ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/7196/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання - Янковського В.А.,

Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) - Шевченко І.Є.,

Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" - Глінський В.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)

на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 (суддя Підченко Ю.О.)

та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 (колегія суддів: Сітайло Л.Г., Андрієнко В.В., Шапрана В.В.)

у справі за позовом Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (далі - Департамент економіки)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Науково-виробниче підприємство "Укроргсинтез" (далі - ТОВ "Укроргсинтез")

про стягнення 2 098 872,00 грн.

СУТЬ СПОРУ

1. У період з 2019 по 2021 роки відповідач здійснив реконструкцію об`єкта - "стоянка автомобільна крита".

2. Позивач розрахував розмір пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва, яку повинен сплатити відповідач, та направив останньому відповідні вимоги, які, однак, залишились без задоволення.

3. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення пайової участі (внеску). Суд першої інстанції рішенням, з яким погодився апеляційний господарський суд, у задоволенні позову відмовив.

4. Департамент економіки звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою.

5. Перед Верховним Судом у цій справі постало питання чи є відповідач, який здійснив реконструкцію об`єкта ("стоянка автомобільна крита"), таким, що звільнений від участі в розвитку інфраструктури на підставі п.2 розд.ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX та Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415.

6. Верховний Суд відмовив в задоволенні касаційної скарги, виходячи з таких мотивів.

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Фактичні обставини справи, встановлені судами попередніх інстанцій

7. 31.01.2019 Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві зареєстрував повідомлення про початок виконання будівельних робіт №КВ 16 за адресою: м. Київ, вул. Червоноткацька 67-а, 77.

8. Замовником визначено ТОВ "Укроргсинтез", об`єкт - реконструкція нежитлової будівлі літ. CXVI, будівель цілісного майнового комплексу літ. CXXXVIII та літ. CXXXVII з влаштуванням комплексу автостоянок.

9. 08.06.2021 відповідач як замовник будівництва подав в Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради Декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №КВ 86 з адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля (вул. Червоноткацька) 67-а, 77. Вид спорудженого об`єкта в процесі будівництва не змінився - "Стоянка автомобільна крита".

10. 08.06.2021 Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради зареєстрував декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №КВ 86 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля (вул. Червоноткацька) 67-а, 77. Замовником визначено ТОВ "Укроргсинтез", об`єкт - реконструкція нежитлової будівлі літ. CXVI, будівель цілісного майнового комплексу літ. CXXXVIII та літ. CXXXVII з влаштуванням комплексу автостоянок.

11. Як стверджує позивач, враховуючи те, що реконструкція об`єкта розпочалось у 2019 році, на ТОВ "Укроргсинтез" було покладено обов`язок протягом 10 робочих днів після 01.01.2020 звернутись до Департаменту економіки із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкта будівництва, проте, відповідач знехтував вимогами законодавства та не подав відповідну заяву.

12. Відповідно до розрахунку, розмір пайової участі (внеску) у створенні і розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва, яку відповідач повинен сплатити, становить 2 098 872,00 грн (без ПДВ).

13. 10.11.2023 Департамент економіки направив відповідачу вимогу щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва від 07.11.2023 №050/18-4316. У вказаній вимозі Департамент економіки вимагав від відповідача протягом 10 календарних дній з дня отримання цього листа звернутись із заявою про визначення розміру пайової участі щодо об`єкту реконструкції з поданням завірених належним чином копій документів, визначених в вимозі.

14. 19.03.2024 Департамент економіки повторно направив відповідачу вимогу щодо отримання розрахунку та сплати пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва від 18.03.2024 №050/08-1143 з проєктом розрахунку обсягу пайової участі (пайового внеску) у двох примірниках. У вказаній вимозі відповідачу було встановлено строк для підписання та повернення розрахунків для реєстрації із відповідним зверненням, а саме: в термін не більше 5 робочих днів з дня ознайомлення, але не пізніше 08.04.2024.

15. 05.04.2024 Департамент економіки отримав від відповідача лист-відповідь від 03.04.2024 №UOS-030424-09 та копії документів, зокрема, технічного паспорту на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами від 17.10.2019.

16. 22.04.2024 Департамент економіки направив відповідачу лист про пайову участь у створенні інфраструктури міста Києва від 19.04.2024 №050/08-1640 з проєктом розрахунку обсягу пайової участі (пайового внеску) у двох примірниках.

17. 29.04.2024 Департамент економіки отримав від відповідача лист від 25.04.2024 №UOS-250424-09, в якому останній не погоджується з вимогою від 19.04.2024 №050/08-1640.

Короткий зміст позовних вимог

18. Департамент економіки звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з ТОВ "Укроргсинтез" пайового внеску у розмірі 2 098 872,00 грн на бюджетний рахунок бюджету розвитку спеціального фонду міського бюджету.

19. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач порушив вимоги Прикінцевих та перехідних положень Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX та не сплатив пайовий внесок до введення об`єкта в експлуатацію, без достатньої правової підстави та за рахунок органу місцевого самоврядування зберіг у себе кошти, які мав заплатити як пайовий внесок у розвиток інфраструктури міста Києва, у зв`язку з чим зобов`язаний повернути ці кошти в розмірі 2 098 872,00 грн на підставі ч.1 ст.1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК).

Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

20. Господарський суд міста Києва рішенням від 28.11.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025, у задоволенні позову відмовив.

21. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, з яким погодився апеляційний господарський суд, що Департамент економіки не довів неправомірність відмови відповідача від пайової участі в розвитку інфраструктури, а виходячи з Порядку залучення, розрахунку розміру і використання коштів пайової участі замовників у розвитку інфраструктури міста Києва, затвердженого рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415 (далі - Порядок), споруджений об`єкт фактично підпадає під поняття "паркінг" і звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури.

Короткий зміст вимог та доводів касаційної скарги, відзиву на касаційну скаргу

22. 24.04.2025 Департамент економіки через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

23. На виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3 ч.2 ст.287 ГПК.

24. У касаційній скарзі зазначає, зокрема, таке:

- суд апеляційної інстанцій застосував п.2 розд.ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні" від 20.09.2019 №132-IX (далі - Закон №132-ІХ) без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №925/683/21 щодо стягнення з замовника будівництва пайової участі за будівництво багатоярусного гаража з адміністративними приміщеннями;

- відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування в своїй сукупності норм права, а саме: п.2.7, абз.13 п.4.2 Порядку у редакції, що діяла на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію, додатку Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів" в частині визначення поняття "автостоянка", підпунктів 2, 3, 4 абз.2 п.2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №132-ІХ щодо звільнення від сплати пайової участі за будівництво автостоянок, КПП та складу негорючих матеріалів з критим майданчиком.

25. 20.05.2025 ТОВ "Укроргсинтез" через систему Електронний суд подало відзив на касаційну скаргу, у якому просить залишити її без задоволення, а оскаржувані рішення залишити без змін.

26. У відзиві, зокрема, зазначає:

- чинне законодавство не розрізняє поняття "паркінг" та "гараж", оскільки визначення вказаних термінів є абсолютно тотожним; в п.4.2 Порядку зазначено, що до пайової участі у розвиток інфраструктури не залучаються замовники у разі нового будівництва та/або реконструкції на території міста Києва паркінгів; отже, відповідач здійснив реконструкцію об`єкта, реконструкція якого звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва;

- твердження скаржника з посиланням на дані технічного паспорта, який фіксує реконструкцію відкритої автостоянки, є юридично хибними, оскільки ігнорують визначальний характер дозвільної містобудівної документації щодо типу об`єкта; об`єктом, який підлягає прийняттю в експлуатацію, є той, що був задекларований у повідомленні про початок виконання будівельних робіт та декларації про готовність об`єкта до експлуатації;

- Закон №132-ІХ не скасовує і не змінює чинний Порядок, який продовжував діяти на момент введення об`єкта в експлуатацію і є актом органу місцевого самоврядування, що врегульовує саме порядок звільнення або обчислення пайової участі при будівництві та/або реконструкції об`єктів містобудування у м. Києві; навіть якщо об`єкт містобудування не згаданий у пп.2 п.2 прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ, звільнення замовників будівництва та/або реконструкції такого об`єкта від обов`язку сплати пайової участі може ґрунтуватися на положеннях Порядку.

Надходження касаційної скарги на розгляд Верховного Суду

27. Верховний Суд ухвалою від 12.05.2025 відкрив касаційне провадження у справі №910/7196/24 за касаційною скаргою Департаменту економіки, призначив її до розгляду у відкритому судовому засіданні на 02.07.2025.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо підстави, передбаченої п.1 ч.2 ст.287 ГПК

28. Скаржник зазначає, що суд апеляційної інстанцій застосував п.2 розд.ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №132-ІХ без врахування висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №925/683/21 щодо стягнення з замовника будівництва пайової участі за будівництво багатоярусного гаража з адміністративними приміщеннями.

29. Відповідно до п.1 ч.2 ст.287 ГПК підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 ч.1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

30. У справі №925/683/21 прокурор звернувся з позовом про стягнення грошових коштів, який мотивований тим, що відповідач є замовником об`єкта будівництва багатоярусного гаража з адмінприміщеннями в м. Черкаси, який введено в експлуатацію 20.11.2019; проте, відповідач не виконав свій обов`язок, передбачений ст.40 Закону "Про регулювання містобудівної діяльності" (у редакції, яка діяла до 31.12.2019), та не уклав з позивачем договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту; у зв`язку зі змінами у законодавстві, на даний час неможливо укласти з відповідачем договір про пайову участь, а тому неотриманні позивачем кошти мають бути стягнуті з відповідача як безпідставно збережені відповідно до ст.1212 ЦК.

31. Суди першої та апеляційної інстанцій у справі №925/683/21 відмовили в задоволенні позову з тих мотивів, що: 1) застосування прокурором до спірних правовідносин ст.1212 ЦК є безпідставним; 2) з 01.01.2020 у замовників відсутній обов`язок перераховувати до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту, як і відсутній обов`язок укладати з органом місцевого самоврядування відповідний договір про пайову участь у розвитку інфраструктури населеного пункту; дійсними та продовжують свою дію до моменту їх виконання є лише договори про пайову участь, укладені до 01.01.2020.

32. Верховний Суд звертає увагу скаржника, що у постанові Верховного Суду від 04.05.2022 у справі №925/683/21 не вирішувалися питання щодо застосування п.2 розд.ІІ Прикінцевих та перехідних положення Закону №132-ІХ та Порядку, якими замовник будівництва паркінгу чи автостоянки звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури. Відповідні доводи (аргументи) не наводилися сторонами у справі №925/683/21, відсутні в мотивації судів попередніх інстанцій, і, відповідно, Верховний Суд не надавав відповіді на це питання і не тлумачив наведені норми.

33. Ухвалення Верховним Судом нового рішення про стягнення заборгованості зі сплати пайової участі замовників у розвитку інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури м. Черкаси за будівництво багатоярусного гаража з адміністративними приміщеннями не свідчить про наявність висновку Верховного Суду з відповідних питань.

34. Відповідно до ст.300 ГПК переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

35. Натомість, у справі, що переглядається, підставою для відмови у позові стало те, що виходячи з Порядку, споруджений об`єкт підпадає під поняття "паркінг" і звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури.

36. З наведеного вбачається, що правовідносини у справах №925/683/21 та справі, що переглядається, хоча і є подібними, втім, суди у справі №925/683/21 не застосовували ті норми права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі (не вирішували питання чи споруджений об`єкт підпадає під поняття "паркінг" і звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури).

37. Не досліджувалося у відповідному контексті питання застосування норми п.4.2 Порядку у взаємозв`язку з положеннями Закону №132-ІХ і у постановах Верховного Суду від 13.12.2022 у справі №910/21307/21, від 20.07.2022 у справі №910/9548/21 та від 07.09.2023 у справі №916/2709/22, на які також посилається скаржник у тексті касаційної скарги.

38. Так, у справі №910/21307/21 Департамент економіки звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Новус Україна" про стягнення 1 899 288,00 грн (пайової участі щодо будівництва торговельного центру); у справі №910/9548/21 - з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гранд Луол" про стягнення 11 527 152,79 грн збитків, завданих внаслідок несплати відповідачем пайової участі у розвитку інфраструктури міста Києва (щодо будівництва житлово-офісного комплексу з центром дозвілля та торгівлі, спортивно-оздоровчими приміщеннями та паркінгом), а у справі №916/2709/22 керівникк Чорноморської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Акваторія" про стягнення безпідставно збережених коштів пайової участі замовника у розвитку населеного пункту в розмірі 3 150 517,31 грн (щодо будівництва групи багатоквартирних житлових будинків з паркінгами та торгівельним центром).

39. Окрім того, що у наведених справах вирішувалися питання щодо сплати пайової участі за будівництво інших об`єктів, ніж у справі, що переглядається, Верховний Суд у цих справах не робив висновків щодо підстав звільнення від сплати пайової участі та об`єктів, які під таке звільнення підпадають (зокрема щодо паркінгів).

40. Таким чином, скаржник належним чином, із посиланням на висновки Верховного Суду у подібних правовідносинах, як того вимагає положення п.1 ч.2 ст.287 ГПК, не довів обґрунтованість своїх доводів та, відповідно, не спростував правильність рішень судів попередніх інстанцій.

41. Крім того, довід скаржника про відсутність висновку Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування в своїй сукупності норм права, а саме: п.2.7, абз.13 п.4.2 Порядку у редакції, що діяла на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію, додатку Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів" в частині визначення поняття "автостоянка", підпунктів 2, 3, 4 абз.2 п.2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №132-ІХ щодо звільнення від сплати пайової участі за будівництво автостоянок, КПП та складу негорючих матеріалів з критим майданчиком як раз свідчить, про те, що відповідне питання Верховним Судом не вирішувалося (правовий висновок щодо застосування наведених норм відсутній).

Щодо підстави, передбаченої п.3 ч.2 ст.287 ГПК

42. Також скаржник вказує, що відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах щодо застосування в своїй сукупності норм права, а саме: п.2.7, абз.13 п.4.2 Порядку у редакції, що діяла на момент введення об`єкта будівництва в експлуатацію, додатку Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів" в частині визначення поняття "автостоянка", підпунктів 2, 3, 4 абз.2 п.2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №132-ІХ щодо звільнення від сплати пайової участі за будівництво автостоянок, КПП та складу негорючих матеріалів з критим майданчиком.

43. Скаржник вважає, що суди попередніх інстанцій необґрунтовано віднесли автостоянку з КПП та складом негорючих матеріалів з критим майданчиком до паркінгів та гаражів; такі об`єкти будівництва, як гаражі, виробничі будинки, автостоянки, КПП та склад негорючих матеріалів з критим майданчиком не звільнені від сплати пайової участі .

44. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника, виходячи з таких міркувань.

45. Абзац 2 п.2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №132-ІХ встановлює, що протягом 2020 року замовники будівництва на земельній ділянці у населеному пункті перераховують до відповідного місцевого бюджету кошти для створення і розвитку інфраструктури населеного пункту.

46. Пайова участь не сплачується у разі будівництва, зокрема, об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу) (пп.2 абз.2 п.2 "Прикінцевих та перехідних положень" Закону №132-ІХ).

47. Отже, логіка Закону полягає у тому, що якщо будується об`єкти міської інфраструктури, то замовники таких об`єктів не сплачують кошти для створення і розвитку інфраструктури міста (бо вони вже беруть участь у створенні цієї інфраструктури шляхом фінансування будівництва відповідних об`єктів).

48. Втім, Закон не наводить вичерпний перелік категорій таких об`єктів. Це питання було вирішено Київською міською радою у Порядку.

49. Відповідно до п.4.2 Порядку до пайової участі у розвитку інфраструктури не залучаються замовники в разі нового будівництва та/або реконструкції на території міста Києва:

- об`єктів будь-якого призначення на замовлення державних органів або органів місцевого самоврядування в частині, що фінансується за рахунок коштів державного або місцевого бюджетів;

- будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення (вид таких будівель визначається відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд на рівні підкласу);

- об`єктів в частині площ приміщень (в тому числі, вбудованих та прибудованих в житлових будинках) закладів дошкільної освіти, споруджених у відповідності до вимог ДБН Б.2.2.-12:2018 (функціональне призначення таких приміщень підтверджується відповідно до даних технічної інвентаризації);

- об`єктів будівництва, за умови спорудження на цій земельній ділянці об`єктів соціальної інфраструктури (дошкільні навчальні заклади, загальноосвітні навчальні заклади) в разі, якщо спорудження таких об`єктів соціальної інфраструктури здійснюється відповідно до цільового призначення земельної ділянки, після передачі останніх до комунальної власності територіальної громади міста Києва, при цьому вартість будівництва об`єктів соціальної інфраструктури повинна дорівнювати або перевищувати розмір пайової участі за об`єктом;

- будинків житлового фонду соціального призначення та доступного житла в частині таких площ;

- індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків загальною площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, розташованих на відповідних земельних ділянках;

- об`єктів комплексної забудови територій, що здійснюється за результатами інвестиційних конкурсів або аукціонів у встановленому порядку;

- об`єктів, що споруджуються замість тих, що пошкоджені або зруйновані внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного або природного характеру;

- об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу), технічних приміщень;

- об`єктів у межах індустріальних парків на замовлення ініціаторів створення індустріальних парків, керуючих компаній індустріальних парків, учасників індустріальних парків;

- будівель, споруд, їх комплексів або частин представництв іноземних держав відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини;

- паркінгів;

- будівлі для культової та релігійної діяльності (згідно з державним класифікатором будівель та споруд підклас 1272.1 "церкви, собори, костьоли, мечеті, синагоги тощо");

- об`єктів, які належать до будівель сільськогосподарського призначення, лісництва та рибного господарства (вид таких будівель визначається відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд на рівні підкласу);

- об`єктів, які належать до будівель промислових (вид таких будівель визначається відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд на рівні підкласу);

- об`єктів, які належать до силосів для зерна та складських майданчиків (для зберігання сільськогосподарської продукції) (вид таких будівель визначається відповідно до Державного класифікатора будівель і споруд на рівні підкласу).

50. Пунктом 2.7 Порядку визначено, що паркінг - це будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

51. Суди, здійснили оцінку наданих сторонами доказів і дійшли висновку, що збудований відповідачем об`єкт підпадає під визначення паркінгу, наведене у Порядку.

52. Зокрема, суд апеляційної інстанції зазначив:

"Відповідно до пункту 4.2 Порядку до пайової участі у розвитку інфраструктури не залучаються замовники в разі нового будівництва та/або реконструкції на території міста Києва, окрім іншого, паркінгів.

З метою встановлення наявності підстав для звільнення відповідача від пайової участі, відповідно до пункту 4.2. Порядку, судовою колегію досліджено доводи та докази сторін стосовно спорудженого Товариством об`єкту "Стоянка автомобільна крита" (код 1242.3 за ДК018-2000).

Пунктом 2.7 Порядку визначено, що паркінг - це будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Об`єкт містобудування, що називається "Стоянка автомобільна крита" передбачений Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 (діяв на момент спорудження об`єкту, втратив чинність з 01.01.2024), в якому є підклас 1242.3 "Стоянки автомобільні криті". При цьому, такий об`єкт містобудування відносився до класу 1242 "Гаражі", що включає: гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки".

Визначення "стоянки автомобільної критої", як підкласу гаражу, як і визначення "гаражу", як загального класу Державний класифікатор не містить.

Проте, визначення об`єкту "Гараж" міститься в Додатку Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів", затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово- комунального господарства України від 07.02.2007 №44 і введених в дію з 01.08.2007 (далі - ДБН).

В ДБН передбачено, що "гараж" - це будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів.

Враховуючи, що Державний класифікатор будівель та споруд відносить "стоянки автомобільні криті" до класу "гаражі", а окремого, відмінного від "гаражу", визначення "стоянки автомобільної критої" законодавство не передбачає, наведені вище положення Порядку та ДБН свідчать, що чинне законодавство не розрізняє поняття "Паркінг" та "Гараж", до якого, зокрема, віднесені "Стоянки автомобільні криті" (як підклас "Гаражу"), а визначення вказаних термінів/понять є абсолютно тотожним, оскільки визначення поняття "Паркінг", що наведене в рішенні Київради від 15.11.2016 №411/1415 (з подальшими змінами та доповненнями) на 100% збігається з визначенням "Гараж", що наведено в ДБН.

Схожа правова позиція щодо визначення понять "паркінг" та "гараж" наведена у рішенні Господарського суду міста Києва від 16.12.2019 у справі №910/7389/19 та у постанові Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2021 у справі №910/17477/20, у яких зазначено: "Наведені положення Порядку та ДБН В.2.3-15:2007 "Споруди транспорту. Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів" свідчать, що чинне законодавство не розрізняє поняття "паркінг" та "гараж", а визначення вказаних термінів є абсолютно тотожним.

Отже, відповідач, розпочавши в 2019 році реконструкцію стоянки автомобільної критої, що є паркінгом згідно із визначенням, наведеним в Порядку, скористався своїм правом, наданим рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415, не брати участь у розвитку інфраструктури.

Відповідач не звертався до позивача і не подавав документи для укладення договору пайової участі, оскільки пункт 4.2 рішення Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415 (з подальшими змінами та доповненнями) звільнив відповідача від обов`язку сплати пайової участі в розвитку інфраструктури.

Виходячи з класу спорудженого відповідачем, в результаті реконструкції об`єкту містобудування, рішенням Київської міської ради від 15.11.2016 №411/1415 останній був звільнений від участі в розвитку інфраструктури. Відповідно не мав обов`язку звертатись до Департаменту для укладення договору пайової участі.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Департамент не довів неправомірність відмови відповідача від пайової участі в розвитку інфраструктури, а виходячи з Порядку споруджений Товариством об`єкт фактично підпадає під поняття "паркінг" і звільняється від пайової участі у розвитку інфраструктури, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню".

53. Додаток Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів", окрім іншого, передбачає:

Автостоянка - спеціально обладнана відкрита площадка для постійного або тимчасового зберігання легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів;

Гараж - будинок (споруда), частина будинку (споруди) або комплекс будинків (споруд) з приміщеннями для постійного або тимчасового зберігання, а також елементами технічного обслуговування легкових автомобілів та інших мототранспортних засобів;

Паркінг (англ. parkingавтостоянки, наземні (переважно відкритого типу) та підземні гаражі для тимчасового зберігання легкових автомобілів.

54. Суди встановили, що 08.06.2021 відповідач як замовник будівництва подав до Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №КВ 16 з адресою: вул. Вінстона Черчилля (вул. Червоноткацька) 67-а, 77, м. Київ. Вид спорудженого об`єкта в процесі будівництва не змінився - "Стоянка автомобільна крита".

