ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2304/25

Господарський суд Київської області у складі судді Сокуренко Л.В., розглянувши

Заяву особи, яка може набути статус позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СИСТЕМА», № б/н від 16.07.2025 (вх. № суду 6594 від 17.07.2025)

до особи, яка може набути статус відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «МАТЮШІ»

про забезпечення позову до подачі позовної заяви

Без виклику осіб, які можуть отримати статус учасників справи;

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СИСТЕМА» звернулось до Господарського суду Київської області із заявою №и б/н від 16.07.2025 (вх. № суду 6594 від 17.07.2025) до Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «МАТЮШІ» про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма «МАТЮШІ», в межах суми майбутніх позовних вимог у розмірі 242 714, 97 грн.

В обґрунтування підстав для забезпечення позову до подачі позовної заяви заявник посилається на те, що між ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» та ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» укладено договір про надання охоронних послуг № 20250201-MAT від 01.02.2025, на виконання умов якого ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» як виконавець послуг виконало умови договору, що, за його доводами, підтверджується актами надання послуг № 284 від 31.05.2025 та № 343 від 31.05.2025 за травень 2025 року, а також актами надання послуг № 349 від 30.06.2025 та № 380 від 30.06.2025 за червень 2025 року. Однак, за ствердженням заявника, ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» не виконало свої зобов`язання, що призвело до виникнення заборгованості за надані послуги за період травень-червень 2025 року в розмірі 238 465, 14 грн. Заявник доводить, що ним, з метою досудового врегулювання спору, було направлено ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» претензію № 3 на суму 121 375, 96 грн, яка залишилась з боку боржника без відповіді та задоволення. Оскільки, як зазначив заявник, боржник не здійснив оплату за послуги, пред`явлені в претензії, а також не сплатив за актами надання послуг за червень 2025 року, ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» має намір стягнути з ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» заборгованість в загальному розмірі 242 714, 97 грн, яка складається із 238 465, 14 грн загальної суму боргу (включаючи заборгованість за травень та червень 2025 року) та 4 249, 83 грн штрафних санкцій, розрахованих на суму, що була предметом претензії.

Водночас, за ствердженням заявника, йому стало відомо про можливі недобросовісні дії боржника, спрямовані на ухилення від виконання майбутнього судового рішення, а саме у заявника існують побоювання, що боржник може вчиняти дії з відчуження належного йому майна та/або грошових коштів, що ускладнить або унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог. Заявник вважає, що накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на банківських рахунках боржника, в межах суми майбутніх позовних вимог, є адекватним та співмірним із заявленими вимогами та необхідним для забезпечення виконання майбутнього рішення суду. На думку заявника, можливість боржника в будь-який момент розпорядитися коштами, які знаходяться на його рахунках, є беззаперечною, що в майбутньому може утруднити виконання судового рішення у разі його ухвалення на користь заявника. Враховуючи наявність обґрунтованих побоювань щодо можливих недобросовісних дій боржника, спрямованих на ухилення від виконання майбутнього судового рішення, заявник звернувся до суду із даною заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви.

Розглянувши заяву ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» про забезпечення позову до подачі позовної заяви шляхом накладення арешту на грошові кошти, що знаходяться на будь-яких рахунках ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ», в межах суми майбутніх позовних вимог у розмірі 242 714, 97 грн, суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, виходячи з такого.

Забезпечення позову є засобом, що призначений гарантувати виконання майбутнього рішення господарського суду. З метою гарантування виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову, який передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (рішення Конституційного Суду України № 4-рп/2011 від 31.05.2011). Зокрема інститут забезпечення позову сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого ст. 55 Конституції України (рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2011 від 16.06.2011).

За приписами ст. 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пунктами 1 ч. 1 ст. 137 ГПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 ГПК України, заява про забезпечення позову подається в письмовій формі та підписується заявником і повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

Отже, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам

При цьому, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересів), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

У вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову господарським судам необхідно дотримуватися принципу їх співмірності із заявленими позивачем вимогами.

Верховний Суд у своїй постанові від 22.07.2021 у справі № 910/4669/21 зазначив, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків від заборони відповідачу/ іншим особам здійснювати певні дії.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивач повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою та надати суду докази наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 910/14149/19.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Відповідно до ст. 76, ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Дослідивши подану ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» заяву про забезпечення позову до подачі позовної заяви, суд зазначає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що невжиття запропонованого заходу забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він планує звернувся до суду.

Зі змісту заяви ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» про забезпечення позову до подачі позовної заяви вбачається, що остання ґрунтується на припущеннях заявника стосовно можливого вчинення ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» дій, спрямованих на розпорядження грошовими коштами, які знаходяться на його рахунках, або дій з відчуження належного йому майна та/або грошових коштів.

Проте, суд критично оцінює та вважає вказану позицію ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» безпідставною та такою, що ґрунтується виключно на припущеннях заявника, оскільки жодних належних та допустимих доказів того, що ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» вчиняє або має намір вчинити будь-які дії, спрямовані на ухилення від виконання рішення суду в майбутньому або утруднення його виконання, у разі задоволення позову, заявник до суду не надав.

Саме лише посилання ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» у поданій ним заяві про вжиття заходів забезпечення позову до подачі позовної заяви на потенційну можливість ускладнення виконання рішення суду у разі задоволення позову, без наведення належного обґрунтування та без підтвердження таких посилань відповідними доказами, не є достатньою підставою для задоволення такої заяви.

Отже, заявником не обґрунтовано необхідності вжиття заходів забезпечення позову, не надано суду доказів на підтвердження вчинення відповідачем будь-яких дій, спрямованих на уникнення виконання рішення в майбутньому, у разі задоволення позову, та не надано на підтвердження своєї позиції належних та допустимих доказів щодо наявності фактичних обставин, з якими процесуальний закон пов`язує необхідність застосування заходів забезпечення позову.

Суд наголошує на тому, що забезпечення позову не може ґрунтуватись лише на припущеннях заявника щодо дій відповідача у майбутньому, а посилання заявника на можливе утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду, мотивовані наведеними вище обставинами, безумовно та переконливо не свідчить про наявність достатньо обґрунтованого припущення стосовно можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду в разі невжиття такого заходу забезпечення позову.

При цьому, як вже було зазначено судом вище, саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача (особи, яка може набути статус відповідача) від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи наведене вище, на переконання суду, ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» не було наведено достатніх, належних та допустимих у розумінні ст. 76, 77, 79 ГПК України доказів вчинення ТОВ Агрофірма «МАТЮШІ» дій, які б могли призвести до ускладнення виконання судового рішення в майбутньому. Також, заявником не доведено суду, що у разі задоволення судом рішення, боржник буде зловживати своїми правами та не виконувати свої обов`язки.

Згідно з ч. 5, 6 ст. 140 ГПК України, залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Згідно з п. 8 ст. 140 ГПК України, ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення заяви ТОВ «ЕКО-СИСТЕМА» про забезпечення позову до подачі позовної заяви.

За таких обставин, керуючись ст. 136, 137, 140, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКО-СИСТЕМА» № б/н від 16.07.2025 (вх. № суду 6594 від 17.07.2025) про забезпечення позову до подачі позовної заяви відмовити.

2. Згідно ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко