ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД РІВНЕНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
"21" липня 2025 р. м. Рівне Справа № 918/117/25
Господарський суд Рівненської області у складі судді О. Андрійчук, за участю секретаря судового засідання О. Гуменюк, розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника Фермерського господарства "Захар-Агро" та Фермерського господарства "Еко-Біф"про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес"
до відповідача-1 Фермерського господарства "Захар-Агро",
до відповідача-2 Фермерського господарства "Еко-Біф",
третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 ,
про витребування майна з чужого незаконного володіння,
за участю представників:
від позивача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
від відповідача: не з`явився,
від третьої особи: не з`явився,
У лютому 2025 року ПСП "Прогрес" (позивач) звернулося до Господарського суду Рівненської області із позовною заявою до ФГ "Захар-Агро" (відповідач-1) та ФГ "Еко-Біф" (відповідач- 2 ) про витребування майна з чужого незаконного володіння.
Ухвалою суду від 14.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 918/117/25 за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначене на 17.03.2025.
Ухвалами суду від 17.03.2025 підготовче засідання відкладалось на 31.03.2025, 31.03.2025 на 14.04.2025, 14.04.2025 на 28.04.2025, 28.04.2025 на 26.05.2025 відповідно.

Ухвалою суду від 19.05.2025 залучено до участі у справі як третю особу на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 26.05.2025 підготовче засідання відкладено на 09.06.2025.

Ухвалою суду від 09.06.2025 закрито підготовче провадження у справі № 918/117/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 23.06.2025.

Ухвалою суду від 23.06.2025 позовну заяву ПСП "Прогрес" до ФГ "Захар-Агро", ФГ "Еко-Біф" про витребування майна з чужого незаконного володіння залишено без розгляду.

01.07.2025 від представника відповідачів - ФГ "Захар-Агро" та ФГ "Еко-Біф" надійшла заява про постановлення додаткового рішення у справі, у якій останній просить відшкодувати витрати на професійну правову допомогу.

Ухвалою суду від 04.07.2025 розгляд вказаної заяви призначено на 21.07.2025.

21.07.2025 від представника позивача надійшов відзив на заяву про ухвалення додаткового рішення, у якому належних та допустимих доказів на підтвердження необґрунтованості дій позивача у матеріалах справи немає. При цьому, зазначає, що залишення позову без розгляду за заявою самого ж позивача не є свідченням того, що позов по своїй суті є необґрунтованим чи неправомірним, оскільки наведені обставини могли б бути встановлені у судовому рішенні лише за наслідками розгляду суті спору, в той час як позов по суті не розглядався. Поняття "необґрунтованість дій позивача" не є тотожнім поняттю "зловживання правом", "неправомірність дій" або ж "встановлення того, що спір виник внаслідок необґрунтованих дій позивача". Подання позову у цій справі не може беззаперечно свідчити про необґрунтованість дій позивача та пред`явлення ним завідомо необґрунтованого позову чи зловживання процесуальними правами. Не встановлено, що позивач діяв недобросовісно, протидіяв вирішенню спору чи мав на меті ущемлення прав та інтересів відповідача.

У судове засідання 21.07.2025 представники сторін не з`явилися, від представника позивача та від відповідача надійшли заяви про розгляд заяви без їхньої участі.

Суд, розглянувши заяву представника ФГ "Захар-Агро" та ФГ "Еко-Біф" про ухвалення додаткового рішення, вважає за необхідне зазначити таке.

Частинами 1, 2 ст. 244 ГПК України передбачено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи (ч. 1 ст. 124 ГПК України).

Відповідачами до відзиву надано попередній орієнтовний розрахунок суми на правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн кожен.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, відповідачами надано договір про надання правової допомоги від 04.03.2025, укладений між ФГ "Захар-Агро" (клієнт) та адвокатом Артерчук Лілією Володимирівною (адвокат), договір про надання правової допомоги від 04.03.2025, укладений між ФГ "Еко-Біф" (клієнт) та адвокатом Артерчук Лілією Володимирівною (адвокат), ордер серія ВК № 1163432 від 04.03.2025, ордер серія ВК № 1163430 від 04.03.2025, розрахунки суми гонорару, квитанції до прибуткового касового ордеру від 04.03.2025.

Судом установлено, що правничу допомогу ФГ "Еко-Біф" та ФГ "Захар-Агро" за цими договорами надано адвокатом Артерчук Лілією Володимирівною, яка діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 04.03.2017 № 1228.

За п. 1.1. договорів адвокат зобов`язався надати правову допомогу клієнту, яка полягає у представництві його прав та інтересів у справі № 918/117/25, що розглядатиметься Господарським судом Рівненської області, з усіма правами, які надані відповідним чинним законодавством відповідачу, у тому числі з правом підпису від імені клієнта процесуальних та інших документів, підпису та складання відзиву на позов, заперечень, зустрічних позовів, правом повної або часткової відмови від позовних вимог, правом зміни предмету та підстав позову, укладання мирової угоди, одержання рішення, ухвали, постанови, виконавчого листа або наказу суду, пред`явлення виконавчого листа або наказу суду до виконання, оскарження рішень, ухвал, постанов суду у порядку, передбаченому чинним законодавством України, та з інших питань, що будуть вникати з цих справ, збиранні доказів, інформації.

Відповідно до п. 1.4.договорів клієнт також доручає адвокату здійснювати професійну діяльність згідно з умовами цього договору в усіх установах, підприємствах, організаціях, в судах України, в т.ч. спеціалізованих, з правами представника, які передбачені процесуальними законами України.

Адвокат приймає на себе обов`язки представляти і захищати права і законні інтереси клієнта згідно з умовам цього договору (п. 1.6.договорів).

Згідно з розділом 4 договорів на визначення розміру гонорару адвоката впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру гонорару. У разі зміни позивачем в процесі розгляду справи підстав або предмету позову, і якщо такі зміни вимагають від адвоката додаткового часу, сторони зобов`язуються переглянути умови оплати змінених підстав або предмету позовних вимог, враховуючи час, який витрачений адвокатом на підготовку до справи, при цьому розмір гонорару визначається сторонами в окремому доручені та може бути змінений тільки за погодженням сторін. З урахуванням обсягу правових послуг гонорар становить 10 000,00 грн.

Якщо протягом 10-ти днів після відправлення звіту про виконання доручення, на адресу клієнта або іншу адресу(и), яку(і) вказано(і) клієнтом, не одержані мотивовані заперечення у прийнятті виконаного доручення (бажаного результату клієнта згідно з дорученням), доручення вважається виконаним та підлягає оплаті згідно з умовами цього договору (п. 6.1. договорів).

Відповідно до п. 3.1. договорів ці договори набирають чинності з моменту їх підписання, термін дії яких закінчується винесення рішення у справі судом першої інстанції.

Із фактичних обставин справи судом установлено, що в розрахунках сум гонорару за надану правову допомогу ФГ "Еко-Біф" та ФГ "Захар-Агро" згідно з договорами від 04.03.2025 зазначено перелік правової допомоги, а саме: вивчення та правовий аналіз поданих клієнтом документів - 1 год. - 1 000,00 грн, збирання доказів - 1 000,00 грн, підготовка відзиву та інших заяв по суті та процесуальних документів, необхідність складення яких виникатиме під час підготовки та розгляду справи - 7 000,00 грн, представництво прав та інтересів у суді (кожне засідання)- 1 000,00 грн, всього - 10 000,00 грн.

У розрахунках зазначено, що гонорар в сумі по 10 000,00 грн сплачено ФГ "Еко-Біф" та ФГ "Захар-Агро" та отримано адвокатом Л. Артерчук, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера від 04.03.2025 № 18 на суму 10 000 грн та № 19 на суму 10 000,00 грн.

За положеннями п. 4 ст. 1, ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Відповідно до ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Статтею 16 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст. 2 ГПК України).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (ст. 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (ст. 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (ст. 129 ГПК України).

У ч. 3 ст. 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами 1, 2 ст. 126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Однак розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (ч. 8 ст. 129 ГПК України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).

Водночас за змістом ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог ч. 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

За змістом положень ч. 5 ст. 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Верховний Суд, застосовуючи ч. 6 ст. 126 ГПК України, неодноразово зазначав, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Проте слід розділяти поняття "зменшення судових витрат" та "розподіл судових витрат".

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України.

Проте, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого ч. 4 ст.129 ГПК України, визначені також положеннями ч. 6, 7, 9 ст. 129 цього Кодексу.

Отже, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог ч. 4 ст. 129 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ст. 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи (аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20).

До того ж у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, відповідно до якої суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц, постанови Верховного Суду від 09.04.2019 у справі № 826/2689/15; від 03.10.2019 у справі № 922/445/19).

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" заява № 19336/04). У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно зі ст. 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Отже, з врахуванням викладеного, виходячи зі змісту норм ст. 3, 11, 15 ГПК України, питання про співмірність заявлених позивачем до стягнення витрат на професійну правничу допомогу має вирішуватись із застосуванням критеріїв пропорційності та розумності, керуючись принципом верховенства права.

Слід зазначити, що не існує єдиного арифметичного алгоритму для визначення (обчислення) витрат на професійну правничу допомогу, а тому суд повинен у кожному конкретному випадку, керуючись положеннями ст. 126, 129 ГПК України, визначати розмір таких витрат та їх розподіляти, наводячи відповідні мотиви прийнятих рішень стосовно цих витрат.

Як зазначалося, у вказаній справі позовна заява залишена без розгляду на підставі заяви позивача.

Відповідно до ч. 5 ст. 130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

При цьому судом установлено, що у цій справі проведено сім судових засідань, в одному з яких взяли участь представники позивача, щодо решти - подавали клопотання про відкладення розгляду справи. Позивач свого обов`язку з надання доказів одночасно з поданням позовної заяви, як це передбачено вимогами ст. 80 ГПК України, не виконав, натомість в останньому судовому засіданні представник позивача просив суд відкласти розгляд справи, зокрема з метою надання додаткових доказів. У свою чергу, представник відповідачів взяла участь в п`яти судових засіданнях, вживала заходів щодо надання доказів, зокрема шляхом їх витребування у порядку ст. 81 ГПК України.

Також судом установлено, що представником відповідачів підготовлено заяву по суті спору - відзив, а також додаткові пояснення, три заяви про долучення документів до матеріалів справи, заяву про ознайомлення з матеріалами справи, клопотання про проведення підготовчого засідання без участі представника відповідачів, заяву про відкладення розгляду справи.

Заразом, аналізуючи заявлені до стягнення витрати, судом установлено, що вивчення та правовий аналіз поданих клієнтом документів та збирання доказів охоплюється таким видом правничої допомоги, як підготовка відзиву та інших заяв по суті спору. Окрім того, представник відповідачів, хоча і забезпечувала одночасне представництво інтересів двох юридичних осіб, однак, зважаючи на тотожність підстав виникнення спору та предмету заявлених позовних вимог, фактично виконувала одну й ту ж роботу, а не дві різні щодо кожного клієнта окремо.

Ураховуючи наведене, оцінивши доводи заяви представника відповідачів, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів і судових засідань, тривалість розгляду справи, виходячи з наведених критеріїв їх оцінки, суд дійшов висновку про стягнення з позивача на користь відповідачів 10 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, які відповідають критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критеріям пропорційності, справедливості, необхідності та розумності їхнього розміру, і ці витрати є співрозмірні з виконаною роботою у суді першої інстанції. В іншій частині заяви суд покладає такі витрати на відповідачів.

Керуючись ст. 123, 126, 129, 130, 221, 244 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву Фермерського господарства "Захар-Агро" та Фермерського господарства "Еко-Біф" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, задовольнити частково.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" (35055, Рівненська область, Рівненський район, с. Дюксин, вул. Шкільна, 11, ідентифікаційний код 30616010) на користь Фермерського господарства "Захар-Агро" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 113, ідентифікаційний код 42093553) 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути з Приватного сільськогосподарського підприємства "Прогрес" (35055, Рівненська область, Рівненський район, с. Дюксин, вул. Шкільна, 11, ідентифікаційний код 30616010) на користь Фермерського господарства "Еко-Біф" (35069, Рівненська область, Рівненський район, с. Рудня, вул. Пересіка, буд. 2А, ідентифікаційний код 42117592) 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У задоволенні решти вимог заяви відмовити.

Позивач: Приватне сільськогосподарське підприємство "Прогрес" (35055, Рівненська область, Рівненський район, с. Дюксин, вул. Шкільна, 11, ідентифікаційний код 30616010).

Відповідач-1: Фермерське господарство "Захар-Агро" (35000, Рівненська область, м. Костопіль, вул. Степанська, 113, ідентифікаційний код 42093553).

Відповідач-2: Фермерське господарство "Еко-Біф" (35069, Рівненська область, Рівненський район, с. Рудня, вул. Пересіка, буд. 2А, ідентифікаційний код 42117592).

Додаткова ухвала господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її)проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 256 ГПК України).

Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: http://rv.arbitr.gov.ua/sud5019/.

Повна додаткова ухвала складена та підписана 21.07.2025.

Суддя О. Андрійчук