55. 08.06.2021 Департамент з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради зареєстрував декларацію про готовність до експлуатації об`єкта №КВ 86 за адресою: м. Київ, вул. Вінстона Черчилля (вул. Червоноткацька) 67-а, 77. Замовником визначено ТОВ "Укроргсинтез", об`єкт - реконструкція нежитлової будівлі літ. CXVI, будівель цілісного майнового комплексу літ. CXXXVIII та літ. CXXXVII з влаштуванням комплексу автостоянок.

56. Для встановлення наявності підстав звільнення відповідача від пайової участі відповідно до п.4.2. Порядку, суди дослідили доводи щодо спорудженого об`єкту "Стоянка автомобільна крита" (код 1242.3 за ДК018-2000).

57. Суди зазначили, що об`єкт містобудування, що називається "Стоянка автомобільна крита" передбачений Державним класифікатором будівель та споруд ДК 018-2000 (діяв на момент спорудження об`єкту, втратив чинність з 01.01.2024), в якому є підклас 1242.3 "Стоянки автомобільні криті". При цьому, такий об`єкт містобудування відносився до класу 1242 "Гаражі", що включає: гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки".

58. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що враховуючи, що Державний класифікатор будівель та споруд відносить "стоянки автомобільні криті" до класу "гаражі", а окремого, відмінного від "гаражу", визначення "стоянки автомобільної критої" законодавство не передбачає, положення Порядку та ДБН свідчать, що чинне законодавство не розрізняє поняття "Паркінг" та "Гараж", до якого, зокрема, віднесені "Стоянки автомобільні криті" (як підклас "Гаражу"), а визначення вказаних термінів/понять є абсолютно тотожним, оскільки визначення поняття "Паркінг", що наведене в Порядку на 100% збігається з визначенням "Гараж", що наведено в ДБН.

59. Враховуючи наведені вище положення, зокрема, Порядку, Додатку Б до ДБН В.2.3-15:2007 "Автостоянки і гаражі для легкових автомобілів", Верховний Суд погоджується з такими висновками судів попередніх інстанцій.

60. Зі змісту пунктів 2.7, 4.2 Порядку випливає, що Київська міська рада мала намір стимулювати появу нових об`єктів інфраструктури, які б дозволяли мешканцям населених пунктів зберігати свої транспортні засоби у спеціально відведеному та облаштованому для цього місці, а не лишати їх на вулицях, перешкоджаючи руху транспорту. Враховуючи цю мету, відмінностей між паркінгом як єдиною будівлею (одноярусною чи багатоярусною), паркінгом як частиною будівлі чи паркінгом як критою автостоянкою немає. Ці об`єкти призначені для зберігання транспортних засобів, що належать мешканцям міста Києва. Отже, при тлумаченні цієї норми Порядку необхідно виходити не лише з суто формальних ознак того чи іншого об`єкту містобудування, визначених у різних нормативно-правових актах (тобто паркінгу, автостоянки, гаражу), а враховувати мету, яку переслідував законодавець та Київська міська рада, встановлюючи преференції саме для будівництва певних об`єктів.

61. Відповідно до п.6.3 Порядку (в редакції, чинній на момент реєстрації повідомлення про початок будівництва) розмір пайової участі замовника при новому будівництві або реконструкції об`єктів визначається Департаментом відповідно до цього Порядку із урахуванням загальної кошторисної вартості будівництва або реконструкції об`єкта, типу об`єкта будівництва, реконструкції (житлового та/або нежитлового). При цьому в такій загальній кошторисній вартості нового будівництва, реконструкції об`єктів не враховуються витрати замовника на придбання та виділення земельної ділянки, звільнення будівельного майданчика від будівель, споруд та інженерних мереж, влаштування внутрішніх і позамайданчикових інженерних мереж і споруд, транспортних комунікацій та будівництво, реконструкцію паркінгів.

62. Пункт 6.8 Порядку передбачає, що якщо технічними умовами щодо інженерного та/або транспортного забезпечення об`єкта передбачається необхідність будівництва замовником інженерних мереж та/або об`єктів інженерної (крім мереж, призначених для передачі та розподілу електричної енергії, трубопроводів, призначених для розподілу природного газу, транспортування нафти та природного газу), транспортної інфраструктури поза межами його земельної ділянки, розмір пайової участі за зверненням замовника по цьому об`єкту зменшується на вартість фактично переданих до комунальної власності територіальної громади міста Києва таких інженерних мереж та/або об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури. У разі, якщо будівництво інженерних мереж та/або об`єктів інженерної, транспортної інфраструктури здійснюється інвестором, залученим замовником в установленому порядку, розмір пайової участі замовника по цьому об`єкту також зменшується на вартість фактично переданих до комунальної власності територіальної громади міста Києва таких мереж та/або об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури.

63. Згідно з п.3.2 Порядку пайова участь включає в себе відшкодування витрат міського бюджету на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури населеного пункту у зв`язку із реалізацією замовником проекту нового будівництва або реконструкції об`єктів (будинків, будівель, споруд, їх комплексів або частин) незалежно від їх форм власності на території міста Києва.

64. Кошти, які сплачують замовники будівництва, спрямовуються виключно на створення і розвиток інженерно-транспортної та соціальної інфраструктури міста Києва (п.3.6 Порядку). Отже, логічним є звільнення від пайової участі тих забудовників, які самостійно будують/реконструюють відповідні інфраструктурні об`єкти. Так, п.4.2 Порядку передбачає, що до пайової участі у розвитку інфраструктури не залучаються замовники у разі будівництва та /або реконструкції, зокрема тих об`єктів, які відносяться до соціальної або інженерно-транспортної інфраструктури:

- будівель навчальних закладів, закладів культури, фізичної культури і спорту, медичного і оздоровчого призначення,

- об`єктів інженерної транспортної інфраструктури, об`єктів енергетики, зв`язку та дорожнього господарства (крім об`єктів дорожнього сервісу), технічних приміщень;

- паркінгів.

65. Крім того, цей пункт спрямований на стимулювання будівництва певних соціально важливих об`єктів. Якщо Київська міська рада внесла паркінги у такий перелік, то очевидною метою цих положень (преференцій) було стимулювати будівництво паркінгів на території міста Києва.

66. Отже, Верховний Суд погоджується із висновками судів попередніх інстанцій про те, що відповідач, розпочавши в 2019 році реконструкцію стоянки автомобільної критої, що є паркінгом, скористався своїм правом, наданим Порядком, не брати участь у розвитку інфраструктури.

67. Верховний Суд відхиляє доводи скаржника, що суди попередніх інстанцій всупереч ч.3 ст.86 ГПК не надали належної оцінки технічному паспорту (інвентаризаційна справа №1821) та не вказали мотиви його відхилення, а також необґрунтовано віднесли автостоянку з КПП та складом негорючих матеріалів з критим майданчиком до паркінгів та гаражів.

68. Такі доводи зводяться до спроби спонукати суд касаційної інстанції здійснити переоцінку доказів, що виходить за межі його повноважень. При цьому, скаржник не зазначив випадки, передбачені п.4 ч.2 ст.287 у взаємозв`язку із положеннями ч.3 ст.310 ГПК, як підстави касаційного оскарження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

69. Відповідно до ч.1 ст.300 ГПК, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

70. Згідно із ч.1 ст.309 ГПК суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених ст.300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

71. Враховуючи викладене, Верховний Суд дійшов висновків про залишення касаційної скарги без задоволення, а рішень судів попередніх інстанцій - без змін.

Судові витрати

72. Оскільки Верховний Суд дійшов висновку про залишення касаційної скарги без задоволення, то судові витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 28.11.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 у справі №910/7196/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець