ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р. Справа№ 910/1/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ»

на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2025

у справі № 910/1/25 (суддя Демидов В.О.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ»

про стягнення 254 468,55 грн

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ» про стягнення штрафних санкцій у розмірі 254 468,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № від 19.10.2021 про виконання проектно-вишукувальних робіт (далі - Договір) в частині своєчасного виконання таких робіт у строки визначені цим договором.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.04.2025 у справі № 910/1/25 позовні вимоги задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» 183 501,22 грн - пені, 70 967,33 грн - штрафу та 3817,03 грн - витрат по сплаті судового збору.

Ухвалюючи вказане рішення, місцевий господарський суд дійшов висновку, що договором передбачено одночасне застосування пені та штрафу до виконавця (підрядника) за порушення ним строків виконання робіт, що узгоджується із приписами ст. 231 ГК України. Відтак, за порушення строків виконання робіт за ІІ етапом, вартістю 429 397,37 грн , та за ІІІ етапом, вартістю 584 421,54 грн, стягненню підлягає пеня у розмірі 77 720,92 грн та 105 780,30 грн відповідно, а також штраф у розмірі 30 057,82 грн та 40 909,51 грн.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ» через підсистему «Електронний суд» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.205 по справі № 910/1/25 та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідач був необізнаний з судовим розглядом справи і не отримував ухвалу суду про відкриття провадження у справі. При цьому, апелянт погоджується з висновком суду, що ним допущено прострочення строку виконання II та III етапів робіт Договору, однак, зазначає, що причиною цього пропуску є непереборні обставини, які не залежали від нього, адже Російська Федерація здійснила повномасштабне вторгнення на територію України, розпочавши повномасштабні бойові дії у тому числі у місті Києві.

Водночас, апелянт просив суд зменшити розмір штрафних санкцій, які є надмірними та непосильними для нього.

Обґрунтовуючи клопотання про зменшення штрафних санкцій, відповідач посилався на частину 1 ст. 233 Господарського кодексу України та частину 3 ст. 551 Цивільний кодекс України, відповідно до яких господарський суд з урахуванням конкретним обставин справи може зменшити розмір неустойки.

Відповідач зазначав, що прострочення виконання договору відбувалося не з його волі, а в силу обставин, за які він не відповідає , в той час як таке прострочення не призвело до збитків для позивача. Сплата повної суми неустойки призведе до катастрофічного зниження обігових коштів підприємства, фактично до їх відсутності, внаслідок чого стане неможливим виконання інших Договорів, включаючи Договір № від 11 листопада 2024 року, укладений між ТОВ «Тріо-МТ» та ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» про виконання робіт: «Проектно-вишукувальні роботи по об`єкту: «Реконструкція вузлів обліку та редукування газу з облаштуванням вузла визначення фізико-хімічних показників газу газорозподільної станції «Мукачево» в Мукачівському районі Закарпатської області».

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ» у судовій справі № 910/1/25 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 апеляційну скаргу залишено без руху та встановлено апелянту строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

Через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів 08.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 відкрито апеляційне провадження та вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи. Витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/1/25.

23.05.2025 матеріали справи №910/1/25 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

23.05.2025 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що неотримання відповідачем судової кореспонденції за адресою його місцезнаходження не може бути підставою для скасування судового рішення. У той час як посилання відповідача на настання обставин непереборної сили не підтверджено належними доказами, оскільки він не надав позивачу сертифікат Торгово-промислової палати на їх підтвердження. На думку позивача, відповідач помилково ототожнює відсутність збитків, спричинених неналежним виконанням прийнятих зобов`язань, із фактом безпідставного збагачення позивача за його рахунок. Неустойка, передбачена договором, має виключно каральний характер і слугує засобом стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань у майбутньому.

Позивач також заперечив проти зменшення її розміру, оскільки при укладенні договору відповідач самостійно оцінював усі ризики, пов`язані з виконанням зобов`язань,і не надав належних доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про непосильний характер виплати штрафних санкцій, в той час, як позивач, будучи оператором газотранспортної системи, є підприємством критичної інфраструктури, що має стратегічне значення для економіки і безпеки України.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 19.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «ТРІО-МТ» (підрядник) укладено договір № на виконання проєктно-вишукувальних робіт (надалі - Договір), в порядку та на умовах якого Замовник доручає, а Підрядник зобов`язується на свій ризик власними та залученими силами і засобами виконати Проектно-вишукувальні роботи по об`єкту: «Реконструкція газорозподільної станції «Ужгород» в Ужгородському районі Закарпатської області» (Будівельні роботи та поточний ремонт)» (стадія/ї «Проект» та «Робоча документація») (далі - роботи), зазначені в завданні на проектування №21.74.11 від 20.07.2021 (далі - завдання на проектування) (Додаток № 1), що є невід`ємною частиною Договору, проходження відомчої експертизи та експертизи в експертній організації та здійснювати їх супровід, а Замовник зобов`язується прийняти результат таких робіт (проектну документацію та експертний звіт експертної організації) та сплатити Підряднику вартість виконаних робіт (п. 1.1. Договору).

Склад, обсяги та вартість робіт, що доручаються Підряднику, визначені завданням на проектування (Додаток № 1) та кошторисом на проектні роботи (Додаток № 2), які є невід`ємними частинами цього Договору (п. 1.2. Договору).

Відповідно до п. 1.3. Договору (в редакції Додаткової угоди № 2 від 22.08.2022) підрядник відповідно до календарного графіку виконання робіт (далі - Календарний графік), який є невід`ємною частиною Договору (Додаток № 3 до Договору), зобов`язувався виконати роботи впродовж 480 (чотирьохсот вісімдесяти) календарних днів з дати укладання Договору.

Ціна Договору становила 1000000,00 грн. (один мільйон грн. 00 коп.), крім того ПДВ (20 %) - 200 000 ,00 грн. (двісті тисяч грн. 00 коп.). Ціна Договору з урахуванням ПДВ (20 %) становить 1 200 000,00 грн. (один мільйон двісті тисяч грн. 00 коп.) (п. 2.1. Договору).

Відповідно п. 3.1 Договору оплата за виконані роботи здійснюється згідно із Календарним графіком (Додаток №3) в межах ціни Договору у такому порядку: оплата за виконані підрядником роботи проводиться проміжними платежами на підставі актів здачі-приймання виконаних робіт в строк не пізніше 30 календарних днів з дати підписання актів здачі-приймання виконаних робіт за вирахуванням 10% кожного акту здачі-приймання виконаних робіт, що утримується замовником до моменту передачі замовнику повного комплекту проектної документації та позитивного експертного звіту експертної організації щодо проекту.

У п. 3.2 Договору вказано, що остаточний розрахунок за договором здійснюється протягом 30-ти календарних днів з дати підписання акту здачі-приймання виконаних робіт по останньому етапу згідно із Календарним графіком (Додаток №3).

Відповідно до п. 4.3. Договору місце виконання робіт: за місцезнаходженням підрядника та на об`єкті проектування (надалі - об`єкт).

За умовами п. 4.4. Договору місцезнаходження об`єкта: околиці м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області.

Пунктом 4.5. Договору визначено право підрядника на дострокове виконання робіт за письмовим погодженням замовника. Водночас, відповідно до п. 4.6. Договору підрядник завчасно і у письмовій формі має повідомити замовника про можливе сповільнення або призупинення виконання робіт за незалежних від нього обставин. Замовник зобов`язаний виконати необхідні заходи для усунення цих обставин.

В разі об`єктивних, документально підтверджених обставин сторони мають право ініціювати продовження терміну виконання робіт, про що оформляється відповідна додаткова угода (п. 4.13. Договору).

Пунктом 5.1 Договору визначено, що підрядник після виконання робіт згідно із Календарним графіком (Додаток №3) передає замовнику в електронному вигляді з дотриманням вимог завдання на проектування (Додаток №1) проектну документацію для проведення відомчої експертизи замовника, разом із супровідним листом.

Замовник після отримання електронної версії проектної документації зобов`язаний прийняти її та провести відомчу експертизу, за результатами якої надати підряднику лист-повідомлення замовника про завершення відомчої експертизи проектної документації або лист з переліком зауважень, які повинен усунути підрядник та надати замовнику скориговану проектну документацію (п. 5.2 Договору).

Згідно п. 5.3 Договору підрядник після отримання листа-повідомлення від замовника про завершення відомчої експертизи ініціює подання проектної документації на експертизу в експертну організацію, про що укладає відповідний договір.

Після отримання позитивного експертного звіту експертної організації, підрядник передає замовнику оригінал та копію експертного звіту, видану експертною організацією, паперові примірники проектної документації, акт здачі-приймання виконаних робіт (п. 5.4 Договору).

За умовами п.п. 5.5, 5.6 Договору замовник зобов`язаний прийняти виконані роботи та протягом 5 днів підписати акт здачі-приймання виконаних робіт або надати мотивовану відмову від його підписання. Замовник протягом 5-ти днів після підписання акта здачі-приймання виконаних робіт зобов`язується повернути підряднику один примірник оформленого акта.

Підписання актів здачі-приймання виконаних робіт замовником в цілому по договору є підставою для проведення розрахунків за виконані роботи (п. 5.7 Договору).

Відповідно до п. 6.1. Договору замовник має право вимагати від підрядника своєчасного, повного та якісного виконання робіт, безоплатного усунення недоліків (недоробок), що виникли внаслідок допущених підрядником порушень умов та порядку виконання робіт.

Підрядник зобов`язаний якісно та своєчасно виконати роботи у відповідності до завдання на проектування (Додаток № 1) та умов даного Договору (п. 6.6. Договору).

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством та цим Договором (п. 8.1. Договору).

Пунктом 8.3 Договору передбачено, що за порушення строків виконання робіт підрядник сплачує замовнику пеню в розмірі 0,1 відсотка вартості робіт, з яких допущено порушення строку виконання, за кожний день такого прострочення, а за прострочення виконання робіт понад тридцять днів підрядник додатково сплачує штраф у розмірі семи відсотків вартості робіт, з яких допущено порушення.

Договір набирає чинності з моменту його укладання і діє до 13.03.2023 року. Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії Договору (п. 12.1 Договору в редакції Додаткової угоди № 2 від 22.08.2022).

Відповідно до Календарного графіку (Додаток № 3 до Договору) в редакції додаткової угоди № 2 від 22.08.2022 сторони прийшли до згоди Додаток № 3 до Договору «Календарний графік виконання проєктно-вишукувальних робіт по об`єкту: «Реконструкція газорозподільної станції «Ужгород» в Ужгородському районі Закарпатської області» (Будівельні роботи та поточний ремонт)» викласти у редакції Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди.

Відповідно до Додатку № 1 додаткової угоди № 2 від 22.08.2022 сторони погодили наступний календарний графік:

- І етап робіт: Інженерно-геологічні та інженерно-геодезичні вишукування, початок робіт з дати укладання Договору, строк виконання робіт протягом 90 календарних днів з дати укладання Договору, вартість робіт - 155150,91 грн без ПДВ;

- ІІ етап робіт: Розробка проектної документації (стадія «Проект»), проходження відомчої експертизи Товариства та експертизи в експертній організації, початок робіт з дати завершення робіт по І етапу (підписання акту здачі - приймання), строк виконання робіт протягом 360 календарних днів, вартість робіт - 357 831,14 грн без ПДВ.

- ІІІ етап робіт: Розробка проектної документації (стадія «Робоча документація») з дати завершення етапу ІІ (підписання акту здачі - приймання) строк виконання робіт протягом 30 календарних днів, вартість робіт - 487 017,95 грн без ПДВ.

Всього строк виконання робіт становив 480 календарних днів з дати укладання Договору вартістю 1000000,00 грн без ПДВ та 200 000,00 грн з ПДВ.

Акт від 17.01.2022 № 1 здачі-приймання виконаних робіт за договором, вартістю 186181,09 грн з ПДВ, був підписаний шляхом накладення електронних підписів представником відповідача - 24.01.2022, а представником позивача - 19.01.2022.

Акт від 29.03.2024 № 2 здачі-приймання виконаних проектних робіт за договором, Розробка проектної документації (стадія «Проект»), проходження відомчої експертизи Товариства та експертизи в експертній організації , вартістю 429 397,37 грн з ПДВ, був підписаний шляхом накладення електронних підписів представником відповідача - 09.04.2024, а представником позивача - 09.04.2024.

Акт від 01.05.2024 № 3 здачі-приймання виконаних проектних робіт за договором, Розробка проектної документації (стадія «Робоча документація») ,вартістю 584 421,54 грн з ПДВ, був підписаний шляхом накладення електронних підписів представником відповідача - 08.05.2024, а представником позивача - 13.05.2024.

Всього за вказаними актами здачі-приймання відповідачем виконано за Договором і передано замовнику роботи, загальною вартістю 1 200 000,00 грн з ПДВ.

Відповідач погодився з тим, що з урахуванням умов договору, роботи по ІІ етапу передбачалось завершити у термін до 12.01.2023, а роботи по ІІІ етапу передбачалось - у термін до 11.02.2023.

Нарахування пені здійснюється за кожен день прострочення, проте згідно з ч. 6 ст. 232 ГК України, у разі відсутності іншого строку, прямо визначеного договором, період нарахування пені не може перевищувати шести місяців з моменту, коли зобов`язання мало бути виконано.

Фактичне виконання Підрядником робіт ІІ етапу, вартістю 429 397,37 грн прострочено, з огляду на що Замовник вправі нарахувати пені у розмірі 77 720,92 грн (із розрахунку 429 397,37*0,1%*181) та штраф у розмірі 30 057,82 грн (із розрахунку 429 397,37 * 7%).

Виконаних робіт за IIІ етапом, вартістю 584 421,54 грн також прострочено Підрядником, тож Замовник вправі нарахувати пені у розмірі 105 780,30 грн (із розрахунку 584 421,54*0,1%*181) та штраф у розмірі 40 909,51 грн (із розрахунку 584 421,54 * 7%).

В апеляційній скарзі апелянт (Підрядник за договором) вказав на наявність обставин, які звільняють його від відповідальності за несвоєчасність виконання зобов`язань. Такою обставиною апелянт вважав повномасштабне вторгнення Російської Федерації на територію України. Також апелянт вказав на неотримання ухвали суду про відкриття провадження у справі, тож не мав можливості надати свої заперечення у суді першої інстанції.

Колегія суддів вважає такі доводи апелянта неспроможними, з огляду на наступне.

Відповідно до частин другої та третьої ст. 120 ГПК України, суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Нормами частини четвертої ст. 89 Цивільного кодексу України передбачено, що відомості про місцезнаходження юридичної особи вносяться до Єдиного державного реєстру.

За приписами частини першої ст. 7 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», Єдиний державний реєстр створюється з метою забезпечення державних органів та органів місцевого самоврядування, а також учасників цивільного обороту достовірною інформацією про юридичних осіб, громадські формування, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців з Єдиного державного реєстру.

Водночас, в апеляційній скарзі апелянт зазначив наступну поштову адресу: 03110, м. Київ, вул. Солом`ямська, 18-А

Судова кореспонденція з ухвалою від 10.01.2025, яка направлявся на адресу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «ТРІО-МТ» (03110, м. Київ, вул. Солом`ямська, 18-А) була повернута до суду відділенням поштового зв`язку з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Колегія суддів звертає увагу апелянта на те, що направлення листів рекомендованою кореспонденцією на дійсні адреси є достатнім для того, щоб вважати повідомлення «належним». При цьому отримання зазначених листів адресатом перебуває поза межами контролю суду.

У постановах від 14.08.2020 та від 13.01.2020 Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду зазначив: «у разі якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі».

Водночас, колегія суддів враховує, що згідно з даними поштового відстеження за номером 614 на сайті АТ «Укрпошти», встановлено отримання позовної заяви відповідачем.

Згідно з Законом України «Про доступ до судових рішень» кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом.

Судові рішення, внесені до Єдиного державного реєстру судових рішень, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України. Враховуючи це, колегія вважає, що відповідач мав об`єктивну можливість здійснити активні дії для з`ясування наявності відкритого провадження у справі, зокрема через засоби електронного правосуддя.

Пасивна поведінка апелянта щодо отримання поштової кореспонденції від суду, а також його незацікавленість у з`ясуванні обставин судового провадження після отримання ним позовної заяви, не може розцінюватися як належна причина для скасування рішення суду першої інстанції.

Водночас, відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Принципу змагальності в господарському судочинстві найбільшою мірою відповідає стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанова Верховного Суду від 10.09.2019 р. у справі № 916/2403/18), і саме цей стандарт, як правило, має застосовуватись при розгляді господарських спорів (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 р. у справі № 910/18036/17 від 14.08.2018 у справі № 905/2382/17).

Відповідно до пункту 10.2. та 10.3. Договору сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажор) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажор) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торговою промислової палати України. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі Сторін про неможливість прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили виконання та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє Сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Щодо посилання відповідача на лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1, то у постанові Верховного суду від 07.06.2023 у справі № 912/750/22 викладено висновок про те, що лист ТПП від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не можна вважати сертифікатом у розумінні ст. 14№ Закону України «Про торгово-промислові палити в Україні», a також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

Отже, лист ТПП віл 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є доказом настання форс- мажорних обставин для всіх без виключення суб`єктів господарювання України з початком військової агресії Російської Федерації. Кожен суб`єкт господарювання, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин (Постанова ВС від 13.09.2023 у справі № 910/7679/22).

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідач жодним чином не підтвердив обставин, які б свідчили про те, що саме внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України, у зв`язку з введенням воєнного стану та його наслідками, зокрема мобілізацією і повітряними тривогами, він був об`єктивно позбавлений можливості виконати свої договірні зобов`язання належним чином.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення з відповідача штрафних санкцій.

Розглянувши клопотання апелянта про зменшення розміру штрафних санкцій колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Право суду зменшувати розмір неустойки передбачене також ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Так, згідно з ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Верховний Суд у низці постанов зазначав про те, що, вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки), майновий стан сторін.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду, зокрема, від 03.07.2019 у справі №917/791/18, від 22.10.2019 у справі №904/5830/18, від 13.01.2020 у справі №902/855/18, від 04.02.2020 у справі №918/116/19, від 29.09.2020 у справі №909/1240/19 (909/1076/19)).

Зі змісту вищенаведених норм випливає, що при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків кредитора, враховуючи інтереси обох сторін.

Водночас наголошується, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку суб`єктами підприємництва.

Згідно зі статтею 42 Господарського кодексу України, підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Це означає, що за порушення договірних зобов`язань, та інших правил здійснення господарської діяльності підприємство самостійно несе відповідальність, передбачену законодавством України.

Підприємництво - ініціативна діяльність. Це означає, що зайняття підприємницькою діяльністю є добровільним вчинком. Жоден державний орган, недержавна організація, посадова особа не можуть примусити до зайняття підприємницькою діяльністю. Проте, це не означає, що особа не може бути примушена до виконання добровільно взятих на себе зобов`язань (наприклад, за договором оренди чи договором про надання транспортних послуг) у сфері зобов`язань, що передбачені державою і випливають із здійснення особою підприємницької діяльності.

Тобто, підприємницький ризик - це імовірність виникнення збитків або недоодержання доходів порівняно із запланованими, тобто непередбачуваність, невизначеність очікуваних доходів.

Водночас, відповідно до частини 6 статті 218 ГК України передбачає, що учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Свобода та обов`язковість договору є фундаментальними принципами цивільного та господарського права.

Обов`язковість договору означає обов`язок осіб, які є його сторонами, дотримуватись та виконувати належним чином його умови, на які вони погодились в момент його укладення. Відповідно, кожна сторона Договору має легітимне очікування дотримання зобов`язань іншою (іншими) стороною (сторонами) такого договору. Такі очікування цілком відповідають принципам добросовісності, розумності, пропорційності та іншим базовим засадам цивільного законодавства.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Санкції, передбачені договором за порушення його умов одночасно слугують як засіб попередження неправомірної поведінки та порушення умов укладеного договору, а також як шлях до відновлення балансу інтересів сторін.

Такий механізм відповідає принципу справедливості та легітимній меті належного виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів зазначає, що відповідач при укладенні договору був обізнаний з його умовами, зокрема щодо відповідальності за порушення строків виконання зобов`язань. Зі змісту договору чітко вбачається, що розмір штрафних санкцій узгоджено сторонами добровільно, що підтверджується підписом відповідача на відповідному примірнику договору. Водночас колегія суддів враховує, що відповідач не виконав передбачених договором дій щодо належного письмового повідомлення позивача про настання обставин непереборної сили, як того вимагають умови договору. Відповідач не надав жодних доказів щодо самостійного врегулювання питання зменшення розміру штрафних санкцій шляхом проведення перемовин з позивачем.

Податкова декларація, подана відповідачем, сама по собі не є належним та достатнім доказом для зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки не містить інформації щодо реального впливу фінансового стану на виконання договірних зобов`язань, а також не підтверджує вжиття заходів для врегулювання спору. Натомість стягнення штрафних санкцій є реалізацією передбаченого договором права позивача, яке не залежить від його фінансового стану та не потребує доведення факту понесених збитків чи шкоди, оскільки має превентивний і компенсаційний характер у межах договірної відповідальності.

Відповідно до п. 4.3. Договору місце виконання робіт є місцезнаходження підрядника та на об`єкті проектування, а умовами п. 4.4. Договору місцезнаходженням об`єкта визначено околиці м. Ужгород Ужгородського району Закарпатської області.

Колегія суддів бере до уваги той факт, що місцезнаходження відповідача є м. Київ, однак загальна тривалість активних бойових дій на території м. Київ у період з 24 лютого по 30 квітня 2022 року становить 66 календарних днів, що підтверджується Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025. Водночас роботи за ІІ етапом договору відповідач виконав лише 29.03.2024, хоча строк їх виконання було визначено до 12.01.2023. Таким чином, затримка виконання зобов`язань становить 442 календарних дні, з яких лише 66 днів припадають на період активних бойових дій.

Крім того, ТОВ «Оператор ГТС України» є підприємством критичної інфраструктури та відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 04.03.2015 № 83 ТОВ «Оператор ГТС України» є підприємством, яке має стратегічне значення для економіки та безпеки держави.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, оскільки заявлені доводи не підтверджені належними доказами, а сама наявність договірної відповідальності була добровільно погоджена сторонами під час укладення договору.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Тріо-МТ» на рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2025 у справі № 910/1/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 04.04.2025 у справі № 910/1/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/1/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук