ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Справа №914/2623/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді І.Ю. Панова

О.С. Скрипчук,

секретар судового засідання Р.А. Пишна,

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Гарден» б/н від 17.03.2025 року (вх. № 01-05/750/25 від 18.03.2025 року)

на рішення господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року (суддя М.Р.Король; повне рішення складено 24.02.2025 року)

у справі № 914/2623/24

за позовом: Львівської міської ради

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Гарден» (надалі ТзОВ «Сіті Гарден»)

про стягнення 753358,62 грн,

за участю:

від позивача: Гузюк Н.І. (самопредставництво юридичної особи);

від відповідача: не з`явився,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

24.10.2024 року Львівська міська рада звернулась до господарського суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Сіті Гарден» про стягнення 753358,62 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач є власником об`єкта нерухомого майна, розміщеного на земельній ділянці, котра належить Львівській міській територіальній громаді. Відповідач не врегулював з позивачем орендні відносини шляхом укладення договору оренди. В той же час, у відповідача виник обов`язок сплачувати орендну плату за користування земельною ділянкою. З урахуванням суми, сплаченої відповідачем за фактичне користування земельною ділянкою комунальної власності, сума стягнення, яка розрахована та заявлена позивачем за період з 01.04.2021 року по 31.05.2024 року, склала 753358,62 грн. Проте, відповідач вказану заборгованість не сплачував, а тому позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач вказує на те, що фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі ч. 1 ст. 1212 Цивільного кодексу України.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2623/24 задоволено позов Львівської міської ради. Стягнуто з ТзОВ «Сіті Гарден» на користь Львівської міської ради суму безпідставно збережених коштів у зв`язку з користуванням земельною ділянкою комунальної власності з кадастровим номером :03:001:0028 за період з 01.04.2021 року по 31.05.2024 року без правовстановлюючих документів у розмірі 753358,62 грн.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що земельну ділянку сформовано з 19.05.2009 року. Також встановлено, що відповідач не є постійним землекористувачем чи користувачем земельної ділянки на підставі договору.

Здійснивши перерахунок заявлених до стягнення коштів за період, зазначений у позовній заяві, з урахуванням нормативної грошової оцінки земельної ділянки, відповідного коефіцієнту індексації, ставки орендної плати (3%) суд встановив, що позивачем правильно здійснено відповідні нарахування. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що позивачем було надано, а судом першої інстанції прийнято неправильний розрахунок суми недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю. Вказує на пропуск позивачем позовної давності. Вважає, що відсутність документів, які посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, а розрахунок розміру орендної плати за користування земельною ділянкою не підтверджений належними доказами. Зазначає, що виключно витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки є належним та допустимим доказом, який підтверджує дані про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Вказує, що справу було розглянуто судом за відсутності відповідача та не долучено до матеріалів справи відзиву відповідача на позовну заяву. Просить рішення господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2623/24 скасувати, ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погоджується з доводами скаржника. Вважає апеляційну скаргу безпідставною, а рішення місцевого господарського суду законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що позивачем не пропущено строку позовної давності. Стверджує, що відповідач не оформив речове право на користування земельною ділянкою у спірному періоді. Розрахунок розміру недотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю здійснювалося на підставі витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Звертає увагу на те, що протокольною ухвалою від 29.01.2025 року суд відмовив у задоволенні заяви про продовження строку на подання відзиву на позовну заяву та залишив поданий відзив без розгляду у зв`язку із закінченням строку на вчинення процесуальних дій. Просить рішення господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2623/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

В судовому засіданні представник позивача заперечив проти доводів апеляційної скарги.

Відповідач не забезпечив участі представника у судове засідання, про причини неявки не повідомив.

З`ясовуючи обставини про ознайомлення учасників справи з датою, часом та місцем розгляду справи №914/2623/24, суд встановив таке.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.06.2025 року відкладено розгляд справи на 14.07.2025 року о 10 год. 15 хв.

12.06.2025 року вказана ухвала доставлена до електронних кабінетів учасників справи, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.

Таким чином, суд вчинив дії щодо належного повідомлення учасників справи про дату, час та місце розгляду справи №914/2623/24.

Враховуючи те, що суд не визнавав обов`язковою явку в судове засідання учасників справи, участь у судовому засіданні є правом, а не обов`язком учасника, тому відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України справу може бути розглянуто за відсутності відповідача.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, земельна ділянка в місті Львові на вулиці Персенківка,14 (кадастровий номер :03:001:0028), площею 0,2201 га належить територіальній громаді м.Львова, є комунальною власністю, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку.

Згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 25.09.2024 року дата державної реєстрації земельної ділянки проведена 29.05.2009 року.

Ухвалою Львівської міської ради від 23.10.2008 року №2161 «Про користування ТзОВ «Ліга Партнерів» земельними ділянками на вул. Персенківка, 14 у м. Львові» передано Товариству з обмеженою відповідальністю «Ліга Партнерів» земельні ділянки на вул.Персенківка, 14 у м. Львові для обслуговування адміністративно-виробничої будівлі за рахунок земель промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення за функцією використання землі комерції: площею 0,2201 га в оренду терміном на 10 років, та площею 0,0375 га у межах червоних ліній без права капітального будівництва та посадки багаторічних насаджень в оренду терміном на 5 років.

В матеріалах справи наявна копія договору оренди землі від 14.11.2008 року №С-1296, зі змісту якої вбачається, що Львівська міська рада передала в користування ТзОВ «Ліга Партнерів» земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул. Персенківка, 14, кадастровий номер :03:001:0028, заг. площею 0,2201 га терміном на 10 років до 23.10.2018 року.

У справі № 914/2623/24 відсутні докази про те, чи було, укладено договір оренди землі на новий строк, поновлено або надано в оренду спірну земельну ділянку новому власнику нерухомого майна.

Як вбачається з копії листа Управління державного контролю за використанням та охорони земель №4-2412-33720 від 02.08.2023 року, спеціалістами вказаного управління 06.04.2023 року проведено обстеження земельних ділянок на вул. Персенківка, 14 у м. Львові, за результатами якого було встановлено, що ТзОВ «Сіті Гарден» фактично використовує земельні ділянки площею 0,2201 га (кадастровий номер :03:001:0028) на вул. Персенківка, 14 у м. Львові для обслуговування кам`яної будівлі за відсутності відповідних рішень Львівської міської ради щодо надання її в користування та за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки.

За результатами зазначеного обстеження складено акт обстеження земельної ділянки від 06.04.2023 року №137 та вимогу від 15.05.2023 року №2412-вих-58348, які скеровувались на адресу відповідача.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2024 року №396518520 у власності ТзОВ «Сіті Гарден» перебуває нерухоме майно на вул. Персенківка, 14 у м. Львові: адміністративний корпус літ. «А-5», площею 3332,6 кв.м. Дата державної реєстрації 17.07.2020 року.

В матеріалах даної судової справи відсутні правовстановлюючі документи щодо користування земельною ділянкою площею 0,2201 га (кадастровий номер :03:001:0028) на вул. Персенківка, 14 у м. Львові, на якій знаходиться належне відповідачу на праві власності нерухоме майно.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 24.09.2024 року №НВ - 024, нормативно - грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0028 ) становить 2341279,78 грн станом на 2024 рік.

Зі змісту наявної у справі копії листа Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.08.2024 року №2759/15-24 видно, що нормативна грошова оцінка 1 м.кв. земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0028 за 2021 рік становила 905,10 грн, за 2022 рік -995,55 грн, за 2023 рік - 1144,89 грн. Коефіцієнт земельної ділянки становить 0,7.

Відповідно до ухвали Львівської міської ради №1995 від 25.05.2017 року «Про затвердження Порядку укладення договорів оренди землі та нарахування орендної плати за землю у Львівській міській територіальній громаді» затверджено Порядок укладення договорів оренди землі та нарахування орендної плати за землю у Львівській міській територіальній громаді.

Пунктом 3.4 Розділу 3 вказаного Порядку визначено, що підставою для визначення розміру орендної плати за землю є ухвала міської ради про надання земельної ділянки в оренду з обов`язковим визначенням категорії земель та цільового призначення земельної ділянки (відповідно до Класифікації видів цільового призначення земель) та витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за поточний рік.

Відповідно до п. п. 3.5.1. Розділу 3 Порядку встановлено, що річний розмір орендної плати встановлюється у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за винятком, коли розмір орендної плати за землю визначений ухвалою міської ради про надання земельної ділянки в оренду або протоколом аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах) та для земельних ділянок, використання яких вказано у пунктах 3.6-3.19 цього Порядку.

Згідно з розрахунком недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без документів, наданимо управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, розмір недоотриманих коштів власником землі за користування відповідачем земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0028) за період з 01.04.2021 року по 31.05.2024 року становить 753358,62 грн.

Як вбачається з копії листа Головного управління ДПС у Львівській області від 10.07.2024 року №1.8-26121-24, ТзОВ «Сіті Гарден» за період 01.04.2021 року по 31.05.2024 року по земельній ділянці (кадастровий номер :03:001:0028) нарахування та сплати орендної плати, плати за землю з юридичних осіб не справлялися.

У позовній заяві позивач зазначив, що відповідач користується земельною ділянкою без правовстановлюючих документів, у зв`язку з чим він звернувся з даним позовом до суду, в якому просив стягнути з відповідача безпідставно збережені кошти за період з 01.04.2021 року по 31.05.2024 року у розмірі 753358,62 грн.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За змістом статті 13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Відповідно до статті 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю є, зокрема територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, - на землі комунальної власності.

За приписами частини 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад.

Пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

За положеннями статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, зокрема здійснення контролю за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення; вирішення земельних спорів у порядку, встановленому законом; здійснення державного контролю за використанням та охороною земель у межах та порядку, встановлених законом.

Згідно із частиною 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до положень статті 79-1 Земельного кодексу України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

У цій справі суд встановив, що спірна земельна ділянка є сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера та реєстрації її у Державному земельному кадастрі, згідно з витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 25.09.2024 року дата державної реєстрації земельної ділянки 29.05.2009 року.

За договором оренди землі від 14.11.2008 року №С-1296 Львівська міська рада передала в користування ТзОВ «Ліга Партнерів» земельну ділянку за адресою: м. Львів, вул.Персенківка, 14, кадастровий номер :03:001:0028, заг. площею 0,2201 га терміном на 10 років до 23.10.2018 року.

В ході розгляду апеляційної скарги колегія суддів встановила, що у справі №914/2623/24 відсутні докази про те, чи було, укладено договір оренди землі на новий строк, поновлено або надано в оренду спірну земельну ділянку новому власнику нерухомого майна.

Вище зазначено, що відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25.09.2024 року №396518520 у власності ТзОВ «Сіті Гарден» перебуває нерухоме майно на вул. Персенківка, 14 у м. Львові: адміністративний корпус літ. «А-5», площею 3332,6 кв.м. Дата державної реєстрації 17.07.2020 року.

В матеріалах даної судової справи відсутні правовстановлюючі документи щодо користування земельною ділянкою площею 0,2201 га (кадастровий номер :03:001:0028) на вул. Персенківка, 14 у м. Львові, на якій знаходиться належне відповідачу на праві власності нерухоме майно.

Відповідно до статті 206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Пунктом 14.1.147 статті 14 Податкового кодексу України встановлено, що плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності - обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (підпункти 14.1.72, 14.1.136 пункту 14.1 статті 14 ПК України).

Отже, законодавець розмежовує поняття "земельний податок" та "орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності" залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Відповідно до частини 1 статті 122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 статті 123 земельного кодексу України передбачено, що надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування.

Згідно із частиною 1 статті 124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 статті 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі.

Частиною 2 статті 152 Земельного кодексу України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно із частиною 1, 2 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України.

За змістом положень глав 82 і 83 ЦК України для деліктних зобов`язань, які виникають із заподіяння шкоди майну, характерним є, зокрема, зменшення майна потерпілого, а для кондикційних - приріст майна в набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Таким чином, обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

При цьому до моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини 1 статті 1212 ЦК України.

Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.07.2024 року, справа №916/2595/22.

Отже, враховуючи вищеописані норми, правову позицію Верховного Суду та встановлені у цій справі обставини, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відповідач, як фактичний користувач земельної ділянки у м. Львові, без достатньої правової підстави зберіг у себе кошти, які мав заплатити за користування нею її власнику. Такими діями відповідач порушив право позивача (власника земельної ділянки) на отримання вказаних коштів. Це право позивача підлягає захисту в судовому порядку на підставі ст. 1212 Цивільного Кодексу України.

Щодо розміру безпідставно збережених коштів апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 289.1 статті 289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок, у тому числі право на які фізичні особи мають як власники земельних часток (паїв), з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка земель і земельних ділянок на 1 січня поточного року, за певною формулою (пункт 289.2 статті 289 Податкового Кодексу України).

Отже, правомірним є висновок місцевого господарського суду про те, що нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності, а зміна нормативної грошової оцінки земельної ділянки є підставою для перегляду розміру орендної плати, який у будь-якому разі не може бути меншим, ніж встановлено приписами підпункту 288.5.1 пункту 288.5 статті 288 Податкового Кодексу України.

Статтею 13 Закону України «Про оцінку земель» передбачено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі, зокрема визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з статтею 18 Закону України «Про оцінку земель» нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться відповідно до норм, правил, а також інших нормативно-правових актів на землях усіх категорій та форм власності. Нормативна грошова оцінка земельних ділянок, розташованих у межах населених пунктів проводиться незалежно від їх цільового призначення - не рідше ніж один раз на 5-7 років.

Відповідно до частини 1, 2 статті 20 Закону України «Про оцінку земель» за результатами бонітування ґрунтів та нормативної грошової оцінки земельних ділянок складається технічна документація, а за результатами проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок складається звіт. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Згідно із частиною 3 статті 23 Закону України «Про оцінку земель» витяг з технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається органами, що здійснюють ведення Державного земельного кадастру.

Колегія суддів зазначає, що при стягненні безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати нарахування мають здійснюватися позивачем не самостійно (шляхом арифметичного розрахунку без проведення нормативної грошової оцінки землі), а виключно на підставі витягу з технічної документації з нормативної грошової оцінки земель.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 08.10.2024 року у справі № 916/2498/22.

Колегія суддів також зазначає, що чинне законодавство не містить обґрунтування обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише зазначає про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі; 2) витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки формуються за допомогою програмного забезпечення Державного земельного кадастру на підставі актуальних відомостей про земельні ділянки, внесених до Державного земельного кадастру, а формування витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки здійснюється автоматично в режимі "реального часу", тобто на час звернення заявників, у зв`язку з чим програмним забезпеченням і чинним законодавством не передбачено формування вказаних витягів на певну дату, яка вже минула.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 29.05.2020 року у справі №922/2843/19.

Згідно з витягом із технічної документації з нормативної грошової оцінки земельних ділянок від 24.09.2024 року №НВ - 024, нормативно - грошова оцінка земельної ділянки (кадастровий номер :03:001:0028 ) становить 2341279,78 грн станом на 2024 рік.

В листі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 14.08.2024 року №2759/15-24 зазначено, що нормативна грошова оцінка 1 м.кв. земельної ділянки з кадастровим номером :03:001:0028 за 2021 рік становила 905,10 грн, за 2022 рік -995,55 грн, за 2023 рік - 1144,89 грн. Коефіцієнт земельної ділянки становить 0,7.

За положеннями п. п. 3.5.1. Розділу 3 Порядку встановлено, що річний розмір орендної плати встановлюється у розмірі 3 відсотки від нормативної грошової оцінки земельної ділянки, за винятком, коли розмір орендної плати за землю визначений ухвалою міської ради про надання земельної ділянки в оренду або протоколом аукціону (у разі набуття права оренди на земельну ділянку на конкурентних засадах) та для земельних ділянок, використання яких вказано у пунктах 3.6-3.19 цього Порядку.

Відповідно до розрахунку недоотриманих коштів міським бюджетом з плати за землю внаслідок використання земельної ділянки без правовстановлюючих документів, наданого управлінням земельних ресурсів департаменту природних ресурсів, будівництва та розвитку громад Львівської міської ради, розмір недоотриманих коштів власником землі за користування відповідачем земельною ділянкою (кадастровий номер :03:001:0028) за період з 01.04.2021 року по 31.05.2024 року становить 753358,62 грн.

Перевіривши розрахунок, наданий позивачем, колегія суддів вважає вказаний розрахунок арифметично правильним.

Враховуючи вказані норми права, правові позиції Верховного Суду та встановлені у цій справі обставини, апеляційний господарський суд приходить до висновку, що місцевий господарський суд законно й обгрунтовано задовольнив позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь Львівської міської ради 753358,62 грн. безпідставно збережених коштів.

Оскаржуване судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права та належним з`ясуванням всіх обставин справи.

За наслідками апеляційного перегляду оскарженого судового рішення судова колегія констатує, що доводи апелянта не знайшли свого підтвердження в ході розгляду апеляційної скарги. Ці доводи не спростовують висновків, наведених в рішенні господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2623/24.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладається на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись, ст. ст. 86, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Сіті Гарден» б/н від 17.03.2025 року (вх. № 01-05/750/25 від 18.03.2025 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Львівської області від 12.02.2025 року у справі №914/2623/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Львівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя І.Ю. Панова

Суддя О.С. Скрипчук