ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4484/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г.,

при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація річкових портів"

на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Ярошенко В.І.) від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24

за позовом Державного підприємства "Адміністрація річкових портів", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд", м. Дніпро

про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство "Адміністрація річкових портів" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд", в якому просить суд витребувати у Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд" на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" за Договором зберігання від 01.01.2014 понтон ПП-64 (інв. № 1027).

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 19.12.2024р. у справі № 904/4484/24:

- позов задоволено повністю;

- витребувано у Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд" (49505, м. Дніпро, острів Файнберга, буд. 9; ідентифікаційний код 38925049) на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14; ідентифікаційний код 33404067) за Договором зберігання від 01.01.2014 понтон ПП-64 (інв. № 1027);

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд" (49505, м. Дніпро, острів Файнберга, буд. 9; ідентифікаційний код 38925049) на користь Державного підприємство "Адміністрація річкових портів" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14; ідентифікаційний код 33404067) витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40 грн.

24.12.2024р. від Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд" судові витрати на правничу допомогу в розмірі 7 000 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24:

- заяву Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про розподіл судових витрат задоволено частково;

- стягнуто з з Товариства з обмеженою відповідальністю "Джемонд Ботярд" (49505, м. Дніпро, острів Файнберга, буд. 9; ідентифікаційний код 38925049) на користь Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" (04071, м. Київ, вул. Електриків, буд. 14; ідентифікаційний код 33404067) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн.;

- в іншій частині відмовлено.

Частково задовольняючи заяву позивача про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд першої інстанції виходив з того, що надані позивачем докази понесення витрат на професійну правничу допомогу адвоката (адвокатського об`єднання) не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на послуги адвоката у заявленому розмірі, адже розмір таких витрат має бути не тільки доведений та документально обґрунтований, а й відповідати критеріям реальності та розумної необхідності таких витрат, а також співмірності зі складністю справи.

Місцевий господарський суд оцінивши витрати позивача з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи прийшов до висновку, що належною до розподілу на користь позивача сумою витрат на професійну правничу допомогу є сума 2 000,00грн.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції зменшив розмір таких витрат до 2000,00 грн., а у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу в решті заявленої позивачем суми відмовив.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Державне підприємство "Адміністрація річкових портів", в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025 у справі №904/4484/24 в частині відмови у задоволенні заяви державного підприємства «Адміністрація річкових портів» про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю «Джемонд Ботярд» 5000,00 грн. витрат на правничу допомогу, в решті додаткове рішення суду першої інстанції залишити без змін, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції: «Заяву Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" про розподіл судових витрат по справі №904/4484/24 задовольнити повністю, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Джемонд Ботярд» на користь державного підприємства «Адміністрація річкових портів» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.».

ДП «Адміністрація річкових портів» вважає рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні заяви незаконним з огляду на наступне.

Зокрема, в обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що позивачем надані належні та допустимі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн.

Апелянт вважає, що заявлені до відшкодування витрати відповідали критеріям реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, справа слухалась за правилами загального позовного провадження з викликом сторін, у справі проведено два судових засідання. Розрахунок витрат відповідає умовам договору з адвокатом, жодних витрат, не пов`язаних із розглядом цієї справи позивачем до стягнення з відповідача не заявлялось.

Отже, керуючись приписами ст. 129 ГПК України, оскільки позивачем надано докази виконання робіт та оплати позивачем наданих послуг, а заявлені витрати відповідають критеріям реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру, з відповідача підлягають стягненню витрати у розмірі 7 000,00 грн.

Проте, суд першої інстанції невірно надав оцінку наявним у справі доказам, приписам процесуального закону, не врахував висновків Верховного Суду щодо наведення мотивів в обґрунтування підстав зменшення розміру судових витрат, у зв`язку з чим безпідставно та необґрунтовано зменшив суму витрат на професійну правову допомогу за вказаним додатковим рішенням, що є підставою для зміни оскаржуваного рішення суду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду апеляційної скарги визначено колегію суддів у складі: головуючого судді Чередко А.Є., суддів: Верхогляд Т.А., Іванова О.Г., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.02.2025р.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.03.2025р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою за апеляційною скаргою Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 17.06.25р. о 9:15 год.

Сторони не скористалися правом участі в судовому засіданні, про час та місце судового засідання були повідомлені апеляційним судом належним чином.

Враховуючи, що неявка представників сторін не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, а апеляційним судом явка в судове засідання представників учасників справи не визнавалася обов`язковою, колегія суддів вважає за можливе розглянути апеляційну скаргу по суті у відсутності представників сторін.

Дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість додаткового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Положеннями ст. 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України, основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема є: відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Метою запровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективного захисту своїх прав в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Відповідно до ст. 131 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

За змістом ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

При цьому, колегія суддів зазначає, що відповідно до укладеної угоди з клієнтом, адвокат виконує обов`язки з представництва інтересів клієнта у суді, а також бере на себе відповідальність здійснювати таке представництво у комплексі, а не за взяту кожну окрему правничу дію, наприклад тільки написати процесуальний документ або суто виступити у судовому засіданні. Саме вчинення комплексу правничих дій забезпечить належну реалізацію прав та обов`язків клієнта для представництва його інтересів.

Так, в ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги - є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення:

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Разом із тим, згідно зі ст. 15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Згідно із статтею 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати (пункт 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною першою статті 123 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. У частині третій цієї ж статті визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1)попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2)визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3)розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із частинами першою, другою статті 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Згідно із частиною восьмою статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.

Колегією суддів встановлено, що позивачем у позовній заяві відносно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат зазначено, що у разі призначення судом справи до розгляду в порядку загального позовного провадження та/або у судовому засіданні з викликом сторін, ДП «Адміністрація річкових портів», окрім судового збору та можливих інших судових витрат, планує понести витрати на професійну правничу допомогу адвоката в суді першої інстанції в розмірі 20 000,00 грн., що складається із судового представництва, складання та подання процесуальних документів та надання інших видів правничої допомоги.

Крім того, колегією суддів встановлено, що позивач дотримався вимог щодо строків звернення із заявою про ухвалення додаткового рішення та розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу і подання відповідних доказів на виконання частини восьмої статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1)розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Саме така правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 25.06.2019 у справі № 916/1340/18.

Відповідно до положень частини третьої статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Для підтвердження понесених судових витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано наступні документи (в копіях): договір про надання правової допомоги від 06 січня 2019 року; акт № 2012/02 приймання-передачі наданих послуг (окремого обсягу), зокрема, за судові засідання 03.12.2024р. та 19.12.2024р., від 20 грудня 2024 року; додаткові угоди до Договору про надання правової допомоги від 07.09.2022р., від 29.10.2024р., рахунок від 20.12.2024 № 00216.

Із наданих документів вбачається, що 06.01.2019 року між Державним підприємством "Адміністрація річкових портів" (Клієнт) та адвокатом, що практикує індивідуально, Сербуловим О.В. було укладено договір про надання правової (правничої) допомоги.

Пунктом 1.1 Договору визначено, що адвокат приймає на себе доручення клієнта надати професійну правничу допомогу (юридичні послуги), на умовах, передбачених даним договором.

Відповідно до п.п. 3.3., 3.4. Договору Клієнт зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі відшкодувати Адвокату всі фактичні витрати, пов`язані з виконанням цього Договору. На умовах та в розмірі визначених в цьому Договорі сплатити Адвокату гонорар.

Сторони погодили порядок розрахунків (гонорар) за здійснення Адвокатом представництва інтересів Клієнта та надання йому інших видів правничої (правової) допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим Договором.

Складова гонорару не залежить від досягнення чи недосягнсння Адвокатом позитивного результату, якого бажає Клієнт і є обов`язковим до сплати Клієнтом.

Клієнт сплачує Адвокату гонорар за участь у першому судовому засіданні в суді першої або апеляційної інстанції, що розташовані у м. Києві- 5 000 грн., а за кожне наступне судове засідання, в межах розгляду однієї справи у відповідній інстанції - 2 000 грн.

Клієнт сплачує Адвокату гонорар за участь Адвоката в режимі відеоконференції у першому судовому засіданні в суді першої або апеляційної інстанції, що розташовані поза межами м. Києва - 5 000 грн., а за кожне наступне судове засідання, в межах розгляду однієї справи у відповідній інстанції-2 000 грн.

Розмір гонорару за участь Адвоката в судовому засіданні безпосередньо в приміщенні суду в суді першої або апеляційної інстанції, що розташовані поза межами м. Києва визначається за домовленістю Сторін в додатковій угоді до цього Договору.

За участь Адвоката у судових засіданнях Верховного Суду (касаційному та/або апеляційному порядку) - 10 000 грн. Сторони домовились, що у разі, якщо у Верховному Суді, в межах однієї справи, відбудеться більше ніж два судових засідання, розмір гонорару за участь у кожному наступному засіданні підлягає збільшенню за домовленістю Сторін в додатковій угоді до цього Договору.

До гонорару, якщо інше не встановлено додатковою угодою до цього Договору, не включаються фактичні витрати Адвоката, необхідні для виконання Договору. Розмір понесених адвокатом фактичних витрат підтверджується документально.

Підставою для сплати гонорару є акт прийому-передачі наданих послуг, або у випадку здійснення передоплати, рахунок-фактура. Клієнт протягом 2 робочих днів із дня одержання акту прийому-передачі наданих послуг, зобов`язаний повернути Адвокату підписаний акту прийому-передачі наданих послуг або мотивовану відмову у підписанні.

На вимогу однієї із Сторін можливе складання акту (актів) прийому-передачі наданих послуг щодо окремого обсягу наданих послуг (п.п. 6.1.-6.4., 6.7.-6.8.1. Договору з урахуванням змін внесених додатковою угодою від 07.09.2022р.).

20.12.2024р. Державним підприємством "Адміністрація річкових портів" та адвокатом Сербуловим О.В. підписано Акт № 2012/02 приймання-передачі наданих послуг (окремого обсягу), зокрема, за судові засідання 03.12.2024р. та 19.12.2024р., на виконання Договору про надання правової (правничої) допомоги від 06.01.2019 року.

Акт наданої правової допомоги містить підписи сторін та скріплені печаткою.

Дослідивши заяву про розподіл судових витрат (витрат на правничу допомогу) та документи, на підставі яких позивач просив стягнути вказані витрати, місцевий господарський суд, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та розумності їхнього розміру, зважаючи на специфіку, обсяг, вид та зміст наданих послуг, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що пропорційним розміром витрат на оплату професійної правничої допомоги до предмета спору, з урахуванням обставин та результату розгляду даної справи, є 2 000,00 грн.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду попередньої інстанції, про наявність підстав покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 2 000 грн. 00 коп., з покладенням на позивача іншої частини витрат на професійну правничу допомогу, з огляду на таке.

Як вірно зазначив місцевий господарський суд - при визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 р. у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 р. у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021р. у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019р. у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019р. у справі №915/237/18, від 11.02.2021 р. у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим ( рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява №19336/04 ). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Отже, враховуючи все вищенаведене та обставини справи в їх сукупності, апеляційний господарський суд, дослідивши надані докази на підтвердження понесення витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, враховуючи предмет спору, всі аспекти і складності цієї справи, обсяг документів, їх зміст, а також час, який міг би витратити адвокат на вивчення матеріалів по справі та підготовку позовної заяви, як кваліфікований фахівець, сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, співмірність суми витрат із складністю справи та відповідність суми понесених витрат критеріям реальності, розумності та неминучості, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що справедливою та співрозмірною у цій справі є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. 00 коп., яка є доказово обґрунтованою та підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно із ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Звертаючись із апеляційною скаргою, апелянт не спростував наведених висновків суду першої інстанції та не довів неправильного застосування судом норм процесуального права, як необхідної передумови для зміни чи скасування прийнятого ним судового рішення.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає доводи апеляційної скарги необґрунтованими, а додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24 таким, що відповідає фактичним обставинам справи та нормам процесуального права, тому підстави, передбачені ст. 277 ГПК України, для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 129, 269, 270, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства "Адміністрація річкових портів" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 13.01.2025р. у справі № 904/4484/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена та підписана 17.07.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя Т.А. Верхогляд

Суддя О.Г. Іванов