ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1782/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Аріт К.В.

при секретарі судового засідання Христенко І.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будперспектива-1", м.Харків
до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України", м.Харків
про стягнення 320222,11 грн
за участю представників:

позивача - Хоменко Є.О. (адвокат, ордер ВІ № 1303865 від 22.03.2025 року);

відповідача - не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Будперспектива-1" звернувся до Господарського суду Харківської області з позовом до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" про стягнення заборгованості за договором договір купівлі - продажу (поставки) №01К/04-21 від 01.04.2021 в розмірі 191979,60 грн, інфляційних втрат в розмірі 108013,65 грн та 3% річних у розмірі 20228,86 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 26.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1782/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 24.06.2025 року.

Протокольною ухвалою суду від 24.06.2025 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 15.07.2025.

Представник позивача в судовому засіданні 15.07.2025 року позовні вимоги підтримував повністю, просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання 15.07.2025 року не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Відповідачем відзив на позовну заяву надано не було.

Згідно з ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Оскільки явка в судове засідання представника відповідача обов`язковою не визнавалася, його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне розглядати справу за відсутності останнього за наявними в справі матеріалами, як це передбачено ст.202 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, заслухавши пояснення представника позивача, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

01.04.2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Будперспектива-1" (далі Позивач, Постачальник) та Дочірнім підприємством "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (далі Відповідач, Покупець) було укладено договір купівлі - продажу (поставки) № 01К/04-21 (далі Договір поставки).

Відповідно до п.1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставляти та передавати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти і оплатити наступні товари - "Мінеральний порошок".

Згідно з п.3.1 та п. 3.2 Договору ціна цього Договору становить 1029000,00гривень (один мільйон двадцять дев`ять тисяч гривень 00 коп.), в тому числі ПДВ - 171 500,00 гривень (сто сімдесят одна тисяча п`ятсот гривень 00 коп.), що станом на дату укладення Договору дорівнює загальній вартості Товару. Загальна вартість Товару за цим Договором складається із вартості кожної партії Товару, поставленої в межах строку дії цього Договору.

Відповідно до п. 4.1, п. 4.2 та п. 4.3 Договору розрахунки за поставлений Товар проводяться шляхом: оплати Покупцем рахунку Постачальника за умови отримання від нього всіх документів, зазначених у пункті 4.2. Договору, проте у будь-якому випадку після отримання Покупцем повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі.

Рахунок приймається до оплати при отриманні Товару та всіх документів, що підтверджують належну якість Товару (сертифікат або паспорт якості), видаткових накладних, у яких вказуються дані про виробничий підрозділ Покупця, який безпосередньо отримав партію Товару, ТТН та інших первинних документів передбачених для даного виду Товару Постачальник має зареєструвати податкову накладну в єдиному електронному реєстрі у передбачені чинним законодавством строки.

Сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно з п. 5.1 Договору Постачальник здійснює поставку Товару на умовах FСА (самовивіз).

Згідно з пунктами 6.1.1, 6.1.2 Договору Покупець зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі сплачувати за поставлені Товари; Приймати поставлені Товари згідно з видатковими накладними актом приймання-передачі товару; Належним чином виконувати умови Договору.

Пунктами 10.1 та 10.3 Договору визначено, що цей договір набирає чинності з моменту підписання і діє до 31 грудня 2021 року. Закінчення строку цього Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього Договору.

Так, Позивачем було поставлено на адресу Відповідача, а Відповідачем прийнято товар порошок мінеральний неактивований марки МП-1 для асфальтобетоних та органо мінеральних сумішей, на суму 191979,60 грн, що підтверджується наступними документами:

- видатковими накладними № РН-0000316 від 04.08.2021, № РН-0000320 від 05.08.2021, № РН-0000329 від 10.08.2021, № РН-0000333 від 11.08.2021, № РН-0000335 від 12.08.2021, № РН-0000420 від 11.09.2021, № РН-0000431 від 13.09.2021, № РН-0000433 від 14.09.2021, № РН-0000435 від 16.09.2021, № РН-0000441 від 24.09.2021;

- актами приймання передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю № 246/08 від 04.08.2021, № 249/08 від 05.08.2021, № 256/08 від 10.08.2021, № 262/08 від 11.08.2021, № 264/08 від 12.08.2021 № 264/08 від 11.09.2021, № 338/09 від 13.09.2021, № 341/09 від 14.09.2021, № 343/09 від 16.09.2021.

- податковими накладними № 4 від 04.08.2021, № 7 від 05.08.2021, № 15 від 10.08.2021, № 21 від 11.08.2021, № 23 від 12.08.2021, № 29 від 11.09.2021, № 39 від 13.09.2021, № 42 від 14.09.2021, № 44 від 16.09.2021, № 49 від 24.09.2021;

- товарно-транспортною накладною № 349/09 від 24.09.2021.

Крім того, на виконання умов договору поставки Позивачем було надано Відповідачу паспорта якості на товар та сертифікат.

Проте, як стверджує позивач, відповідач не виконав своїх зобов`язань щодо оплати за поставлений товар на суму 191979,60 грн.

Позивачем до позовної заяви наданий Акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2024 по 30.09.2024 на суму 191979,60 грн. Акт звірки підписаний та скріплений печатками позивача та відповідача.

Таким чином, відповідачем визнано суму заборгованості за поставлений товар на суму 191979,60 грн перед Позивачем, про що свідчить Акт звіряння розрахунків за період з 01.01.2024 по 30.09.2024.

Як свідчать матеріали справи, Товариством з обмеженою відповідальністю "Будперспектива-1" було направлено до Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" претензію від 08.04.2025 з вимогою виконати належним чином зобов`язання за Договором, та перерахувати на розрахунковий рахунок Позивача суму заборгованості.

Відповідно до листа Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" від 09.05.2025 № 383 останнім було визнано суму заборгованості перед позивачем у розмірі 191979,60 грн.

Однак, як зазначає позивач, сума заборгованості сплачена не була.

Як стверджує позивач, сума заборгованості станом на дату подання позову становить 191979,60 грн.

Крім того, позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у розмірі 20228,86грн та 108013,65 грн інфляційних втрат.

Такі обставини, на думку позивача, свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у судовому порядку.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Стаття 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) вказує, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки, й серед підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, передбачає договори та інші правочини.

Статтею 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) визначено, що господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, із господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

У відповідності до ст.265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму. Поставка товарів без укладення договору поставки може здійснюватися лише у випадках і порядку, передбачених законом. До відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК України про договір купівлі-продажу.

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Статтею 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Товар вважається наданим у розпорядження покупця, якщо у строк, встановлений договором, він готовий до передання покупцеві у належному місці і покупець поінформований про це.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Згідно з ч.7 ст.193 ГК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За приписами статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На виконання умов договору позивач свої зобов`язання по поставці товару виконав у повному обсязі згідно з умовами договору, поставив відповідачу товар, що підтверджується матеріалами справи.

Повернень товару або претензій щодо кількості та якості товару від відповідача не надходило.

Отже відповідач прийняв відповідний товар, що підтверджується його підписом на видаткових накладних та актах приймання передачі продукції (товарів) за кількістю та якістю, проте оплату за отриманий товар в повному обсязі не здійснив.

Крім того, сума заборгованості за отриманий товар у розмірі 191979,60 грн підтверджується Актом звіряння розрахунків за період з 01.01.2024 по 30.09.2024, який підписаний сторонами, та визнана відповідачем у відповіді на претензію.

Враховуючи те, що відповідач зобов`язання щодо оплати поставленого товару не виконав, на час розгляду справи відповідачем не надано доказів сплати вартості отриманого товару, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 191979,60 грн основного боргу підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню.

Щодо інфляційних втрат та 3% річних.

Крім суми боргу, позивачем заявлені до стягнення 3% річних та інфляційні втрати.

Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Аналіз зазначеної статті вказує на те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3% річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінених грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов`язання.

Як зазначено в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду Верховного Суду від 02.10.2020 року у справі №911/19/19 суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то господарський суд, з урахуванням конкретних обставин справи, самостійно визначає суми нарахувань, які підлягають стягненню, не виходячи при цьому за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру стягуваних сум нарахувань.

З огляду на вимоги статей 79, 86 ГПК України суд з`ясував обставини щодо правильності здійснення позивачем відповідних розрахунків.

Судом встановлено, що розрахунки позивача по нарахуванню 3% річних є частково невірними, з огляду на наступне.

З розрахунку позивача вбачається, що останній нараховує 3% річних за період з 16.11.2021 по 21.05.2025 року на загальну суму боргу 191979,60 грн.

Статтею 692 ЦК України встановлено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Згідно з ч.1 ст.694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу.

Згідно з п.4.3. Договору Сторони свідчать, що Покупець зобов`язується розрахуватися з Постачальником за отриманий Товар протягом 60 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначений в п. 4.1., п. 4.2. цього Договору, проте в будь-якому випадку лише після отримання повного розрахунку від Замовника на відповідні цілі. У випадку затримки Постачальником передачі повного пакету документів, визначених Договором цінним листом з описом вкладення Покупцю, обов`язок оплати відстрочується на цей період і настає лише після належного виконання Постачальником взятих на себе зобов`язань.

Згідно з ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Отже, враховуючи умови п.4.3. Договору, строк оплати товару - протягом 60 календарних днів з моменту отримання від Постачальника документів, зазначених в п. 4.1., п. 4.2. Договору.

При цьому нарахування 3% річних починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане.

Перевіривши періоди нарахування 3% річних, суд дійшов висновку про їх невірність щодо дати виникнення прострочення за накладною від 24.09.2021, оскільки нарахування починається з 16.11.2021 на загальну суму заборгованості, в той час, як прострочення на загальну суму заборгованості, з урахуванням останньої видаткової накладної № РН-0000441 від 24.09.2021 виникло лише з 24.11.2021 року.

Таким чином, за накладною № РН-0000441 від 24.09.2021 прострочення зі сплати виникло з 24.11.2021 (строк оплати до 23.11.2021).

За всіма іншими накладними нарахування з 16.11.2021 року є вірним.

Отже, перерахувавши 3% річних, з урахуванням вірного періоду початку нарахування на суму боргу за накладною № РН-0000441 від 24.09.2021 (з 24.11.2021), з урахуванням визначених позивачем періодів нарахування, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення 20219,23 грн 3% річних.

В частині стягнення 9,63 грн 3% річних суд відмовляє, у зв`язку з невірним розрахунком.

Перевіривши періоди нарахування та відповідні розрахунки інфляційних, суд дійшов висновку про їх арифметичну вірність та відповідність вимогам чинного законодавства України, у зв`язку з чим позовні вимоги щодо стягнення 108013,65 грн інфляційних втрат є правомірними та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Згідно з ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Під час розгляду справи відповідач доказів сплати заборгованості не надав.

Підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість та правомірність заявлених позовних вимог, які підтверджуються матеріалами справи та не спростовані відповідачем, але, у зв`язку з невірним розрахунком 3% річних, позов підлягає частковому задоволенню.

В частині стягнення 9,63 грн 3% річних суд відмовляє, у зв`язку з невірним розрахунком.

Вирішуючи питання розподілу судового збору суд керується положеннями п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, відповідно до яких, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, враховуючи часткову відмову в позові, судовий збір в розмірі 4803,19 грн покладається на відповідача, з вини якого виник спір, решта покладається на позивача, у зв`язку з частковою відмовою в позові.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 6, 8, 19,124, 129 Конституції України, статтями 1, 2, 5, 7, 11, 13, 14, 15, 42, 46, 73, 74, 76-80, 86, 129, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В позові відмовити частково.

Стягнути з Дочірнього підприємства "Харківський облавтодор" Відкритого акціонерного товариства "Державна акціонерна компанія "Автомобільні дороги України" (адреса: 61202, м.Харків, вул. Ахсарова, буд. 2; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Будперспектива-1" (адреса: 61046, м.Харків, вул. Єнакіївська, буд. 14; ) заборгованість за договором купівлі - продажу (поставки) № 01К/04-21 від 01.04.2021 в розмірі 191979,60 грн, 108013,65 грн інфляційних втрат, 20219,23 грн 3% річних, 4803,19 грн судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення Господарського суду Харківської області може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги в порядку, встановленому статтями 254, 256 - 259 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "17" липня 2025 р.

Суддя К.В. Аріт