РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2025Справа №910/3582/25

Суддя Господарського суду міста Києва Бойко Р.В., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про зобов`язання внести зміни до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 25 598,76 грн,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" звернулось до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця", в якому просить суд зобов`язати відповідача внести зміни до особового рахунку шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми у розмірі 25 598,76 грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" стверджує, що у Акціонерного товариства "Українська залізниця" були відсутні правові підстави для нарахування Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" збору за зберігання вантажів при накопиченні маршрутного поїзда №333801 (накопичувальна картка №30100271), а тому кошти у розмірі 25 598,76 грн набуті відповідачем без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно).

У змісті позовної заяви Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" викладено попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу, у відповідності до якого позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи в суді першої інстанції судові витрати у розмірі 8 000,00 грн, докази понесення яких будуть надані протягом п`яти днів після ухвалення рішення судом першої інстанції.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 відкрито провадження у справі №910/3582/25; вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін (без проведення судового засідання); визначено сторонам у справі строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень на відповідь на відзив.

08.04.2025 засобами поштового зв`язку від Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та вказував, що простій вагонів та зберігання вантажу має обраховуватись так само як і при будь-якому іншому перевезенні, в той час як жодних спеціальних тарифів або звільнення від обов`язкових платежів при формуванні маршрутного поїзду ані Договором, ані нормами діючого законодавства щодо перевезення вантажів не визначено.

11.04.2025 Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" в системі "Електронний суд" сформовано відповідь на відзив, в якій позивач звертає увагу суду, що відзив на позовну заяву не містить будь-яких заперечень щодо факту формування маршрутного поїзда та замовлення і сплати Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" окремої послуги з накопичення вагонів для відправлення їх маршрутним поїздом. Також позивач звертає увагу суду, що Залізницею не надано документів на підтвердження наявності затримки вагонів відмінної від накопичення маршрутного поїзда №333801. Крім того, позивач, посилаючись на практику касаційного суду, стверджує, що затримка вагонів під час їх накопичення не може вважатись одностороннім порушенням зобов`язань з боку вантажовідправника, оскільки такі дії цілком відповідають умовам укладеного сторонами Договору, який передбачає надання спеціальних послуг, та Додатку 1-4 до нього. Відтак позивач вважає, що списання Залізницею з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" грошових коштів в сумі 25 598,76 грн як збору за зберігання вантажу відбулось у зв`язку з Договором, однак не на його виконання, а поза межами домовленостей, передбачених вказаним правочином.

Частиною 4 статті 167 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заперечення подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання заперечення, який дозволить іншим учасниками справи отримати заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті.

Пунктом 7 резолютивної частини ухвали Господарського суду міста Києва від 31.03.2025 у справі №910/3582/25 встановлено Акціонерному товариству "Українська залізниця" строк на подання заперечень на відповідь на відзив з долученими до них доказами та з доказами його направлення позивачу - протягом п`яти днів з дня отримання відповіді на відзив.

Із Квитанції №3173426 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС вбачається, що заперечення на відповідь на відзив були доставлені до електронного кабінету Акціонерного товариства "Українська залізниця" 11.04.2025 о 14 год. 12 хв.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (ч. 1 ст. 116 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, Акціонерне товариство "Українська залізниця" вправі було подати заперечення на відповідь на відзив у строк до 16.04.2025 включно, однак таким своїм правом не скористалось.

Будь-яких інших заяв, клопотань, пояснень від сторін до суду не надходило, а відтак справа підлягає вирішенню за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва встановив наступне.

06.03.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (замовник) та Акціонерним товариством "Укрзалізниця" (перевізник) був укладений Договір про надання послуг з організації перевезення вантажів залізничним транспортом №43-41564379/2020-001 (надалі - Договір), предметом якого є організація та здійснення перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення, інших послуг, пов`язаних із організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у власних вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника, пов`язаних з цим супутніх послуг (далі також - послуг) і проведення розрахунків за ці послуги.

Договір з урахуванням змін до нього оприлюднюється Залізницею як публічна пропозиція для укладення на веб-сайті http://uz-cargo.com з накладенням кваліфікованого електронного підпису (п. 1.6 Договору).

27.09.2021 АТ "Укрзалізниця" було оприлюднено нову редакцію договору про надання послуг перевезення вантажів, яка введена в дію 01.10.2021.

Згідно з п. 1.4 Договору надання послуг за Договором може підтверджуватись накладною, накопичувальною карткою, зведеною відомістю, відомістю плати за користування вагонами, відомістю плати за подавання / забирання вагонів та маневрову роботу, зведеними відомостями та іншими документами..

Пунктом 2.3.3 Договору передбачено, що перевізник зобов`язаний відкрити для проведення розрахунків і обліку сплачених сум для замовника особовий рахунок з наданням коду платника, а також присвоїти замовнику код вантажовідправника / вантажоодержувача. Надані коди зазначаються перевізником в Інформаційному повідомлені про укладення Договору в порядку визначеному в п. 1.9. Договору.

На виконання вказаних положень позивачу відкрито особовий рахунок з наданням коду платника №2829531.

Пунктом 2.3.4 Договору передбачено, що перевізник веде облік попередньої оплати, нарахованих і сплачених сум за здійснені перевезення і надані послуги, пов`язані з перевезенням вантажу та надавати замовнику відповідні розрахункові документи в електронній формі. Паперові копії таких документів надаються за зверненням замовника за цінами встановленими в Додатку 1-1 до Договору через станцію або через один з підрозділів філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця", що вказано у такому зверненні замовника. В разі, оформлення первинних документів із зауваженнями, їх паперові копії надаються замовнику безоплатно.

У пунктах 4.1, 4.2 Договору вказано, що розрахунки за Договором здійснюються через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця". 4.2. Оплата послуг відповідно до Договору здійснюється у національній валюті України на умовах попередньої оплати шляхом перерахування коштів на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання перевізника, вказаний в розд. 14 Договору. Датою надходження платежів вважається дата зарахування коштів обслуговуючим банком на поточний рахунок перевізника зі спеціальним режимом використання. Одержані на поточний рахунок з спеціальним режимом використання кошти перевізник зараховує на особовий рахунок замовника.

В свою чергу згідно п. 2.1.4 Договору на замовника покладено обов`язок сплачувати послуги перевізника та інші платежі, належні перевізнику за Договором з сум внесеної передоплати за кодом платника. Самостійно визначати розмір попередньої оплати та періодичність її внесення на підставі діючих тарифів та умов Договору, при цьому зобов`язаний враховувати обсяг запланованих перевезень, вагонообіг, строк перебування вагону за межами України та інших послуг перевізника.

Пункт 3.1. Договору передбачає, що розмір провізних платежів за перевезення вантажу у вагонах Замовника та вагонах залізниць інших держав, додаткових зборів, пов`язаних з перевезенням, розраховується за ставками і тарифами, які визначаються відповідно до умов Збірника тарифів.

За умовами пункту 3.4 Договору замовник зобов`язаний сплачувати у визначеному Договором розмірі плату за користування власними вагонами перевізника: під час виконання вантажних операцій на місцях загального користування; переданих замовнику на місцях незагального користування; затриманих на станціях в очікуванні подавання під вантажні або інші операції, з причин, які залежать від замовника; затриманих під час перевезення з інших причин, що не залежать від перевізника (далі - плата за користування власними вагонами перевізника).

Відповідно до п. 4.4 Договору по мірі виконання перевезень та надання послуг, перевізником відображається в особовому рахунку використання замовником коштів за добу для оплати:

- провізних платежів за перевезення, зазначених в накладних;

- суми додаткових зборів та додаткових послуг за вільними тарифами;

- плати за використання власних вагонів перевізника за межами України, що відображається в щодобових інформаційних повідомленнях;

- штрафів на підставі відповідних перевізних документів, накопичувальних карток, відомостей плати за користування вагонами (контейнерами), інформаційних повідомлень, тощо;

- пені.

Виписки з особового рахунку відображають облік коштів, перерахованих та витрачених замовником на виконання Договору. У виписці відображаються дати утворення, розміри заборгованості та нарахована пеня.

Щодобово, упродовж періоду виконання Договору, перевізник надає замовнику переліки перевізних документів в електронному вигляді (далі - щодобові переліки перевізних документів), які відображають облік коштів, перерахованих та витрачених Замовником на виконання Договору за звітну добу (п. 4.5 Договору).

Пункт 7.3. Договору визначає, що позовна давність за вимогами перевізника до замовників, що випливають з правовідносин сторін за договором, становить один рік.

Відповідно до пункту 13 Договору невід`ємною частиною договору є додатки, зокрема:

- додаток 1-1 "Ставки плати за додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами";

- додаток 1-4 "Умови накопичення вагонів" (надалі - Додаток).

Згідно з пунктом 1 Додатку на окреме замовлення перевізник надає послуги замовнику з накопичення порожніх та/або з вантажем власних вагонів перевізника та/або вагонів замовника на коліях загального користування станцій накопичення для відправлення їх групами, маршрутними поїздами або контейнерними поїздами на станції призначення (далі - накопичення вагонів).

Відповідно до пункту 2 Додатку станціями накопичення можуть бути станції відправлення та /або станції на шляху прямування вагонів до станції призначення.

Пункт 3 Додатку передбачає, що для організації накопичення вагонів замовник направляє для погодження перевізником звернення із зазначенням бажаних станцій накопичення та максимальної кількості вагонів, що може бути накопичено на кожній з них. Строк розгляду перевізником такого звернення становить не більше ніж 15 робочих днів. За результатом розгляду звернення замовника, перевізник інформує про можливість накопичення вагонів із зазначенням станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено на них, або надає обґрунтовану відмову.

Відповідно до пункту 4 Додатку в межах узгоджених станцій накопичення та кількості вагонів, що може бути накопичено, замовник щомісячно надає перевізнику на такі станції накопичення заявки на накопичення вагонів із зазначенням: станції накопичення; граничної кількості вагонів для накопичення; розподілу для накопичення вагонів за їх видами, різновидом вантажу, станції призначення; періоду дії такої заявки.

У пункті 5 Додатку вказано, що на станціях накопичення на шляху прямування перевізник контролює накопичення вагонів відповідно до заявки замовника для подальшого формування поїзду та відправлення на станцію призначення..

Початком накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та / або з вантажем - прибуття вагонів на станцію накопичення; на станції відправлення - момент фактичної передачі Замовником вагонів Перевізнику (п. 6 Додатку).

Часом закінчення накопичення вагонів є: на шляху прямування порожніх та / або з вантажем - формування поїзду з таких вагонів; на станції відправлення - приймання останнього вагону перевізником (пункт 7 Додатку).

У пункті 8 Додатку вказано, що час перебування вагонів на коліях загального користування станції накопичення відображається в акті загальної форми ГУ-23.

Пунктом 9 Додатку передбачено, що за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує:

9.1. плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення);

9.2. за затримку вагонів замовника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів;

9.3. за затримку власних вагонів перевізника: платежі пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника згідно з Збірником тарифів та Правилами перевезення вантажів та п. 3.4. Договору.

Плата за маневрову роботу під час надання послуг з накопичення Замовнику не нараховується.

Нарахування платежів відбувається на станції накопичення за накопичувальною карткою ФДУ-92, відомістю плати за користування вагонами ГУ-46 з коду платника замовника, яким замовлено надання такої послуги (пункт 10 Додатку).

Як вбачається із залізничної накладної №33013392, у жовтні 2021 року Акціонерним товариством "Українська залізниця" було здійснено на замовлення Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" перевезення зерна кукурудзи насипом у 50 вагонах.

Як стверджує позивач, Акціонерним товариством "Українська залізниця" було сформовано та направлено йому Переліки перевізних документів, ознайомившись з якими позивач встановив, що на підставі Накопичувальної карток №30100271 від 30.10.2021 нараховано та списано з особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" збір за зберігання вантажу у вагонах на 25 598,76 грн з ПДВ більше належного.

Заперечуючи проти заявленого позову відповідач посилався, зокрема на наступне:

- п.п. 9.2, 9.3 Додатку №1-4 до Договору передбачена сплата платежів, пов`язаних із затримкою вантажу на шляху прямування з вини замовника;

- простій вагонів та зберігання вантажу має обраховуватись так само як і при будь-якому іншому перевезенні.

