідки своїми показаннями підтверджують факт поставки Позивачем за первісним позовом товару за період з 14.12.2021 по 27.12.2021 року безпосередньо на склад Відповідача за первісним позовом за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58 на загальну суму 5 472 802,13 грн.

Згідно заяви свідка ОСОБА_2 від 01.09.2022 року, ОСОБА_2 з 21.09.2020 року працює на посаді завідувача складу в ПП "Хотей 2019", згідно наказу про призначення № 48/7к від 18.09.2020 року. До її посадових обов`язків входить: керування роботами, які охоплюють приймання, зберігання і відпуск товарно-матеріальних цінностей на складі, їх розміщення з урахуванням найбільш раціонального використання складських площ, полегшення і прискорення пошуку необхідних матеріалів, інвентарю тощо; підписання від імені та в інтересах ПП "Хотей 2019" всіх товаросупровідних документів при отриманні та відвантаженні товарно-матеріальних цінностей, безпосередньо в момент приймання товару в складському приміщенні; забезпечення зберігання складованих товарно-матеріальних цінностей, додержання режимів зберігання, ведення обліку складських операцій; забезпечення додержання правил оформлення і здавання прибутково-видаткових документів, складання встановленої звітності; контроль за наявністю і справністю протипожежних засобів, станом приміщень, обладнання та інвентарю на складі і забезпечення їх своєчасного ремонту; організація проведення вантажно-розвантажувальних робіт на складі з додержанням правил і норм охорони праці, виробничої санітарії і протипожежного захисту, зберігання і своєчасне повернення постачальникам вантажного реквізиту; приймання участі у проведенні інвентаризацій товарно-матеріальних цінностей; керівництво працівниками складу.

Згідно заяви свідка ОСОБА_3 від 01.09.2022 року, останній з 16.09.2019 року обіймає посаду директора ПП "Хотей 2019", згідно наказу про призначення № 1-к від 16.09.2019 року. В своїх письмових поясненнях викладених в заяві свідка ОСОБА_3 зазначає, що ПП "Хотей 2019" має головний офіс, який розташований у місті Бровари, Київської області за адресою: вул. Київська, будинок 316, а також має у користуванні складське приміщення, куди поставляється замовлений у постачальників товар, за адресою: 04111, м. Київ, вул. Данила Щербаківського, буд. 58. Також повідомив суд, що у зв`язку з великим товарооборотом та з метою оперативного приймання товару на склад, що постачається ПП "Хотей 2019" його постачальниками за договорами поставок та/або купівлі-продажу, ним, як директором ПП "Хотей 2019" було видано наказ № 3 від 02 серпня 2020 року, яким затверджено створення бригади з приймання товару за договорами на склад підприємства та відбитки штампів прямокутної форми, якими уповноважені особи з числа бригади з приймання товару мають право посвідчувати від імені ПП "Хотей 2019" товаросупровідні документи, а саме: видаткові, товаро-транспортні накладні та інші супровідні до вантажу документи при отриманні та відвантаженні товарно-матеріальних цінностей.

При цьому, згідно пункту 3.2 договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року, моментом переходу права власності на товар є момент фактичного одержання товару покупцем та підписання уповноваженими представниками обох сторін видаткових накладних, що підтверджують фактичну передачу товару від постачальника покупцеві. Датою поставки товару постачальником є фактична дата прийняття товару покупцем за видатковою накладною.

З огляду на вищевикладені показання свідків, викладені в заявах від 01.09.2022 року - директора ОСОБА_3 та завідувачки складу ОСОБА_2 , які не спростовані Позивачем за первісним позовом, слід дійти висновку, що директор ПП "Хотей 2019" особисто не приймає та не підписує товаросупровідні документи на товар, який поставляється на склад ПП "Хотей 2019", а відповідні повноваження надані уповноваженим працівникам визначеним в наказі № 3 від 02 серпня 2020 року, що узгоджується з положеннями пунктів 3.2 та 3.3. договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року.

Крім того, в своїх письмових поясненнях, викладених в заяві свідка ОСОБА_3 , останній зазначає, що підписи на документах (видаткових накладних, актах розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних), які наданні Позивачем за первісним позовом до суду разом з позовною заявою, йому не належать та він особисто їх не підписував.

Враховуючи зміст Листа від 03.06.2024 № 11736/10164-4-24/32 КНДІСЕ, яким повідомлено суд про те, що досліджувані об`єкти (підписи від імені ОСОБА_3 на оригіналах видаткових накладних, актах розбіжності/повернення продукції до видаткової накладної, товарно-транспортних накладних, копії яких додані Позивачем за первісним позовом до позову, нанесені за допомогою рельєфного кліше "факсиміле" із зображенням підпису, а також твердження Позивача за первісним позовом, про те, що товар прийнятий представником ПП "Хотей 2019" із проставленням факсимільного підпису, а також твердження свідка ОСОБА_3 що підписи на документах (видаткових накладних, актах розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних), які наданні Позивачем за первісним позовом до суду разом з позовною заявою, йому не належать та він особисто їх не підписував, - суд приходить до висновку, що підписи від імені ОСОБА_3 на оригіналах видаткових накладних, актах розбіжності/повернення продукції до видаткової накладної, товарно-транспортних накладних, копії яких додані Позивачем за первісним позовом до позову, виконані з використанням факсимільного відтворення підпису.

Можливість використання факсимільного підпису у договірних відносинах учасниками господарської діяльності надає частина 3 статті 207 ЦК України, відповідно до положень якої використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів, або іншим чином врегульовується порядок його використання сторонами.

Тобто, з наведених положень частини 3 статті 207 ЦК України вбачається, що у договірних відносинах використання факсимільне відтворення підпису допускається лише за письмовою згодою сторін.

Водночас умовами укладеного між сторонами договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року не передбачена можливість сторін підписувати первинні документи щодо поставки партій товару за допомогою використання факсимільних підписів уповноважених осіб на їх приймання.

Також, в матеріалах справи відсутні будь-які додаткові угоди (додатки) до договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року, які б надавали сторонам таке право.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність між ТОВ "Родинна ковбаска" та ПП "Хотей 2019" належним чином оформленої письмової згоди на використання факсимільного відтворення підпису сторін, зокрема для підписання видаткових та товарно-транспортних накладних при отриманні товару за договором поставки №1104 від 01.12.2021 року.

Таким чином, факсимільне відтворення підпису директора ПП "Хотей 2019" на наданих Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи видаткових накладних (№ ЦБ-65900 від 14.12.2021 року, № ЦБ-65970 від 16.12.2021 року, №ЦБ-66223 від 20.12.2021 року, № ЦБ-68240 від 22.12.2021 року, № ЦБ-68807 від 24.12.2021 року, № 6486 від 27.12.2021 року, № ЦБ-75016 від 28.12.2021 року, №ЦБ-9 від 04.01.2022 року, № ЦБ-3407 від 11.01.2022 року, № 2360 від 13.01.2022 року, № 3447 від 18.01.2022 року, № ЦБ-8614 від 20.01.2022 року та № ЦБ-8722 від 25.01.2022 року), актах розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних (№ 2926 від 14.12.2021 року, № 4542 від 20.12.2021 року, № 5123 від 22.12.2021 року, № 5781 від 24.12.2021 року, № 6486 від 27.12.2021 року, № 6778 від 28.12.2021 року, № 661 від 04.01.2022 року, № 1795 від 11.01.2022 року, № 2360 від 13.01.2022 року, № 3447 від 18.01.2022 року, № 3792 від 20.01.2022 року та № 5023 від 25.01.2022 року) та товарно-транспортних накладних (№ ЦБ-859 від 14.12.2021 року, № ЦБ-863 від 16.12.2021 року, № ЦБ-867 від 20.12.2021 року, № ЦБ-875 від 22.12.2021 року, № ЦБ-881 від 24.12.2021 року, № АП-33 від 27.12.2021 року, № ЦБ-888 від 28.12.2021 року, № ЦБ-8 від 04.01.2022 року, № АП-20 від 13.01.2022 року, № АП-26 від 18.01.2022 року, № ЦБ-19 від 20.01.2022 року, № ЦБ-23 від 25.01.2022 року) - не є власноручним підписом директора ПП "Хотей 2019" Андрушка О.І. та не може вважатись підтвердженням його справжньої волі на настання відповідних правових наслідків, пов`язаних з підписанням таких документів.

За наведених обставин, видаткові накладні, акти розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних та товарно-транспортні накладні, надані Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи, не можуть вважатись такими, що підписані повноважною особою ПП "Хотей 2019".

Не знайшли свого підтвердження твердження Позивача за первісним позовом про те, що приймання товару здійснено зі сторони ПП "Хотей 2019" - ОСОБА_4 , оскільки в матеріалах справи докази на підтвердження повноважень відповідної особи щодо можливості приймання товару та підписання документів зі сторони ПП "Хотей 2019", - відсутні.

Відповідачем за первісним позовом надано до матеріалів справи довідку №18/10/2022-ю-1 від 18.10.2022 року на підтвердження відсутності перебування ОСОБА_4 в трудових відносинах з ПП "Хотей 2019" та/або укладання будь-яких правочинів з ОСОБА_4 , в тому числі на вчинення будь-яких дій від імені ПП "Хотей 2019" та видачі на ім?я ОСОБА_4 будь-яких доручень на представництво інтересів ПП "Хотей 2019" перед третіми особами.

Крім того, ПП "Хотей 2019" також надало суду видаткові накладні та товарно-транспортні накладні по взаємовідносинах з ТОВ "Родинна ковбаска", які окрім підпису уповноваженої особи та печатки Позивача за первісним позовом, містять відбиток кліше прямокутного штампу ПП "Хотей 2019", затвердженого наказом № 3 від 02 серпня 2020 року та підпис уповноваженої особи на отримання товару - завідувача складу ОСОБА_5, показання якої викладені у заяві свідка від 01.09.2022 року та долучені до матеріалів справи.

Під час розгляду справи Позивач за первісним позовом жодним чином не заперечував та не ставив під сумнів справжність та оригінальність наданих ПП "Хотей 2019" первинних бухгалтерських документів на підтвердження факту поставки товару на загальну суму 5 472 802,13 грн.

Позивач за первісним позовом не надав суду жодних доказів, які б могли ідентифікувати особу Богача П.В. та підтвердити його зв?язок щодо представництва ПП "Хотей 2019", а також які б доводили його повноваження на підписання первинних та товаросупровідних документів на отримання товару (видаткових накладних, актів розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних та товарно-транспортних накладних) від імені та в інтересах ПП "Хотей 2019".

Таким чином твердження Позивача за первісним позовом щодо наявної домовленості з Відповідачем про зміну місця поставки товару на іншу: м. Київ, вул. Академіка Кримського, 22 та про підписання ОСОБА_4 в якості представника ПП "Хотей 2019" документів на поставку товару зі сторони ПП "Хотей 2019" із проставленням ОСОБА_4 факсимільного підпису директора ОСОБА_3 є безпідставними, не підтвердженні належними та допустимими доказами.

Колегія суддів звертає увагу на те, що суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний господарський суд виходить з того, що:

- обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи;

- важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, якими суд має керуватися при вирішенні справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою;

- із внесенням 17.10.2019 змін до ГПК України його статтю 79 викладено у новій редакції, чим фактично впроваджено у господарський процес стандарт доказування "вірогідності доказів";

- зазначений стандарт підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надають позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію вказаного стандарту доказування необхідним є не надання достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надання саме тієї їх кількості, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу;

- іншими словами, тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були;

- одночасно статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам у цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів);

- таким чином, з`ясування фактичних обставин справи, які входять до кола доказування, має здійснюватися судом із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених статтею 86 ГПК України, щодо відсутності у доказів заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності в цілому, ураховуючи взаємозв`язок і вірогідність.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". … Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Відповідні приписи ГПК України мають загальний, універсальний характер, оскільки вони є нормами господарського процесуального права, та є обов`язковими при вирішення спору судом незалежно від правовідносин, які виникли між учасниками процесу.

Поставка Позивачем за первісним позовом Відповідачу товару на заявлену до стягнення суму не підтверджується первинними документами внаслідок наявності у них дефектів, які не можуть вважаться неістотними, оскільки перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції зі сторони покупця (надані Позивачем за первісним позовом видаткові накладні, акти розбіжності/повернення продукції до видаткових накладних та товарно-транспортні накладні підписані не встановленою особою, шляхом нанесення за допомогою рельєфного кліше "факсиміле" із зображенням підпису директора ОСОБА_3 та скріплені печаткою, яка не належить Відповідачу, а є іншою, візуально схожою на печатку ПП "Хотей 2019" з аналогічним змістом тексту).

З урахуванням фактичних обставин справи встановлених судом, на підставі наданих сторонами доказів в обґрунтування своїх вимог і заперечень вбачається, що наявність зареєстрованих Позивачем за первісним позовом в ЄРПН податкових накладних № 1195 від 14.12.2021 - 958 862,40 грн, № 1236 від 16.12.2021 - 856 402,01 грн, № 1259 від 20.12.2021 - 869 591,60 грн, № 1281 від 22.12.2021 - 885 731,21 грн, № 1294 від 24.12.2021 - 1 023 357,41 грн, № 1307 від 27.12.2021 - 888 857,50 грн, № 1314 від 28.12.2021 - 839 475,60 грн, № 11 від 04.01.2022 - 1 007 226,00 грн, № 294 від 11.01.2022 - 839 840,00 грн, № 317 від 13.01.2022 - 940 519,99 грн, № 328 від 18.01.2022 - 851 391,45 грн, № 347 від 20.01.2022 - 853 625,25 грн та № 1332 від 25.01.2022 - 833 274,40 грн - на загальну суму 11 648 154,80 грн., і враховуючи відсутність в матеріалах справи інших доказів та належним чином оформлених первинних бухгалтерських документів, зазначені податкові накладні не підтверджують факт поставки Відповідачу товару на заявлену до стягнення суму за укладеним між сторонами договором поставки №1104 від 01.12.2021 року.

За таких обставин, як доказ податкова накладна може оцінюватися судом лише у сукупності з іншими доказами у справі, проте не може буди єдиним доказом, на підставі якого суд встановлює факт постачання товару покупцю та його прийняття ним.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 29.01.2020р. у справі № 916/922/19, від 04.11.2019 у справі № 905/49/15.

Стосовно тверджень Позивача за первісним позовом про визнання Відповідачем суми заборгованості за договором поставки № 1104 від 01.12.2021 року, шляхом часткового погашення 06.06.2022 року заборгованості у розмірі 800 000,00 грн., у зв`язку з отриманням претензії в порядку досудового врегулювання спору, слід зазначити наступне.

Претензія від 30.05.2022 року, яка була направлена Позивачем за первісним позовом засобами поштового зв`язку 03.06.2022 року, отримана Відповідачем лише 13.06.2022 року, що підтверджується квитанцією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копія якої долучена Позивачем за первісним позовом до матеріалів справи, тоді як оплата коштів у розмірі 800 000,00 грн. здійснена Відповідачем 06.06.2022 року, що підтверджує відсутність взаємозв`язку між проведеними 06.06.2022 року оплатами з фактом отримання Відповідачем претензії.

Згідно встановлених під час судового розгляду фактичних обставин справи та на підставі поданих сторонами доказів, відсутні підстави стверджувати про визнання Відповідачем боргу у розмірі 6 512 459,36 грн, згідно отриманої претензії від 30.05.2022 року.

Враховуючи вищезазначене, позовні вимоги ТОВ "Родинна ковбаска" про стягнення з ПП "Хотей 2019" заборгованості у розмірі 11 087 289,95 грн. (основний борг у сумі 4 768 014,80 грн., інфляційне збільшення в сумі 1 511 916,19 грн., пеня на суму 4 465 802,77 грн. та 3% річних в сумі 341 556,19 грн.) правомірно залишені місцевим господарським судом без задоволення.

Стосовно вимог за зустрічним позовом.

Відповідач за своїм зустрічним позовом (ПП "Хотей 2019") просить суд стягнути з ТОВ "Родинна ковбаска" грошову суму у розмірі 419 197,87 грн як попередню оплату за непоставлений товар.

Обґрунтовуючи зустрічні позовні вимоги, він посилається на те, що за час взаємної співпраці в грудні 2021 року, згідно договору поставки № 1104 від 01.12.2021 р. Позивачем у справі було поставлено ПП "Хотей 2019" товару на загальну вартість 5 472 802,13 грн, який був оплачений в повному обсязі. Проте, у зв`язку з допущенням помилки в бухгалтерських розрахунках бухгалтерією ПП "Хотей 2019" було помилкового перераховано грошові кошти у сумі 419 197,87 грн на банківський рахунок ТОВ "Родинна ковбаска". У зв`язку з чим, виникла переплата по договору поставки № 1104 від 01.12.2021 року у сумі 419 197,87 грн, за якою не відбулась поставка.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Згідно наданих Позивачем за зустрічним позовом доказів загальна вартість поставленого ТОВ "Родинна ковбаска" на користь ПП "Хотей 2019" товару складає 5 472 802,13 грн.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи належних та допустимих доказів на підтвердження факту поставки Відповідачем за зустрічним позовом Позивачу товару на суму у розмірі 419 197,87 грн, яка була оплачена ПП "Хотей 2019", вказана сума підлягає поверненню останньому.

Отже, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічного позову визнається колегією суддів обґрунтованим.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Родинна ковбаска" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Київської області від 24.01.2025 у справі №911/1306/22 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена: 25.07.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Руденко

Л.В. Кропивна