ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"21" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2744/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Рога Н.В., розглянув заяву Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (вх.№2-1147/25 від 21.07.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/2744/25

За позовом: Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, )

До відповідачів: Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, )

про стягнення

ВСТАНОВИВ:

Суть спору: Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» про:

- розірвання договору оренди від 29.09.2017 р., укладеного між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс»;

- виселення Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» з нежитлових приміщень харчоблоку, загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка (Академіка Воробйова, б. 9), на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради;

- стягнення солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради заборгованості за Договором оренди майна від 29.09.2017 р. в розмірі 2 665 211 грн 07 коп;

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» на користь Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради заборгованості за Договором оренди майна від 29.09.2017 р. в розмірі 1 056 846 грн 40 коп.

Разом з тим, 21.07.2025р. позивачем подана заява (вх.№2-1147/25 від 21.07.2025р.) про забезпечення позову шляхом накладення арешту на:

- грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» в межах ціни позову в розмірі 3 722 057 грн 47 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП Банк», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс»;

- грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» в межах суми в розмірі 2 665 211 грн 07 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ «АБ «РАДА БАНК», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно».

В обґрунтування заяви про забезпечення позову позивач зазначає, що 29.09.2017 р. між Комунальним некомерційним підприємством «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (далі - КНП «ООМЦПЗ» ООР», Орендодавец) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (далі - ТОВ «Харчування плюс», Орендар) укладено Договір оренди майна, відповідно до пункту 1.1. якого Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування нежитлові приміщення харчоблоку, загальною площею 784,0 кв.м, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Ак. Воробйова, 9, вартість яких згідно з незалежною оцінкою від 07.08.2017 р. становить 3 271 000,00 грн. (у подальшому - Майно), з метою розміщення їдальні, яка не здійснює продаж товарів підакцизної групи.

Відповідно до п. 3.1. Договору орендна плата перераховується Орендодавцю щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, та визначається на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої Кабінетом Міністрів України, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку - липень 2017 року - 16 387,71 грн. Орендна плата за перший місяць оренди - жовтень 2017 року, визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за серпень - жовтень 2017 року, після їх повідомлення Держкомстатом. Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць.

Позивач також звертає увагу, що п. 3.3. Договору встановлено, що орендна плата, сплачена несвоєчасно або не в повному обсязі, сплачується Орендодавцеві з урахуванням пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, за кожен день прострочення, включаючи день оплати.

На твердження позивача, у період з березня 2021 року по 16 червня 2025 року у ТОВ «Харчування плюс» виникла заборгованість з орендної плати за Договором в розмірі 3 722 057 грн 47 коп.

В свою чергу, як заявляє позивач, 15.08.2023 року було зареєстровано нову юридичну особу, яка утворилась шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс», а саме ТОВ «Смачно та корисно».

Як зазначає позивач, після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування плюс» неможливо точно встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» за окремим зобов`язанням, що існувало у ТОВ «Харчування плюс» до виділу. Відповідні преюдиційні обставини встановлені рішенням Господарського суду Одеської області від 02.12.2024р., залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 08.04.2025р. у справі № 916/2800/24.

Позивач посилається на положення ч. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України та зазначає, що якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням

Позивач відмітив, що станом на 15.08.2023 р., а саме на день державної реєстрації ТОВ «Смачно та корисно», яке створено шляхом виділу з ТОВ «Харчування плюс», заборгованість ТОВ «Харчування плюс» перед позивачем за зобов`язаннями за Договором становила 2 665 211 грн 07 коп.

Таким чином, позивач зауважує, що враховуючи, що рішенням суду у справі №916/2800/24 встановлено, що у розподільчому балансі відсутні відомості щодо зазначення, які конкретно активи і пасиви підлягали розмежуванню у реорганізованого підприємства, тобто встановлено, що після виділу ТОВ «Смачно та корисно» з ТОВ «Харчування плюс» неможливо точно встановити обов`язки ТОВ «Смачно та корисно» та ТОВ «Харчування плюс» за окремим зобов`язанням, що існувало у ТОВ «Харчування плюс» до виділу, в силу ч. 4 ст. 109 Цивільного кодексу України, заборгованість за зобов`язаннями за Договором, які існували у ТОВ «Харчування плюс» до виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 2 665 211 грн 07 коп. з 3 722 057 грн 47 коп. підлягає стягненню в солідарному порядку з ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно» на користь позивача.

В свою чергу, на думку позивача, заборгованість за зобов`язаннями за Договором, яка виникла у ТОВ «Харчування плюс» після виділу ТОВ «Смачно та корисно», а саме заборгованість в розмірі 1 056 846 грн 40 коп. з 3 722 057 грн 47 коп. підлягає стягненню виключно з ТОВ «Харчування плюс».

Враховуючи все викладене вище, посилаючись на положення ст.ст.136, 137 ГПК України, позивач вважає, що у даному випадку існує необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти на розрахункових рахунках ТОВ «Харчування плюс» в межах суми у розмірі 3 722 057 грн 47 коп., та ТОВ «Смачно та корисно» в межах суми у розмірі 2 665 211 грн 07 коп., адже існує вірогідність вчинення дій, направлених на відчуження (перерахування) цих коштів відповідачами на користь третіх (сторонніх) осіб з метою неможливості виконання відповідачами рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянув матеріали справи, заяву КНП «ООМЦПЗ» ООР» про забезпечення позову, суд дійшов наступного висновку.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.

Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Відповідно до ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову є правом, а не обов`язком суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Виходячи з загальних положень законодавства, суд вважає за необхідне зауважити, що забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача. Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Вирішуючи питання стосовно необхідності у забезпеченні позову, суд виходить з того, що адекватність заходу до забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з розміром грошових коштів, на які вимагається накладення арешту, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність забезпечення позову, що полягає у доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024р. у справі №925/1459/23, від 06.06.2024р. у справі №910/17599/23, від 24.05.2023р. у справі №906/1162/22, від 29.06.2023р. у справі № 925/1316/22.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (у тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.07.2024р. у справі № 925/1459/23, від 06.06.2024р. у справі № 910/17599/23, від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 13.12.2023 р. у справі № 921/290/23.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22 та постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 14.08.2023р. у справі №904/1329/23, від 11.07.2023р. у справі №917/322/23, від 28.07.2023р. у справі №911/2797/22.

Разом з тим, метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024 р. у справі №910/15328/23, від 01.05.2023р. у справі №914/257/23, від 06.03.2023р. у справі №916/2239/22.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, господарський суд враховує, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, навпаки, - ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020р. у справі №753/22860/17 та постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023р. у справі №905/448/22, постанові Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23.

Так, у даному випадку позивач просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Харчування плюс» в межах суми позову в розмірі 3 722 057 грн 47 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП Банк», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я ТОВ «Харчування плюс».

Крім того, позивач просить накласти арешт на грошові кошти ТОВ «Смачно та корисно» в межах суми в розмірі 2 665 211 грн 07 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ «АБ «РАДА БАНК», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я ТОВ «Смачно та корисно».

Необхідність накладення арешту на грошові кошти відповідачів обгрунтована позивачем виходячи з того, що предметом позову у даній справі, зокрема, є солідарне стягнення з ТОВ «Харчування плюс» та ТОВ «Смачно та корисно» на користь КНП «ООМЦПЗ» ООР» заборгованості за Договором оренди майна від 29.09.2017 р. в розмірі 2 665 211 грн 07 коп., а також стягнення з ТОВ «Харчування плюс» на користь КНП «ООМЦПЗ» ООР» заборгованості за Договором оренди майна від 29.09.2017 р. в розмірі 1 056 846 грн 40 коп.

Згідно із ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

При цьому, Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 29.06.2006р. у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31.07.2003р. у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини вказав на те, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Отже, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому, обраний спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

У п. 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004р. № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004 зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003р. № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд здійснює оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані на обґрунтування заяви докази, та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.10.2023р. у справі №922/1583/23, від 28.07.2021р. у справі №914/2072/20.

Слід зазначити, що законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди в кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет достатності, належності, допустимості та достовірності.

При цьому під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання щодо обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі № 910/15328/23, від 17.12.2018р. у справі № 914/970/18, від 10.11.2020р. у справі № 910/1200/20.

Водночас, як неодноразово зазначалось у постановах Верховного Суду, заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає оцінку співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності прав чи законних інтересів, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він просить накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.03.2024р. у справі №910/15328/23, від 16.11.2023р. у справі №921/333/23, від 13.07.2022р. у справі №904/4710/21.

Господарський суд також зазначає, що обранням належного, такого, що відповідає предмету спору, заходу забезпечення позову забезпечується дотримання принципу співмірності виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 13.12.2023р. у справі №921/290/23, від 29.06.2023р. у справі №925/1316/22, від 24.05.2023р. у справі №906/1162/22.

При цьому, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 24.04.2024р. у справі №754/5683/22 дійшла висновку про те, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Із урахуванням цього, будь-яке можливе забезпечення позову, у випадку найменшої загрози його невиконання, є виправданим, якщо занижує поріг легітимного сподівання особи на захист свого порушеного права, і є законним, необхідним та збалансованим із правами усіх сторін спору.

На підставі зазначеного вище, суд вбачає наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Харчування плюс» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на суму 3 722 057 грн 47 коп.

Крім того, суд вбачає наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти ТОВ «Смачно та корисно» як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на суму 2 665 211 грн 07 коп.

За таких обставин, заява КНП «ООМЦПЗ» ООР» (вх.№2-1147/25 від 21.07.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/2744/25 підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Частиною першою ст.2 ГПК України встановлено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч.5, 6 ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

За приписами ч.1 ст.144 ГПК України ухвала підлягає негайному виконанню. Частиною 8 ст.140 ГПК України встановлено, що оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також, не перешкоджає подальшому розгляду справи

Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Керуючись ст. ст. 136,137, 140, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву Комунального некомерційного підприємства «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради (вх.№2-1147/25 від 21.07.2025р.) про забезпечення позову у справі №916/2744/25 шляхом накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» в межах суми в розмірі 3 722 057 грн 47 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_1 , відкритому в АТ «ОТП Банк», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» та накладення арешту грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» в межах суми в розмірі 2 665 211 грн 07 коп., які містяться на поточному рахунку НОМЕР_2 , відкритому в АТ «АБ «РАДА БАНК», а також на всіх інших рахунках, відкритих у банківських та інших фінансово-кредитних установах на ім`я Товариства з обмеженою відповідальністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» - задовольнити.

2. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, ) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на суму 3 722 057 грн 47 коп.

За даною ухвалою в цій частині стягувачем є: Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, )

За даною ухвалою в цій частині боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Харчування плюс» (65062, м. Одеса, вул. Сонячна, буд. 5, оф. 614, )

3. Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, ) як в національній валюті (гривня), так і в іноземній валюті, що містяться на відкритих рахунках у банківських або інших фінансово-кредитних установах, у тому числі інших держав, а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення ухвали про забезпечення позову у межах суми позовних вимог на суму 2 665 211 грн 07 коп.

За даною ухвалою в цій частині стягувачем є: Комунальне некомерційне підприємство «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» Одеської обласної ради» (65006, м. Одеса, вул. Віталія Нестеренка, буд. 9, )

За даною ухвалою в цій частині боржником є: Товариство з обмеженою відповідальністю «Смачно та корисно» (65091, м. Одеса, вул. Комітетська, 4/6, )

Ухвала підлягає виконанню відповідно до вимог Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала може бути пред`явлена до примусового виконання у строк, передбачений ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Ухвала набирає законної сили в порядку ст.235 ГПК України та може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня її проголошення (підписання).

Повний текст ухвали складено 21 липня 2025р.

Суддя Рога Наталія Василівна