ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" червня 2025 р. Справа№ 910/3269/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025, повний текст якої складено та підписано 21.04.2025

у справі № 910/3269/25 (суддя Щербаков С.О.)

за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ"

до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг"

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

17.03.2025 Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "УСГ" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення страхового відшкодування у розмірі 156 081,67 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані виплатою позивачем потерпілій особі страхового відшкодування згідно договору добровільного страхування наземних транспортних засобів №28-5001-24-00003 від 05.02.2024, внаслідок чого до позивача перейшло право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки.

14.04.2025 сторони подали заяви про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, оскільки з 03.01.2025 року обов`язок виконання зобов`язань за ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" перейшов до МТСБУ. 10.04.2025 року МТСБУ, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", здійснило на користь позивача регламентну виплату у загальній сумі 156 081, 67 грн.

Також, подаючи заяву про закриття, позивач просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн та повернути ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» з Державного бюджету сплачений судовий збір в розмірі 2422,40 грн.

Короткий зміст ухвали місцевого господарського суду та мотиви її прийняття

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/3269/25:

- заяви Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" та Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про закриття провадження у справі задоволено;

- провадження у справі №910/3269/25 за позовом Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" до Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" про стягнення 156 081,67 грн - закрито на підставі пункту 2 частини 1 статті 231 ГПК України за відсутністю предмету спору;

- повернуто Приватному акціонерному товариству "Страхова компанія "УСГ" з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 2 422 грн 40 коп., сплачений відповідно до платіжної інструкції № 6157 від 17.03.2025.

Суд, керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, закрив провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Щодо відмови позивачу у стягненні заявлених ним витрат на правничу допомогу суд, з посиланням на ст.ст. 123, 126, 129 ГПК України, п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV, зазначив, що позивач звернувся до суду з позовом про стягнення страхового відшкодування без урахування факту переходу обов`язку з його виплати від відповідача до МТСБУ, а відповідачем, в свою чергу, не було порушено вимоги статті 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відтак суд не знайшов підстав для покладення на відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати в частині покладення витрат на правничу допомогу на позивача та прийняти в цій частині нове, яким стягнути з відповідача на користь позивача 7 000,00 грн витрат на правничу допомогу. В іншій частині вказану ухвалу залишити без змін.

Підставами для скасування ухвали у справі скаржник зазначає неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, неправильне застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Зокрема, скаржник зазначив, що враховуючи те, що:

- правовідносини у вказаному спорі виникли на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № ЕР-220871107, який як і дорожньо-транспортна пригода, відбулись до вступу вказаного Закону № 3720-ІХ в дію;

- виключення з членів МТСБУ не означає, що відповідач не повинен виконувати свої зобов`язання за укладеними ним полісами;

- судом у своїй ухвалі не наведено жодного обґрунтування в чому саме полягало зловживання позивачем процесуальними правами, адже саме відповідач не виконав взяті на себе обов`язки з виплати страхового відшкодування;

- апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що судом встановлено, що відповідачем не було порушено вимоги п. 36.2 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" №1961-IV, адже, як стверджує апелянт, МТСБУ відшкодовує шкоду лише за умови, що страховика вже визнано банкрутом та/або ліквідовано і його коштів чи майна не достатньо для виконання обов`язків зі сплати страхового відшкодування за укладеними полісами;

- з урахуванням всіх обставин справи, висновки суду першої інстанції про покладення судових витрат на професійну правничу допомогу на позивача є необґрунтованими.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Відповідач у своєму відзиві заперечив проти доводів апеляційної скарги та просив залишити їх без задоволення. Зокрема, відповідач зазначив, що:

- рішенням Національного банку України №460-рш від 31.12.2024 року до ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" було застосовано захід впливу у вигляді заборонення проведення будь-яких видаткових операцій за рахунками ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" (доступ до даного рішення відкритий на сайті Національного банку України);

- останнім днем для прийняття рішення та здійснення виплати страхового відшкодування на користь Позивача було 12.03.2025, а з 31.12.2024 року ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" було позбавлено права та фізичної можливості здійснювати будь-які видаткові операції;

- події щодо втрати членства та ліквідації ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" настали після початку дії нового Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (№ 3720-IX), тож зобов`язання ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" перейшли до МТСБУ на підставі нового Закону;

- 14.04.2025 року Позивачем було подано заяву до суду першої інстанції про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору; Таким чином, Позивач задовольнив свої позовні вимоги за рахунок МТСБУ, що на думку відповідача свідчить про те, що ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не є належним відповідачем у даній справі;

- Позивач визнав належним здійснення МТСБУ регламентної виплати замість ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", та задовольнив свої позовні вимоги не за рахунок Відповідача, а за рахунок МТСБУ, тож, як вважає відповідач, ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не є належним відповідачем у даній справі, та до правовідносин щодо розподілу судових витрат не може бути застосовано ч.3 ст. 130 ГПК України, оскільки Відповідач не задовольняв вимоги Позивача, а їх було задоволено третьою особою - МТСБУ; Аналогічний правовий висновок було викладено в Ухвалі Господарського суду м. Києва від 09.04.2025 року у справі № 910/1877/25.

Щодо розміру витрат на правничу допомогу відповідач зазначив наступне.

Зокрема, відповідач зазначив, що:

- Позивач разом з першою заявою по суті спору не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які Позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи, а тому, як стверджує відповідач, позивач втратив своє право на компенсацію судових витрат у відповідності до ч. 2 ст. 124 ГПК України та суд вправі відмовити у задоволенні такої заяви;

- серед матеріалів судової справи відсутні будь-які описи виконаної/ наданої представником Позивача правової допомоги на користь ПрАТ "УСГ", що на думку відповідача є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення судових витрат у зв`язку з їх недоведеністю;

- з огляду на складність справи та наданий адвокатом обсяг послуг, затрачений ним час на підготовку письмових пояснень не вимагає значного обсягу юридичної і технічної роботи, тому в даному випадку розмір витрат на професійну правничу допомогу у сумі 7 000,00 грн не відповідає критеріям реальності таких витрат, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору у розумінні приписів ч. 3 ст. 126 ГПК, а їх стягнення становитиме надмірний тягар для останнього, що не узгоджується із принципом розподілу таких витрат;

- даний спір є спором незначної складності, який розглядався без виклику сторін в порядку спрощеного провадження.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.04.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Кропивна Л.В., Алданова С.О.

На підставі службової записки головуючого судді та розпорядження Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025, у зв`язку з перебуванням судді Кропивної Л.В., яка входить до складу колегії суддів, у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи №910/3269/25.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.05.2025, апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: Корсак В.А. - головуючий суддя, судді - Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 06.05.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва у справі №910/3269/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з господарського суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/3269/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 23.06.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Головного центру капітального будівництва, реконструкції та закупівель Державної прикордонної служби України в письмовій формі до 18.06.2025 (включно). Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі до 18.06.2025 (включно). Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників сторін

В судове засідання від 23.06.2025 представники сторін не з`явились, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином в електронному кабінеті, про що в матеріалах справи містяться відповідні докази.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач розгляд справи здійснювати без його участі.

За змістом ч. 12 ст. 270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Суд апеляційної інстанції з метою дотримання прав сторін на судовий розгляд справи упродовж розумного строку, гарантованих пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховуючи те, що явка представників сторін та третьої особи обов`язковою не визнавалась, а участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком учасника справи, зважаючи на відсутність обґрунтованих клопотань про відкладення розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін, які належним чином повідомлені про судовий розгляд справи в апеляційному порядку.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення присутніх представників учасників провадження, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, дійшов висновку апеляційну скаргу задовольнити, оскаржену ухвалу у даній справі скасувати.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

05.02.2024 між ПАТ «СК «УСГ» та ОСОБА_1 був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-5001-24-00003, предметом страхування якого є транспортний засіб «Citroen C4», державний реєстраційний № НОМЕР_1 .

18.10.2024 відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Citroen C4» державний реєстраційний № НОМЕР_1 та транспортного засобу «Volkswagen» державний реєстраційний № НОМЕР_2 , яким керував ОСОБА_2 .

18.10.2024 водій, а 04.11.2024 Страхувальник звернулися до ПАТ «СК «УСГ» з заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надали усі необхідні документи.

02.12.2024 ПАТ «СК «УСГ» на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку № 176808 від 08.11.2024 та зобов`язуючої пропозиції було складено страховий акт №SТОКА- та розрахунок суми страхового відшкодування.

На підставі вищевказаних документів, ПАТ «СК «УСГ» здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 156 081,67 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №86288 від 03.12.2024 року.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Volkswagen» державний реєстраційний № НОМЕР_2 станом на 18.10.2024 була застрахована у Відповідача згідно полісу № ЕР-220871107, що підтверджується витягом з централізованої бази даних МТСБУ.

Оскільки Відповідач є страховиком за вказаним полісом то Позивач, у межах понесених ним фактичних витрат набув право вимоги до ТДВ «СГ «ОБЕРІГ».

06.12.2024 Позивач звернувся до Відповідача з Заявою на виплату (страхового) відшкодування №52844, та яка була отримана Відповідачем 12.12.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Однак, зазначена заява була залишена Відповідачем без задоволення.

03.01.2025 ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" втратило членство в МТСБУ.

З 28.01.2025 Господарським судом міста Києва відкрито провадження про ліквідацію ТДВ "СГ "ОБЕРІГ".

З 03.01.2025 обов`язок виконання зобов`язань за ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" перейшов до МТСБУ.

10.04.2025 МТСБУ, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" здійснило на користь позивача регламентну виплату у загальній сумі 156 081,67 грн.

Таким чином, провадження у цій справі на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України закрито у зв`язку з відсутню предмета спору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Ухвала Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 про закриття провадження у справі №910/3269/25 не є предметом апеляційного перегляду. Отже, колегія суддів не надає оцінки законності цієї ухвали та обставинам, з яких виходив суд першої інстанції.

Щодо розподілу судових витрат у разі закриття провадження

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд закриває провадження у справі за відсутності предмета спору, у випадку припинення існування предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань (пункт 70 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 18/266 (провадження № 12-186звг19).

Про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету (частина четверта статті 231 ГПК України).

У статті 130 ГПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

У даній справі позов про стягнення з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" страхового відшкодування пред`явлено позивачем 17 березня 2025 року.

Разом з цим, до пред`явлення позову, а саме 03 січня 2025 року ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" втратило членство в МТСБУ. З 28.01.2025 Господарським судом міста Києва відкрито провадження про ліквідацію ТДВ "СГ "ОБЕРІГ".

Частиною 1 ст. 43 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (в редакції станом на час пред`явлення позову - від 20.06.2024 №3720-IX; введено в дію з 01.01.2025) передбачено, що МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих здійснює регламентну виплату на умовах, визначених цим Законом, у разі заподіяння шкоди на території України, зокрема транспортним засобом, щодо якого на дату настання дорожньо-транспортної пригоди укладено внутрішній договір страхування із страховиком, який на дату подання заяви про регламентну виплату не мав права здійснювати обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності у зв`язку з припиненням членства в МТСБУ, і такий страховик (його правонаступник) із закінченням строку, визначеного цим Законом для прийняття рішення щодо здійснення страхової виплати, не прийняв відповідного рішення або прийняв рішення про здійснення страхової виплати, але не здійснив її, а також у разі відкриття провадження у справі про банкрутство такого страховика чи ліквідації такого страховика - для виконання його зобов`язань за внутрішніми договорами страхування.

Виходячи із правового аналізу названої норми слід констатувати, що питання заміни страховика, у разі його виключення із членів МТСБУ, у правовідносинах субрагації пов`язано із обставинами відсутності у нього правомочностей із здійснення страхової діяльності станом на дату звернення до нього із заявою про регламентну виплату.

Із заявою про регламентну виплату позивач звернувся до відповідача 06.12.2024, отримано відповідачем 12.12.2024. Тобто станом на час подання названої заяви ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" ще не втратило членство в МТСБУ.

У зв`язку цим, колегія звертає увагу на те, що у відповідності до частини 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», № 1961-IV (в редакції станом на час подання заяви про регламентну виплату) МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

За таких законодавчих змін, колегія суддів вважає, що позивач, незважаючи на обставини припинення ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" членства в МТСБУ вже на час звернення до суду з позовом та чинності редакцій Закону №3720-IX, вірно пред`явив позов саме до страховика, а не МТСБУ. Адже станом на час подання заяви про регламентну виплату (06.12.2024) ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не втратило своє членство. Відтак, висновки суду про подання позову у цій справі до неналежного відповідача у зв`язку із зміною сторони у зобов`язання не можуть бути визнані правомірними.

При цьому, обставини правомірності/неправомірність вчинення МТСБУ дії із відшкодування страхової виплати замість ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" не оцінюється в рамках розгляду цієї справи.

Як вже зазначалось, провадження у цій справі закрито у зв`язку з відсутністю предмету спору - сплатою страхового відшкодування після пред`явлення позову.

Отже, аргументація апеляційної скарги щодо неправильного розподілу судом судових витрат на професійну правничу допомогу знайшла своє підтвердження, оскільки відповідно до частини третьої статті 130 ГПК України судові витрати позивача не відшкодовуються відповідачем лише у разі відмови позивача від позову. Тоді як, у даній справі позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх після пред`явлення позову, тому суд за заявою позивача повинен присудити до стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача в порядку положень норм процесуального закону.

Щодо стягнення заявлених позивачем витрат на правничу допомогу

Як вже було зазначено, позивач у позовній заяві просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

Положеннями статті 123 ГПК України визначено види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з положеннями частини шостої статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У статті 130 ГПК України передбачено порядок розподілу витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду.

У частині третій вказаної статті зазначено, що у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції позивач надав:

- Договір про надання правничої допомоги №20-12/24-ЮП від 26.12.2024;

- акт виконаних робіт від 17.03.2025;

- довіреність №0125-5 від 02.01.2025.

За результатами дослідження цих доказів колегією суддів встановлено наступне.

26.12.2024 між позивачем та Адвокатським бюро «Гедз» укладено договір про надання правничої допомоги, за умовами якого Клієнт доручає, а Адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правничу допомогу в обсязі і на умовах цього договору.

У п. 5.1. Договору сторони домовились, що Клієнт перераховує на розрахунковий рахунок Адвокатського бюро гонорар, що у справах, де ціна позову перевищує 50 000,00 грн становить 7 000,00 грн.

Згідно Акта виконаних робіт від 17.03.2025 Адвокатським бюро надана правнича допомога у цій справі, розмір гонорару якої становить 7 000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, судова колегія враховує, що відповідно до договору про надання правничої допомоги, сума зазначених витрат визначена сторонами у фіксованій формі, як гонорар.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

У постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19 Верховний Суд вказав про те, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Отже, дослідивши заяву позивача, а також надані заявником документи в їх сукупності, враховуючи характер виконаної адвокатом роботи, принципи розумності судових витрат, керуючись зокрема такими критеріями, як складність, обґрунтованість, співмірність та розумність їхнього розміру, суд апеляційної інстанції визнає обґрунтованими понесені позивачем витрати на правничу професійну допомогу у суді першої інстанції у розмірі 7 000,00 грн.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив щодо цієї суми з огляду на те, що серед матеріалів судової справи відсутні будь-які описи виконаної/ наданої представником Позивача правової допомоги на користь ПрАТ "УСГ", що на думку відповідача є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення судових витрат у зв`язку з їх недоведеністю.

Так, оцінюючи зміст приписів частини третьої статті 126 ГПК, Велика Палата Верховного Суду вказала, що подання детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, не є самоціллю, а є необхідним для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат.

Саме лише незазначення учасником справи в детальному описі робіт (наданих послуг) витрат часу на надання правничої допомоги не може перешкодити суду встановити розмір витрат на професійну правничу допомогу (у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару).

Правомірне очікування стороною, яка виграла справу, відшкодування своїх розумних, реальних та обґрунтованих витрат на професійну правничу допомогу не повинно обмежуватися з суто формалістичних причин відсутності в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, у випадку домовленості між сторонами договору про встановлений фіксований розмір обчислення гонорару.

Велика Палата Верховного Суду також зауважила, що частина третя статті 126 ГПК конкретного складу відомостей, що мають бути зазначені в детальному описі робіт (наданих послуг), не визначає, обмежуючись лише посиланням на те, що відповідний опис має бути детальним.

Тому, враховуючи принципи рівності і справедливості, правової визначеності, ясності і недвозначності правової норми як складові принципу верховенства права, визначення необхідного і достатнього ступеня деталізації опису робіт у цьому випадку є виключною прерогативою учасника справи, що подає такий опис.

А відтак Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Отже, доводи відповідача щодо відсутності будь-яких описів виконаної/ наданої представником Позивача правової допомоги на користь ПрАТ "УСГ" колегія суддів відхиляє, як безпідставні.

Посилання відповідача на те, що Позивач разом з першою заявою по суті спору не подавав попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат не знайшли свого підтвердження, адже як вбачається з позовної заяви, позивач зазначив в її тексті про вартість понесених адвокатських витрат у розмірі 7 000,00 грн, на підтвердження чого до позовної заяви долучено Договір про надання правничої допомоги №20-12/24-ЮП від 26.12.2024 та акт виконаних робіт від 17.03.2025.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Таким чином, за результатом апеляційного перегляду даної справи, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку, що при прийнятті оскарженої ухвали мало місце неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення вимог процесуального та матеріального права, які є підставою для її скасування.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі №910/3269/25 скасувати.

Заяву Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, - задовольнити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова група "Оберіг" (03040, м. Київ, вул. Васильківська, буд. 14; ідентифікаційний код: 39433769) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "УСГ" (03038, м. Київ, вул. Федорова Івана, буд. 32 літ. А; ідентифікаційний код: 30859524) 7 000 (сім тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції.

Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складено та підписано, - 18.07.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова