ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"23" липня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/603/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Мірошниченко Д.Є., за участю секретаря судового засідання Меліки І.В.,

розглянувши матеріали справи

за позовом Закарпатської обласної прокуратури, м. Ужгород, в інтересах держави в особі

позивача-1 Державної екологічної інспекції у Закарпатській області, м. Ужгород

позивача-2 Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, с. Тур`ї Ремети Ужгородського району Закарпатської області

до відповідача Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Київ, в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України", м. Ужгород

про стягнення 2 464 476,03 грн шкоди

За участю представників:

позивача-1 Данч Н.О., представник в порядку самопредставництва

позивача-2 не з`явився

відповідача Буря В.В., адвокат, ордер серія АО № 1160740 від 15.01.2025

прокуратури Черненко С.С., прокурор, службове посвідчення № 069349 від 01.03.2023

ВСТАНОВИВ:

Закарпатська обласна прокуратура діючи в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області звернулася до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" про стягнення 2 464 476,03 грн шкоди, заподіяної довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 907/603/25 визначено головуючого суддю Мірошниченка Д. Є., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 02.06.2025 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі, розгляд справи №907/603/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначити на 25.06.2025 о 10:00 год. та встановити учасникам справи строк для подання зав по суті справи.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 25.06.2025 суд постановив відкласти підготовче засідання, а також розгляд клопотань відповідача про витребування доказів та зупинення провадження у даній справі на 23.07.2025 о 12:00 год., з підстав наведених у ній.

Розглянувши у підготовчому засіданні матеріали справи, судом встановлені підстави для залишення її без руху після відкриття провадження у справі у порядку, передбаченому частиною 11 статті 176 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), з огляду на наступне.

Відповідно до статті 164 ГПК України, до позовної заяви додаються документи, які підтверджують, зокрема, сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, а також відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до приписів частини 2 статті 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" встановлено у 2025 році прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року - 3 028,00 грн.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлена ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За таких обставин, належна до сплати сума судового збору за заявленими позовними вимогами про стягнення з відповідача 2 464 476,03 грн складає 36 967,14 грн.

Проте, матеріали даної позовної заяви не містять документів, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, натомість прокурором зазначено обґрунтування про звільнення від сплати судового збору з посиланням на пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір". Прокурор стверджує, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Мотивуючи клопотання про звільнення прокурор у позові зазначає про те, що предметом позову, як певної матеріально-правової вимоги позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, є стягнення збитків, завданих кримінальним правопорушенням, передбаченим частиною 3 статті 246 КК України у кримінальному провадженні за № 0000065 від 09.04.2025.

Розглядаючи наведені обґрунтування, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" свідчить, що позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільняються від сплати судового збору у разі надання позивачем до суду доказів, що матеріальні збитки, які він просить стягнути, завдані саме у зв`язку із вчиненням кримінального правопорушення.

Кримінальним правопорушенням відповідно до частини 1 статті 11 КК України є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Таким чином, існування кримінального правопорушення як такого у спірних правовідносинах пов`язується з наявністю відповідного судового рішення (вироку), у якому за правилами статті 374 КПК України і зазначається зміст закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Схожі висновки зазначені у постанові Верховного Суду від 16.04.2024 у справі №907/285/22, якою з підстав не наведення прокурором доказів вчинення кримінального правопорушення у вигляді відповідного судового рішення (вироку) залишено без задоволення касаційну скаргу заступника керівника Закарпатської обласної прокуратури, а ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 27.10.2023 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 15.01.2024 про залишення без розгляду позову прокурора з підстав неусунення виявлених після відкриття провадження недоліків позовної заяви у вигляді відсутності доказів сплати судового збору, - залишено без змін.

Неналежними, при цьому, суд вважає посилання прокурора на постанову Верховного Суду від 20.04.2023 у справі №912/1194/22 з посиланням на передбачену частиною 1 статті 128 КПК України можливість подання цивільного позову до юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, оскільки за правилами статті 128 КПК України такий "цивільний позов" прокурору слід пред`являти до початку судового розгляду кримінального провадження, а право пред`явлення такого позову в порядку цивільного судочинства за правилами частини 7 статті 128 КПК України може виникати в особи, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду.

Суд враховує також, що важливою гарантією дотримання прав підозрюваного та обвинуваченого у кримінальному процесі та обов`язковою складовою справедливого судового розгляду є презумпція невинуватості. Особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частини 1-3 статті 62 Конституції України).

Конституційний Суд України зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип "in dubio pro reo", згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абзаци 1 - 3 пункту 4 мотивувальної частини рішення Великої палати Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 59 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) статті 368-2 КК України від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Конституційний принцип презумпції невинуватості є багатоаспектним, діє на всіх стадіях кримінального провадження та навіть після його завершення, адже сутність цього принципу полягає в тому, що презумпція стосовно непричетності особи до вчинення кримінального правопорушення має універсальний характер, поширюється на всі сфери суспільного життя особи та діє доти, доки її не спростовано належним чином, тобто, за приписами статті 62 Конституції України, у законному порядку й обвинувальним вироком суду. У розумінні зазначених конституційних приписів метою принципу презумпції невинуватості є захист особи, стосовно якої здійснюється/здійснювалось кримінальне провадження, від будь-яких виявлених у зв`язку із цим форм осуду від публічної влади, унаслідок чого піддано сумніву непричетність такої особи до вчинення кримінального правопорушення, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. За частиною 1 статті 62 Конституції України лише обвинувальний вирок суду є тим судовим актом, у якому повинна бути встановлена винуватість особи у вчиненні кримінального правопорушення, тому інші акти публічної влади не можуть містити жодних позицій щодо винуватості особи, навіть у вигляді припущень стосовно такої винуватості.

При цьому, судом встановлено, що підставою заявленого у цій справі позову є порушення норм природоохоронного законодавства, у зв`язку з чим прокурор звернувся до Господарського суду Закарпатської області з господарським позовом, заявленим в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції у Закарпатській області та Тур`є-Реметівської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області про стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Карпатський лісовий офіс" Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" 2 464 476,03 грн шкоди, заподіяної довкіллю порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слід зазначити, що відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Зокрема, підставою для цивільно-правової відповідальності є порушення лісового законодавства, законодавства України про природно-заповідний фонд, про надра, про охорону земель (стаття 105 Лісового кодексу України, стаття 64 Закону України "Про природно-заповідний фонд", стаття 65 Кодексу України про надра, стаття 56 Закону України "Про охорону земель").

Згідно статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну цивільну і кримінальну відповідальність. Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації шкоди, заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавство України.

Враховуючи наведене, суд звертає увагу, що прокурор у цій справі звернувся з відповідним господарським позовом про відшкодування майнової шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, внаслідок вчинення кримінального правопорушення і така позовна заява підлягає оплаті судовим збором у відповідності до вимог Закону України "Про судовий збір", що підтверджується численною практикою господарських судів різних інстанцій (зокрема постановою Західного апеляційного господарського суду від 18.06.2024 у справі № 907/397/24), а також Верховного Суду у аналогічних господарських справах, зокрема й у вже згаданій постанові від 16.04.2024 у справі № 907/285/22.

Отже, суд доходить висновку про відсутність підстав для застосування в даному випадку положень пункту 6 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" та звільнення прокурора від сплати судового збору, оскільки відповідачем в межах цієї справи є державне підприємство, а не фізична особа (особи), щодо якої (яких) порушено кримінальне провадження та стосовно якої відсутній вирок суду (який набрав законної сили у встановленому порядку) який би підтверджував сам факт існування кримінального правопорушення, скоєного такою особою, а предметом спору виступає стягнення шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, а не шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення саме відповідачем у справі.

Відповідно до частини 11 статті 176 ГПК України суддя, встановивши, після відкриття провадження у справі, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, постановляє ухвалу не пізніше наступного дня, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п`яти днів з дня вручення позивачу ухвали.

У зв`язку із зазначеним вище, враховуючи недотримання позивачем вимог ГПК України щодо сплати судового збору, суд доходить висновку про залишення позовної заяви.

Керуючись статтями 174, 176, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Залишити позовну заяву Закарпатської обласної прокуратури без руху після відкриття провадження у справі.

2. Встановити прокурору десятиденний строк з дня отримання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до Господарського суду Закарпатської області заяви про усунення недоліків позовної заяви з долученням доказу сплати судового збору у встановленому законом розмірі.

Роз`яснити прокурору, що в разі усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу.

Повідомити заявника, що в разі неусунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя Д. Є. Мірошниченко