РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

01.07.2025Справа № 910/2009/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги»

про стягнення 962667893,22 грн

за участі представників:

від позивача - Тєплова В.С.

від відповідача - Жовтун О.В.

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Національна енергетична компанія «Укренерго» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про стягнення 962667893,22 грн.

Позовні вимоги з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, обґрунтовано тим, що відповідачем порушено умови укладеного між сторонами Договору №0205-02024-ПП в частині своєчасної оплати послуг з передачі електричної енергії за період з вересня по грудень 2024 року, внаслідок чого позивачем нараховано та заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4704736,75 грн та інфляційні втрати у розмірі 17238895,07 грн.

Відповідач заперечив проти позову, вказавши, що він звільняється від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, пославшись на настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Також, відповідачем подано заяву про розстрочення виконання рішення суду.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, а випадку наявності підстав для задоволення позову просив суд задовольнити заяву про розстрочення виконання рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що листом №01/61595 від 15.11.2023 позивач підтвердив приєднання відповідача до умов Договору про надання послуг з передачі електричної енергії (далі - Договір) з 01.01.2024; ідентифікатор Договору: №0205-02024-ПП.

Пунктами 1.1 та 1.2 Договору визначено, що цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови надання послуги з передачі електричної енергії.

Згідно з п. 2.1 Договору ОСП безперервно надає послугу з передачі електричної енергії (далі - Послуга), а Користувач зобов`язується здійснювати оплату за Послугу відповідно до умов цього Договору.

Відповідно до п. 4.1. Договору, планова та/або фактична вартість Послуги визначається на підставі діючого на момент надання Послуги тарифу та /або ставки плати за послуги з передачі електричної енергії до/з країн периметру та планового та/або фактичного обсягу Послуги в розрахунковому періоді. На вартість Послуги нараховується податок на додану вартість відповідно до законодавства України. Тариф на послуги з передачі електричної енергії встановлюється Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг відповідно до затвердженої ним методики (порядку), та оприлюднюється ОСП на офіційному вебсайті:://ua.energy/.

У пункті 6.1. Договору вказано, що розрахунковим періодом за цим Договором є 1 календарний місяць.

Відповідно до п. 6.2 Договору Користувач здійснює поетапну оплату планової вартості Послуги за кожну декаду розрахункового періоду (календарного місяця) згідно із такою системою платежів і розрахунків: - 1 платіж - до 18 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості Послуги, наданої в першій декаді розрахункового періоду; - 2 платіж - до 28 числа розрахункового періоду в розмірі планової вартості Послуги, наданої в другій декаді розрахункового періоду; - 3 платіж - до 08 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом, в розмірі планової вартості Послуги, наданої в третій декаді розрахункового періоду.

Згідно з п. 6.4 Договору Користувач здійснює розрахунок за фактичний обсяг Послуги до 15 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно), на підставі рахунків, актів приймання-передачі Послуги, наданих ОСП, або отриманих за допомогою сервісу електронного документообігу (далі - Сервіс) (автоматизована система, яка забезпечує функціонування електронного документообігу), з використанням у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису особи, уповноваженої на підписання документів в електронній формі. Вартість наданої Послуги за розрахунковий період визначається до 10 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Акти приймання-передачі Послуги направляються Користувачу до 12 числа місяця, наступного за розрахунковим (включно). Коригування обсягів та вартості наданої Послуги відповідного розрахункового періоду здійснюється за наступною версією даних комерційного обліку, що надається АКО протягом 10 календарних днів з дати проведення процесу врегулювання в Системі управління ринком, що здійснюється на вимогу та в терміни, передбачені Правилами ринку. Оплату вартості Послуги після коригування обсягів та вартості Послуг Користувач здійснює до 15 числа місяця, наступного за місяцем, у якому отримано акт коригування до акта приймання-передачі Послуги (включно) або Акт приймання-передачі Послуги щодо проведення донарахувань в минулих періодах (включно). Акти приймання-передачі Послуги та акти коригування до актів приймання-передачі Послуги та рахунки у відповідному розрахунковому періоді ОСП направляє Користувачу в електронній формі з використанням електронного підпису (із застосуванням Сервісу) або надає Користувачу два примірники Акта приймання-передачі Послуги та/або акта коригування до актів приймання-передачі Послуги в паперовій формі, підписані власноручним підписом зі свого боку. Користувач здійснює підписання актів приймання-передачі Послуги та актів коригування до актів приймання-передачі Послуги відповідного розрахункового періоду протягом З робочих днів з дня їх отримання Користувачем.

Згідно з п. 15.1, 15.2 Договору цей договір може бути змінений ОСП в односторонньому порядку у разі внесення змін або скасування нормативно-правових актів, що регулюють відносини, пов`язані з наданням послуги. Договір зі змінами оприлюднюється на сайті ОСП.

Наказом НЕК «Укренерго» (ОСП) від 07.06.2024 № 343 внесено зміни до договору про надання послуг з передачі електричної енергії (за адресою https://ua.energy/uchasnikam_rinku/reyestratsiya-uchasnykiv-rynku/dogovory/#148-16b0f4f3-d1df).

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін, на виконання умов Договору позивачем надавались, а відповідачем приймались послуги з передачі електричної енергії за Договором у період з вересня 2024 року по грудень 2024 року.

Позивачем направлялись відповідачу рахунки-фактури, акти приймання-передачі послуг, а також акт коригування до акту приймання-передачі послуг за спірний період.

Вказане підтверджується наявними в матеріалах справи документами (рахунки-фактури, акти приймання-передачі послуг та акт коригування) та не заперечується відповідачем у справі.

Судом встановлено, що надані позивачем послуги за спірний період оплачені відповідачем, проте із порушенням встановленого Договором строку, що підтверджується наявними в матеріалах справи платіжними інструкціями.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст. 525, 526 ЦК України та ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, умов договору та вимог зазначених Кодексів, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України)

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом

Перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних у розмірі 4704736,75 грн та інфляційних втрат у розмірі 17238895,07 грн, судом встановлено, що надані розрахунки відповідають вимогам чинного законодавства та є арифметично вірними, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

Доводи та посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин та звільнення від відповідальності за порушення грошового зобов`язання, судом відхиляються, з огляду на таке.

Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

Згідно з положеннями ст. 218 ГК України у разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч. 2 ст. 14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати України" форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків, згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт та ситуації, що з ним пов`язані (включаючи, але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, ембарго, діями іноземного ворога): загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибухи, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані положеннями відповідних рішень або актами державних органів влади, закриття морських проток, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також обставини, викликані винятковими погодними умовами чи стихійним лихом - епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха, тощо.

Листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України (далі - ТПП України) засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили): військову агресію Російської Федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». Враховуючи це, ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Суд зазначає, що форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості виконання зобов`язання, повинна довести наявність таких обставин не тільки самих по собі, але й те, що ці обставини були форс-мажорними саме для цього конкретного випадку виконання господарського зобов`язання.

Сертифікат торгово-промислової палати, який підтверджує наявність форс-мажорних обставин, не може вважатися беззаперечним доказом про їх існування, а повинен критично оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та у сукупності з іншими доказами, адже визнання сертифіката торгово-промислової палати беззаперечним та достатнім доказом про існування форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) без надання судом оцінки іншим доказам суперечить принципу змагальності сторін судового процесу.

В той же час, наданий відповідачем сертифікат Київської обласної (регіональної) Торгово-промислової палати №3200-23-0754 від 15.02.2023 не стосується спірного періоду вересень-грудень 2024 року, оскільки виданий на засвідчення форс-мажорних обставин щодо обов`язку оплати (зобов`язання) послуг із передачі електричної енергії за договором про надання послуг з передачі електричної енергії №0205-02024 від 01.01.2019 у термін із 24.02.2022 по 15.03.2023.

Саме лише посилання на наявність таких форс-мажорних обставин не може бути єдиною підставою для звільнення відповідача від відповідальності за прострочення виконання зобов`язань.

Також судом відхиляються посилання відповідача на постанову НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 "Про забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії на період дії в Україні воєнного стану", оскільки вказана постанова не регулює дію спірних правовідносин та в межах даної справи нарахування та стягнення штрафних санкцій не здійснюється.

Нарахування на суму боргу трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.

Відтак, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою чи штрафними санкціями, а тому у випадку наявності обставин непереборної сили за договором боржник (відповідач) не звільняється від встановленого законом обов`язку відшкодувати матеріальні втрати кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та не позбавляє кредитора права на отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами.

Щодо заяви відповідача про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування поданої заяви, відповідач, зокрема, зазначив, що на нього покладене значне фінансове навантаження діючими нормативно-правовими актами у сфері купівлі-продажу електричної енергії та іншими об`єктивними обставинами, що викликані військовою агресією проти України, а також у відповідача відсутні джерела для отримання коштів з метою оплати стягнених сум, що значно ускладнює виконання рішення суду. Відповідач зазначив, що він вчасно не отримував від ДП «Гарантований покупець» грошові кошти та, як наслідок, вказане призводить до неможливості своєчасного виконання зобов`язань за Договором. Також відповідач вказав на наявність заборгованості споживачів перед Товариством.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При відстроченні або розстроченні виконання судового рішення суд може вжити заходів щодо забезпечення позову.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Підставами для задоволення заяви про відстрочку, розстрочку виконання рішення можуть бути обставини, якими його виконання ускладнюється чи видається неможливим. Відстрочка або розстрочка виконання рішення, ухвали, постанови, зміна способу та порядку їх виконання допускаються у виняткових випадках і залежно від обставин справи.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочення виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у даній справі.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо.

Тобто, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення або розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.

Разом з тим, положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Крім того, питання про відстрочення або розстрочення виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін. Необхідною умовою задоволення заяви про відстрочення виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку відстрочення.

Відстрочення/розстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

При вирішенні питання про відстрочку/розстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Враховуючи наведені відповідачем обставини для розстрочення виконання рішення суду, приймаючи до уваги повне погашення відповідачем суми основного боргу, суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви відповідача та розстрочення виконання рішення суду в даній справі на 9 місяців з щомісячним платежем наступним чином:

- до 25 липня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 серпня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 вересня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 жовтня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 листопада 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 грудня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 січня 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 лютого 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 березня 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 56 коп.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати на сплату судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Крім того, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Оскільки, позивачем було зменшено позовні вимоги, враховуючи наявність відповідного клопотання позивача, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для повернення з державного бюджету на користь позивача частини сплаченого судового збору у розмірі 584516,42 грн.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31; ідентифікаційний код 41916045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) 3% річних у розмірі 4704736 (чотири мільйони сімсот чотири тисячі сімсот тридцять шість) грн 75 коп., інфляційні втрати у розмірі 17238895 (сімнадцять мільйонів двісті тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 07 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 263323 (двісті шістдесят три тисячі триста двадцять три) грн 58 коп.

Повернути Приватному акціонерному товариству «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) з Державного бюджету України частину сплаченого судового збору у розмірі 584516 (п`ятсот вісімдесят чотири тисячі п`ятсот шістнадцять) грн 42 коп., сплачений на підставі платіжної інструкції №АУ-1516 від 06.03.2025.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення суду в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» (04050, м. Київ, вул. Юрія Іллєнка, 31; ідентифікаційний код 41916045) на користь Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри, буд. 25; ідентифікаційний код 00100227) 3% річних у розмірі 4704736 (чотири мільйони сімсот чотири тисячі сімсот тридцять шість) грн 75 коп., інфляційних втрат у розмірі 17238895 (сімнадцять мільйонів двісті тридцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто п`ять) грн 07 коп., а також витрат по сплаті судового збору у розмірі 263323 (двісті шістдесят три тисячі триста двадцять три) грн 58 коп. на 9 місяців з щомісячним платежем наступним чином:

- до 25 липня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 серпня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 вересня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 жовтня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 листопада 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 грудня 2025 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 січня 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 лютого 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 48 коп.;

- до 25 березня 2026 року - 2467439 (два мільйони чотириста шістдесят сім тисяч чотириста тридцять дев`ять) грн 56 коп.;

В іншій частині заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Київські енергетичні послуги» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 14.07.2025

Суддя Я.В. Маринченко