ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

(додаткове)

"14" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5774/24

Господарський суд Одеської області у складі: суддя Волков Р.В.,

при секретарі судового засідання Чолак Ю.В.,

розглянувши заяву (вх. № 2-999/25 від 27.06.2025) представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про розподіл судових витрат у справі № 916/5774/24

за позовом Житлово-будівельного кооперативу «ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС» (67840, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, буд. 10; )

до відповідача: Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, буд. 1; )

про визнання недійсним договору;

представники сторін:

від позивача не з`явився,

від відповідача Домущі В.С.,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду перебувала справа № 916/5774/24 за позовом Житлово-будівельного кооперативу «ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС» до Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання недійсним договору.

Рішенням від 24.06.2025 у задоволенні позову відмовлено.

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За приписами ч. ч. 1-3 ст. 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

У судовому засіданні, яке відбулось 10.04.2025, тобто у визначений ч. 8 ст. 129, ч. 1 ст. 221 ГПК України строк, представник відповідача заявив про намір подати докази понесення судових витрат на правничу допомогу протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

27.06.2025 до суду надійшла заява представника відповідача, в якій він просить вирішити питання про стягнення з позивача на користь відповідача 66 000,00 грн витрат на правничу допомогу. До заяви додано копії наступних письмових доказів: договір про надання правової допомоги № 50-06/24 від 25.06.2024, акт приймання-здачі наданих послуг № 1-06 від 25.06.2025.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Як визначено ч.ч. 1-3 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою від 30.06.2025 розгляд заяви було призначено на 07.07.2025.

07.07.2025 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення судового засідання.

Судове засідання, призначене на 07.07.2025, не відбулось у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одеса та Одеській області повітряної тривоги.

Ухвалою від 07.07.2025 суд повідомив сторін про те, що судове засіданні призначено на 14.07.2025.

У судовому засіданні, яке відбулось 14.07.2025, представник позивача просив задовольнити заяву та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 66 000,00 грн.

Судом було оглянуто оригінали письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Позивач заперечень проти заяви до суду не подавав, явку представника у судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином.

Водночас за ч. 4 ст. 244 ГПК України неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

14.07.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини додаткового рішення.

Розглянувши заяву (вх. № 2-999/25 від 27.06.2025) представника відповідача, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч. ч. 3 - 6 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За приписами ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Суд встановив, що 25.06.2024 між Кароліно-Бугазькою сільською радою Білгород-Дністровського району Одеської області (клієнт) та адвокатом Домущі В.С. було укладено Договір про надання правової допомоги № 50-06/24 (далі Договір), згідно з п.п. 1.1., 1.2. якого адвокат зобов`язується надавати правничу (правову) допомогу, а Клієнт зобов`язується прийняти надану правничу (правову) допомогу. Під правничою (правовою) допомогою у цьому договорі розуміється багатоаспектна, різна за змістом, обсягом та формами діяльність, що може включати, зокрема, але не виключно: консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва в усіх без винятку державних, суспільних установах та організаціях, органах місцевого самоврядування незалежно від форм власності та підпорядкування.

Згідно п. 5.1. Договору розмір гонорару становить 3000,00 грн за 1 годину роботи адвоката.

Відповідно до Акта приймання-здачі наданих послуг № 1-06 від 25.06.2025 до Договору адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з надання правової допомоги, яка полягала у представництві інтересів Кароліно-Бугазької сільської ради в якості відповідача у Господарському суді Одеської по справі № 916/5774/24.

У вказаному акті сторони узгодили кількість годин, витрачених адвокатом, та найменування виконаних адвокатом робіт, а саме:

- зустріч з клієнтом та обговорення правової позиції щодо справи (2 год., вартість 6000,00 грн);

- вивчення та аналіз практики судів щодо даної категорії справ (2 год., вартість 6000,00 грн);

- обрання стратегії захисту клієнта та підготовка позиції по справі (2 год., вартість 6000,00 грн);

- збір доказів для підготовки відзиву (3 год., вартість 9000,00 грн);

- підготовка відзиву на позовну заяву(4 год., вартість 12000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 12.02.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 24.02.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 06.03.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 13.03.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 14.04.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 12.05.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 02.05.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 09.06.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн);

- участь у судовому засіданні 24.06.2025 року (1 год., вартість 3000,00 грн).

Суд зазначає, що в силу приписів наведених вище норм ст.ст. 126, 129 ГПК України, для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постанові від 03.10.2019 року у справі № 922/445/19 Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала висновок щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу, зокрема, зазначивши, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч. 5-7, 9 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Так, на переконання господарського суду, такі послуги як зустріч з клієнтом та обговорення правової позиції щодо справи, вивчення та аналіз практики судів щодо даної категорії справ, обрання стратегії захисту клієнта та підготовка позиції по справі та збір доказів для підготовки відзиву фактично охоплюються послугою з підготовки відзиву на позовну заяву.

Крім того, у даній справі судові засідання на 14.04.2025 та на 02.05.2025 не призначалися, з огляду на що їх зазначення в акті є безпідставним.

Враховуючи вищевикладене, розглянувши заяву представника відповідача, оцінивши додані до заяви докази, враховуючи принципи співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, з урахуванням принципу справедливості, верховенства права та встановлення, що розмір гонорару у даному випадку є завищеним, оскільки деякі із зазначених в акті послуг охоплюються послугою з підготовки відзиву, а декілька вказаних в акті засідань взагалі не призначалися у даній справі, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви та стягнення з позивача на користь відповідача 42 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 123, 126, 129, 221, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву (вх. № 2-999/25 від 27.06.2025) представника Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про розподіл судових витрат у справі № 916/5774/24 задовольнити частково.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «ПІВДЕНЬБУДКОНВЕРС» (67840, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Молодіжне, вул. Набережна, буд. 10; ) на користь Кароліно-Бугазької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області (67844, Одеська обл., Овідіопольський район, с. Кароліно-Бугаз, вул. Приморська, буд. 1; ) 42 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

3. В решті заяви відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Вступну та резолютивну частини додаткового рішення оголошено 14 липня 2025 р. Повне рішення складено та підписано 17 липня 2025 р.

Суддя Р.В. Волков