Відповідно до статті 908 Цивільного кодексу України перевезення вантажу здійснюється за договором перевезення. Загальні умови визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Умови перевезення вантажу окремими видами транспорту, а також відповідальність сторін щодо цих перевезень встановлюються договором, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них.

Відповідно до статті 306 Господарського кодексу України (далі - ГК України) перевезенням вантажів визнається господарська діяльність, пов`язана з переміщенням продукції залізницями, автомобільними дорогами, водними та повітряними шляхами, а також транспортування продукції трубопроводами. Суб`єктами відносин перевезення вантажів є перевізники, вантажовідправники та вантажоодержувачі. Загальні умови перевезення вантажів, а також особливі умови перевезення окремих видів вантажів визначаються цим Кодексом і виданими відповідно до нього транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі статтею 10 Закону України "Про залізничний транспорт" розрахунки відправників і одержувачів вантажу, вантажобагажу і пошти з підприємствами залізничного транспорту загального користування за перевезення, додаткові збори за вантажні операції і користування рухомим складом, а також за штрафи, пеню, неустойки здійснюються в порядку, передбаченому Статутом залізниць України, іншими актами законодавства України та міжнародними договорами.

Статут залізниць України, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (надалі - Статут) (тут і надалі в редакції, чинній станом на лютий 2023 року), визначає обов`язки, права і відповідальність залізниць, а також підприємств, організацій, установ і громадян, які користуються залізничним транспортом. Статутом регламентуються порядок укладання договорів, організація та основні умови перевезення вантажів, пасажирів, багажу, вантажобагажу і пошти, основні положення експлуатації залізничних під`їзних колій, а також взаємовідносини залізниць з іншими видами транспорту (стаття 2 Статуту).

За статтею 62 Статуту порядок розрахунків за перевезення і послуги встановлюється Укрзалізницею згідно з чинним законодавством. Належні за перевезення вантажів і надання додаткових послуг платежі можуть вноситися готівкою, чеками, безготівково, якщо інше не передбачено законодавством, на станціях відправлення або передоплатою через розрахункові підрозділи залізниць.

Усі належні залізниці платежі за додаткові послуги, штрафи (які не були включені в перевізні документи і у відомості плати за користування вагонами та контейнерами) включаються в накопичувальні картки, які складаються станціями в трьох примірниках із зазначенням у них відомостей про надані послуги і їх вартість. Ці відомості підтверджуються підписами працівника станції і вантажовласника. Один примірник накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами та контейнерами, за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу надаються вантажовласнику (пункт 2.6 Правил розрахунків перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644).

Суть спору між сторонами зводиться до того, що Акціонерне товариство "Українська залізниця" нараховує Товариству з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" збір за зберігання вантажу за актами загальної форми ГУ-23, в яких фіксувались кількість вантажу та кількість днів затримки, в той час як Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" вважає, що збір за зберігання вантажу не підлягає нарахуванню за час накопичення вагонів.

Фактично вирішення спору зводиться до вирішення питання чи є правомірним нарахування збору за зберігання вантажу за той час, коли накопичувались вагони для рухомого складу.

Так, 21.10.2021 Акціонерним товариством "Українська залізниця" було виставлено на аукціон свої послуги з використання 50 вагонів (зерновози) власності АТ "Українська залізниця" у складі одного маршрутного поїзда із датою подачі вагонів 28.10.2021. Переможцем аукціону №КСЕ001-UA-491 стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард".

Товариство з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" було передано до перевезення маршрутним поїздом №333801 (п. 64 накладної №33013392 від 30.10.2021) зерно кукурудзи насипом (п. 20 №33013392 від 30.10.2021) з відомістю вагонів в кількості 50 вагонів з ідентифікацією відправки №33013392 від 30.10.2021.

30.10.2021 АТ "Українська залізниця" було складено Накопичувальну картку №30100271 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) (форма ФДУ-92), згідно з якою ТОВ "Грейнсвард" було нараховано збір за зберігання вантажів (код/підкод платежу 190/001; найменування та номер документа ГУ-23 №344, №345, №346 на суму 21 332,30 грн та 27.01.2022 Накопичувальну картку №27010029 зборів за роботи (послуги) та штрафів, пов`язаних з перевезенням вантажів (вантажобагажу) (форма ФДУ-92), згідно з якою ТОВ "Грейнсвард" було нараховано інші послуги організ. перевез. і накопич. власн. рух. Складу (код/підкод платежу 229/001) на суму 18 755,17 грн.

АТ "Українська залізниця" були сформовані відомості плати за користування вагонами (форми ГУ-46) №30100331 на суму 25 812,50 грн та №30100329 на суму 63 450,00 грн.

Відповідно даних філії "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" АТ "Укрзалізниця" (перелік №20211031 від 31.10.2021) з рахунку ТОВ "Грейнсвард" за Накопичувальною карткою №30100271 був списаний збір за зберігання у вагонах при перевезенні експорт (код/підкод платежу 190/1) на суму 25 598,76 грн з ПДВ.

Як зазначає позивач, за результатом проведеної перевірки розрахунків ТОВ "Грейнсвард" було виявлено безпідставно нараховані та отримані AT "Українська залізниця" з особового рахунку №2829531 кошти 25 598,76 грн, як збір за зберігання вантажу під час надання договірної послуги з накопичення вагонів з вантажем з метою формування маршрутного потягу (Додаток 1-4).

Так, збір за зберігання вантажу нараховано відповідачем на підставі п. 8 Правил, яким, зокрема, передбачено, що збір за зберігання вантажів у вагонах (контейнерах) у разі затримки їх з вини одержувача (відправника) після закінчення терміну безоплатного зберігання сплачується незалежно від місця затримки (на станції призначення та на підходах до неї, на прикордонних, припортових станціях тощо).

Відповідно до п. 9 Правил за зберігання на місцях загального користування та на коліях станції відправлення вантажів, завантажених у вагони (контейнери), які простоюють в очікуванні оформлення перевезення (у тому числі під митним оформленням та з інших причин, не залежних від залізниці), збір сплачується з моменту ввезення вантажу на станцію до моменту закінчення затримки.

Пункт 9 Правил застосовується у випадку сформованого до відправки відправлення (вагону), причиною затримки/невідправлення якого є "очікування оформлення документів". Відтак, відповідне нарахування є штрафними санкціями (матеріальною відповідальністю) до вантажовідправника, яке направлено на скорочення часу простою вже готових до відправлення вагонів в період оформлення документів на таку відправку.

Як було зазначено вище, укладений між сторонами договір містить спеціальні умови надання окремих послуг, які передбачені Додатком 1-4 до вказаного правочину, який є невід`ємною частиною останнього.

З урахуванням приписів Додатку 1-4 до Договору та положень самого договору, у спірних правовідносинах мета замовлення позивачем спеціальної послуги полягала саме в накопиченні вагонів для формування маршрутного поїзда, а відтак процедура накопичення вагонів фактично передбачає затримку окремих вагонів на певний час з метою формування маршрутного поїзда, на що відповідач надав свою згоду шляхом укладання з позивачем договору.

У свою чергу, зважаючи на умови п. 8 Додатку 1-4 до Договору, в актах загальної форми ГУ-23 фіксується лише час перебування вагонів на коліях загального користування, за який сплачується відповідний тариф, визначений цим додатком.

Так, відповідно до п. 9 Додатку 1-4 за послугу з накопичення вагонів замовник сплачує плату за вільним тарифом "Організація перевезень і накопичення власного рухомого складу" відповідно до Додатку 1-1 до Договору. При нарахуванні такої плати 1 вагоно-доба розраховується з округленням неповної доби (24 години від початку накопичення) до повної (24 години до закінчення накопичення) (п. 9.1 Додатку 1-4).

Разом з цим, в період затримки вагонів з вини замовника (а не накопичення) сплачуються платежі, пов`язані з затримкою вантажу на шляху прямування (п. 9.2 Додатку 1-4). При цьому, обов`язковим елементом для застосування вказаного пункту є "затримка з вини замовника".

З наведеного вбачається, що п. 9 Додатку 1-4 розділяє такі поняття як "накопичення рухомого складу" та "затримку вагонів перевізника".

При цьому, правовідносини з накопичення маршрутного поїзда мають невід`ємну складову - перебування/накопичення вагонів з вантажем на коліях загального користування протягом часу накопичення до приймання останнього вагона перевізником (п. п. 6 та 7 додатку 1-4), що водночас є предметом окремої послуги.

Таким чином, у період накопичення вагонів маршрутного поїзда у відповідача не було підстав застосовувати матеріальну відповідальність за зберігання вантажу на коліях загального користування, приймаючи до уваги, що у цей час здійснювалось накопичення вагонів з вантажем у відповідності до умов Додатку 1-4 і ці правовідносини були предметом окремої, належним чином сплаченої позивачем спеціальної послуги.

У постанові від 01.02.2024 у справі №915/305/22 Верховний Суд дійшов висновків, що накопичення вагонів з вантажем (маршрут) відбувалося на підставі договірних відносин, предметом яких є послуги, за які сплачується тариф, що вказує на відсутність такого елементу складу правопорушення, як вина замовника. За таких обставин, п.п. 8 та 9 Правил не можуть бути застосовані до спірних правовідносин, так як затримка вагонів відбулася з обставин, що залежали від Акціонерного товариства "Українська залізниця", а саме наявність договірних відносин з накопичення вагонів на коліях залізниці з метою формування маршрутного потягу.

Аналогічна правова позиція викладена також у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі №915/5/23.

Отже, суд зауважує на тому, що відповідач, як перевізник, надав позивачу, як замовнику, згідно умов Договору послугу з накопичення вагонів за попередньо погодженим планом, який мав ознаку "маршрутний" та за попередньою заявкою, без отримання якої замовник не спроможний сформувати маршрутний поїзд, у зв`язку з чим, позивач має сплатити плату за користування власними вагонами перевізника та збір за накопичення вагонів на коліях загального користування. Інших платежів послуга накопичення вагонів не передбачає.

Таким чином, кошти в сумі 25 598,76 грн були безпідставно списані відповідачем з особового рахунку позивача №2829531, як збір за зберігання вантажу, поза межами укладеного між сторонами Договору на підставі п. 9 Правил, які при такому списанні не можуть бути застосовані.

Відповідно до ч. ч. 1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

За змістом ст. 1212 Цивільного кодексу України безпідставно набутим є майно, набуте особою або збережене нею в себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Згідно з ч. 1 ст. 177 Цивільного кодексу України об`єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Загальна умова ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Набуття однією зі сторін зобов`язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов`язання не вважається безпідставним.

Тобто в разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 Цивільного кодексу України можна застосовувати тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Таким чином, списання відповідачем з особового рахунку позивача грошових коштів у спірній сумі як збору за зберігання вантажу, відбулося у зв`язку з Договором, однак не на його виконання, а поза межами домовленостей, передбачених вказаним правочином. При цьому, інших способів повернення коштів закон та договір не передбачають.

З огляду на викладені висновки, а саме те, що спірні кошти фактично були списані не на виконання умов договору, а відтак такий позов не може бути визнаний як такий, що випливає з перевезення, встановлені ст.ст. 134 та 136 Статуту, ч.ч. 1-4 ст. 315 Господарського кодексу України, п. 7.3 Договору спеціальні строки позовної давності до таких вимог не застосовуються.

Натомість, позов поданий в порядку приписів ст. 1212 Цивільного кодексу України, до яких застосовується загальний строк позовної давності, який позивачем не пропущений.

Окрім того, п. 19 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України встановлено, що у період дії воєнного стану в Україні, введеного Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, перебіг позовної давності, визначений цим кодексом, зупиняється на строк дії такого стану.

За таких обставин позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" підлягає задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на відповідача, у зв`язку з задоволенням позову повністю.

Керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Акціонерне товариство "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) внести зміни до особового рахунку Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) №2829531 шляхом відображення (відновлення, збільшення) на ньому грошової суми в розмірі 25 598,76 грн. Видати наказ.

3. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03680, м. Київ, вул. Єжи Гедройця, буд. 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Грейнсвард" (03038, м. Київ, вул. Івана Федорова, буд. 32 літера А, 3-й поверх; ідентифікаційний код 41564379) судовий збір в розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп. Видати наказ.

4. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 16.07.2025.

Суддя Р.В. Бойко