ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2025 року Справа № 915/1133/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "КДС" (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-А, прим. 1; ідентифікаційний код 22135960)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 64, ідентифікаційний код 32654880)

про: стягнення 48620,00 грн

У с т а н о в и в:

17.07.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "КДС" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою №07/07 від 07.07.2023 (вх. №9405/23), в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" заборгованість за поставлений товар за договором №8310Р4325 від 26.11.2021 у сумі 48620 грн, а також судові витрати.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено відповідачу, в 15-денний строк від дня вручення даної ухвали, надати суду відзив на позов, оформлений згідно вимог статті 165 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем, а також документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Від відповідача до суду надійшла заява про направлення судової ухвали про відкриття провадження у справі, сформована в системі "Електронний суд" № б/н від 13.11.2023 (вх. №15063/23 від 13.11.2023), в якій товариство просило направити ухвалу суду від 24.07.2023 на офіційну електронну адресу відповідача, за якою зареєстрований Електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС - .

Листом №915/1133/23/765/24 від 26.01.2024 господарським судом направлено на електронну адресу відповідача ухвалу суду від 24.07.2023.

Судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем ухвали суду від 24.07.2023, у зв`язку з чим, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість у розгляді справи, дійшов висновку про повторне повідомлення відповідача про відкриття провадження у даній справі.

Так, ухвалою суду від 11.02.2025 постановлено провести розгляд даної справи поза межами встановленого Господарського процесуального кодексу України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні за указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України; повідомити відповідача про відкриття провадження у справі №915/1133/23 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами шляхом направлення відповідачу ухвали Господарського суду Миколаївської області від 24.07.2023 у справі №915/1012/23.

Відповідачем отримано ухвалу суду від 11.02.2025 через підсистему "Електронний суд" 13.02.2025 о 00:31, що підтверджується довідкою про доставку документа в кабінет електронного суду від 13.02.2025.

Також, копію ухвали суду від 11.02.2025, направлену на поштову адресу відповідача, отримано останнім 04.03.2025, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення за штрихкодовим ідентифікатором 847.

Відповідачем направлено до суду відзив на позовну заяву, сформований в системі "Електронний суд" 14.02.2025 (вх. №2279/25 від 14.02.2025), в якому товариство повністю визнає позовні вимоги та просить суд здійснити розподіл судових витрат відповідно до ч. 1 ст. 130 ГПК України.

Враховуючи викладене, та що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в ній матеріалами, у відповідності до ч. 13 ст. 8, ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178, ч. 5 ст. 252 ГПК України.

Заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами від сторін до суду не надходило.

За правилами ст. 248 ГПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розгляд справи здійснено поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

26.11.2021 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки №8310Р4325, відповідно до умов якого в порядку та на умовах визначених цим договором та специфікаціями до нього, постачальник зобов`язується виготовити запасні частини до обладнання згідно наданим покупцем креслень та надати їх у власність покупця (надалі - продукція), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити продукцію, відповідно до умов договору (п. 1.1 договору).

Номенклатура продукції, код УКТЗЕД, одиниця виміру, кількість, ціна одиниці продукції, загальна вартість продукції, а також номери креслень, технічні умови, які встановлюють вимоги до якості продукції, вказуються в Специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2 договору).

Відповідно до п. 2.1 договору загальна ціна договору складається з суми всіх специфікацій до нього.

Відповідно до п. 2.2 договору оплата продукції з ПДВ в розмірі 100% її вартості здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) банківських днів з дати поставки продукції, якщо на дату оплати податкова накладна, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. При відсутності зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вартість продукції оплачується без ПДВ.

Разом з продукцією постачальник зобов`язаний передати оригінали наступних товаросупровідних документів: рахунок, видаткову накладну, документи, що підтверджують якість товару, товарно-транспортну накладну (п. 3.3 договору).

Згідно з п. 3.4, п. 3.5 договору право власності на продукцію переходить до покупця з дати підписання представником покупця видаткової накладної. Датою поставки вважається дата підписання представником покупця видаткової накладної.

Поставка продукції в межах специфікації може здійснюватися декількома партіями, про що зазначається у специфікації (п. 3.6 договору).

За участю представника постачальника при прийманні продукції сторони складають двосторонній акт приймання. Кожна із сторін має право підписати акт із зауваженнями і викласти в акті свою думку, в тому числі про необхідність виклику експертної організації (п. 4.7 договору).

У разі порушення договору сторона несе відповідальність, визначену цим договором та чинним законодавством України. Порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, передбачених цим договором (п. 6.1 договору).

У відповідності до п. 9.1, п. 9.2 договору даний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін. Термін дії цього договору закінчується 31.12.2024.

Закінчення строку договору не звільняє сторони від обов`язку виконання своїх зобов`язань за цим договором, а також від відповідальності за його порушення (п. 9.3 договору).

Договір підписаний та скріплений печатками сторін.

Вказане підтверджується копією договору поставки №8310Р4325 від 26.11.2021, що міститься в матеріалах справи.

Додатком №2 до цього договору є укладена між сторонами специфікація №2 від 30.11.2021, в якій зазначено найменування продукції за договором, яка постачається покупцю, а саме: сідло клапана насоса Гехо кр.7.98.2-13 у кількості 14 шт; клапан коніч. насосу Гехо кр.7.98.2-16 у кількості 14 шт, загальна сума з ПДВ 526680,00 грн.

Відповідно до п. 2 специфікації оплата вартості продукції відповідно до цієї специфікації здійснюється протягом 10 календарних днів з дня поставки продукції на склад покупця, якщо на дату оплати податкова накладна зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. За відсутності зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вартість продукції сплачується без ПДВ.

Продукція поставляється в січні до 17.01.2022 включно (п. 3 специфікації).

Специфікація №2 від 30.11.2021, копія якої міститься в матеріалах справи, містить підписи та печатки сторін.

Згідно умов укладеного договору поставки позивач поставив відповідачу товар на суму 316620,00 грн відповідно до видаткової накладної №РН-008 від 31.01.2022 та виставив відповідачу рахунок - фактуру №СФ-008 від 31.01.2022 на суму 316620,00 грн для оплати товару, копія якого міститься в матеріалах справи, де зазначено строки оплати товару - до 31.01.2022.

Видаткова накладна №РН-008 від 31.01.2022, копія якої наявна в матеріалах справи, містить підписи від постачальника (в особі директора ТОВ "КДС") та одержувача (інженера ТОВ "Сервісний центр "Металург"), а також печатки сторін. Датою отримання товару покупцем значиться - 31.01.2022.

Також на виконання п. 3.3 договору разом з продукцією постачальник передав покупцю товарно-транспортну накладну №31/1 від 31.01.2022, яка містить підпис відповідальної особи вантажоодержувача та відбиток печатки, копія якої наявна у справі.

Позивачем було складено податкову накладну №9 від 31.01.2022 на суму 316620,00 грн.

Податкова накладна №9 від 31.01.2022 зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних 07.02.2022 (квитанція №1, документ доставлено до центрального рівня ДПС України 07.02.2022, одержувач - 22135960).

Вказане підтверджується копіями податкової накладної №9 від 31.01.2022, квитанції про реєстрацію податкової накладної від 31.01.2022.

За твердженнями позивача, викладеними у позові, товар був прийнятий покупцем без зауважень щодо кількості та або якості товару, проте у встановлений договором строк та по теперішній час відповідачем оплату за товар не здійснено.

07.02.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "КДС" звернулося до Господарського суду Миколаївської області із заявою про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КДС" 268000,00 грн боргу за поставлену продукцію по договору №8310Р4325 від 26.11.2021 у розмірі 268000,00 грн.

Відповідно до судового наказу Господарського суду Миколаївської області від 13.02.2023 у справі №915/152/23 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю " КДС" 268000,00 грн боргу за поставлену продукцію по договору №8310Р4325 від 26.11.2021, а також 248,10 грн судового збору.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Миколаївської області Довгань В.В. від 07.04.2023, копія якого міститься в матеріалах справи, відкрито виконавче провадження за №71512624 від 07.04.2023 з виконання судового наказу №915/152/23, виданого 13.02.2023.

За твердженнями позивача, станом на день подання позову, сума боргу відповідача за поставлену продукцію по видатковій накладній №РН-008 від 31.01.2022 становить 48620,00 грн (316620,00 грн - 268000,00 грн), яка відповідачем не сплачена, що змусило позивача звернутися до суду з даним позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Виконання цивільних і господарських зобов`язань, які виникли з договору, врегульовано відповідними положеннями Господарського кодексу України та Цивільним кодексом України про договір та зобов`язання.

Правовідносини, які виникли між сторонами на підставі договору поставки врегульовані положеннями ст. 265-270 Господарського кодексу України (далі - ГК України) (загальні положення про поставку).

Відповідно до ч. 1 ст. 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 6 ст. 265 ГК до відносин поставки, не врегульованих цим Кодексом, застосовуються відповідні положення ЦК про договір купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч. 1. ст. 174 ГК господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема з господарського договору.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 193 ГК суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Частиною ч. 4 ст. 193 ГК передбачено, що управнена сторона має право не приймати виконання зобов`язання частинами, якщо інше не передбачено законом, іншими нормативно-правовими актами або договором, або не випливає із змісту зобов`язання.

Відповідно до ч. 7 ст. 193 ГК не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно ч. 1 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Як встановлено судом умови договору щодо передачі товару відповідачу згідно підписаної специфікації до договору поставки позивачем виконані.

Проте, відповідачем не оплачено за товар у визначений договором строк, сума боргу відповідача за поставлену продукцію по видатковій накладній №РН-008 від 31.01.2022 становить 48620,00 грн.

Відповідачем не надано належних та допустимих доказів повної сплати грошових коштів у вказаному розмірі, проте відповідачем визнані позовні вимоги у повному обсязі.

За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 ЦК).

Отже, не виконавши умови договору поставки щодо повної та своєчасної оплати поставленого товару, відповідач порушив відповідне право позивача на отримання передбаченої договором оплати товару грошовими коштами.

Згідно ч. 2 ст. 20 ГК кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів. Права та законні інтереси зазначених суб`єктів захищаються, зокрема шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі.

Таким чином, з урахуванням положень вищенаведених статей ЦК та ГК щодо обов`язковості виконання умов договору та взятих його сторонами зобов`язань, передбаченого ч. 3 ст. 692 ЦК права позивача вимагати оплату поставленого товару, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості по оплаті товару є обґрунтованими, та законними.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 13 ГПК).

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом (ч. 3 ст. 13 ГПК).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 14 ГПК).

Учасники справи, зокрема зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази (п. 4 ч. 2 ст. 42 ГПК).

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 1, 3 ст. 74 ГПК).

Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів (ч. 4 ст. 74 ГПК).

У ст. 75 ГПК наведені підстави звільнення від доказування. До таких підстав, зокрема належать: визнання обставин учасниками справи; визнання судом обставин загальновідомими; встановлення обставин рішенням суду, що набрало законної сили, в господарській, цивільній або адміністративній справі, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи ( ч. 1 ст. 73 ГПК).

Ці дані, встановлюються письмовими, речовими, електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків (ч. 2 ст. 73 ГПК).

Статтею 42 ГПК України визначено перелік прав та обов`язків учасників справи.

Відповідно до ч. 2 п. 1 ст. 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Частиною 1 ст.191 ГПК України встановлено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Як свідчать матеріали справи, відповідачем було визнано в повному обсязі заявлені позивачем позовні вимоги, про що зазначено у відзиві на позовну заяву.

Згідно з ч. 4 ст. 191 ГПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Враховуючи, що визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та інтересів інших осіб, суд, з урахуванням наявних в матеріалах справи доказів, доходить висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "КДС" про стягнення заборгованості у сумі 48620,00 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вже зазначено судом, відповідача було повідомлено про відкриття провадження у даній справі шляхом направлення ухвали суду від 24.07.2023, яку відповідач отримав 13.02.2025 через електронний кабінет та 04.03.2025 поштовим відправленням. Відповідач 14.02.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому визнав позовні вимоги у повному обсязі.

За таких обставин, враховуючи визнання відповідачем позовних вимог у поданому відзиві, суд доходить висновку про необхідність повернення Товариству з обмеженою відповідальністю "КДС" з Державного бюджету 50% сплаченого судового збору в сумі 1342,00 грн.

З урахуванням викладеного, враховуючи задоволення судом позовних вимог, а також повернення позивачу з Державного бюджету України частини судового збору у сумі 1342,00 грн, витрати по сплаті судового збору у іншій частині у сумі 1342,00 грн (50 відсотків судового збору), відповідно до ст. 129 ГПК України, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позовні вимоги.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (Миколаївська обл., Вітовський р-н, с. Галицинове, вул. Набережна, 64, ідентифікаційний код 32654880) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "КДС" (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-А, прим. 1; ідентифікаційний код 22135960) основний борг за договором поставки № 8310Р4325 від 26.11.2021 у сумі 48620,00 грн, а також 1342,00 грн судового збору.

3. Видати позивачу наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "КДС" (м. Запоріжжя, вул. Перемоги, буд. 131-А, прим. 1; ідентифікаційний код 22135960) з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору у розмірі 1342,00 грн, сплаченого за платіжним документом №366 від 04.07.2023.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська