ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 року м. Дніпро Справа № 904/4020/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Чередка А.Є. (доповідач)

суддів: Іванова О.Г., Мороза В.Ф.,

при секретарі судового засідання: Кишкань М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс"

на рішення Господарського суду Дніпропетровської області (суддя Красота О.І.) від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Транс Логістик", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24:

- позов задоволено у повному обсязі;

- стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Транс Логістик" (49000, м. Дніпро, вул. Кільченська, 3, ідентифікаційний код в ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (02222, м. Київ, вул. Закревського, 16, ідентифікаційний код в ) основний борг у розмірі 287 309,52 грн., пеню у розмірі 13 565,74 грн., 12% річних у розмірі 6 482,59 грн., інфляційні втрати у розмірі 1 723,86 грн., судовий збір у розмірі 1 854,49 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

До Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24 в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове рішення, згідно з яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Транс Логістик" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" суму грошових коштів за договором від 06.09.2024 № 06/09/2024-1ПД про надання правової (правничої) допомоги в розмірі 30 625,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позивач разом з позовною заявою, надав суду належні та допустимі докази на підтвердження фактично понесених витрат на професійну правничу (правову) допомогу адвоката на суму 30 625,00 грн., проте Господарський суд Дніпропетровської області розподіляючи судові витрати на професійну правову допомогу понесені позивачем дійшов висновків про зменшення суми відшкодування таких витрат зі сторони відповідача до 10 000,00 грн., що не відповідає встановленим судом фактичним обставинам справи.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 14.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24, розгляд апеляційної скарги призначено в судове засідання на 08.07.2025р.

Сторони не скористались своїм правом участі у судовому засіданні, про час та місце його проведення були повідомлені апеляційним судом належним чином, що підтверджується відповідними матеріалами справи.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що явка представників учасників справи в судове засідання апеляційним судом обов`язковою не визнавалася, а їх неявка не перешкоджає розгляду апеляційної скарги, колегія суддів вважає за можливе розглянути справу по суті у відсутності представників учасників справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, судова колегія дійшла до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено місцевим господарським судом, 21.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" (далі Позивач, Постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Терра Транс Логістик" (далі Відповідач, Покупець) укладено Договір № 19845-04/2022 (далі Договір).

Згідно з п. 1.1 Договору Постачальник зобов`язується в порядку та на умовах, визначених Договором, передати у власність Покупця визначені Договором запчастини, експлуатаційні матеріали, автомобільні шини тощо (далі - товар), а також надати шиноремонтні та шиномонтажні послуги (далі послуги), а Покупець зобов`язується в порядку і на умовах, визначених Договором, прийняти товар та послуги і здійснити їх оплату.

За умовами п. 1.2 Договору номенклатура, найменування, одиниця виміру, походження товару, загальна кількість, ціна за одиницю товару, що передаються за Договором, термін та умови передачі визначаються у рахунках-фактурах (рахунках на оплату), товарних (видаткових) накладних, або інших передбачених чинним законодавством документах на товари, які є невід`ємною частиною Договору та остаточно узгоджується сторонами на кожну окрему партію товару.

Відповідно до п. 1.3 Договору найменування, вартість та обсяг наданих послуг зазначається в актах виконаних робіт, укладених сторонами, які є невід`ємними частинами Договору.

За умовами п. 1.4 Договору загальна сума Договору складається із вартості переданого товару, що відповідає сумі всіх товарних (видаткових) накладних, та сумарної вартості наданих послуг, зазначених в актах виконаних робіт, здійснених протягом дії Договору.

Відповідно до п. 2.1 Договору Покупець направляє Постачальнику замовлення на поставку товару з посиланням на номер і дату Договору, із зазначенням кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару.

Згідно з п. 2.2 Договору Постачальник підтверджує замовлення з урахуванням наявних на його складі товарних позицій або які можуть бути доставлені Покупцю у відповідні строки з інших складів Постачальника.

За умовами п. 2.3 Договору поставка товару здійснюється на умовах:

2.3.1 EXW (франко-завод; назва місця: склад Постачальника (правила ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року) товар переходить у власність Покупця з моменту його передачі Покупцю на складі Постачальника. Доказом передачі товару Постачальником у власність Покупця є належним чином оформлена товарна (видаткова) накладна;

2.3.2 FCA (франко-перевізник) (правила ІНКОТЕРМС в редакції 2020 року) товар переходить у власність Покупця з моменту передачі товару у розпорядження перевізника на складі Постачальника. Вибір перевізника здійснюється Покупцем на власний розсуд. З моменту передачі товару перевізнику обов`язки Постачальника перед Покупцем вважаються виконаними у повному обсязі та належним чином, а ризики загибелі, втрати, пошкодження або знищення товару переходять до Покупця. Доказом передачі товару Перевізнику є належним чином оформлених товарної (видаткової) накладної та товарно-транспортної накладної, що разом засвідчують факт передачі Постачальником товару Покупцю.

Відповідно до п. 2.4 Договору погодження сторонами кількості, номенклатури, асортименту та ціни товару відбувається за їх взаємною згодою шляхом переговорів та фіксується у товарних (видаткових) накладних і рахунках на оплату, що являються невід`ємними складовими Договору, без складання специфікацій.

Згідно з п. 2.5 Договору Покупець, підписуючи товарну (видаткову) накладну, виявляє згоду на прийняття товару відповідно до попередньої домовленості із Постачальником та позбавляється права заявляти претензії щодо невідповідності поставленого товару за кількістю, номенклатурою, асортиментом та ціною. Сторони домовились, що, уповноважуючи певну особу на прийняття товару від Постачальника, у тому числі Перевізника, Покупець тим самим уповноважує таку особу підписувати відповідні документи на товар: товарні (видаткові) накладні, товарно-транспортні накладні тощо.

За умовами п. 2.6 Договору датою поставки товару вважається дата підписання уповноваженими представниками сторін товарної (видаткової) накладної, що засвідчує прийняття товару Покупцем від Постачальника. При цьому, печатка Покупця може не використовуватись, якщо факт невикористання печатки в господарській діяльності підтверджений установчими документами Покупця.

Відповідно до п. 2.7 Договору перелік уповноважених осіб визначається Покупцем на підставі виданої Постачальнику генеральної довіреності на отримання товаро-матеріальних цінностей (Зразок генеральної довіреності Додаток № 1 до Договору). У разі зміни переліку уповноважених осіб на приймання товару Покупець повинен внести зміни в генеральну довіреність. Відповідальність за своєчасне надання даних про зміну уповноважених осіб несе Покупець.

Пунктом 2.8 Договору передбачено, що відсутність печатки Покупця на переліку документів п. 2.13 при наявності підписів уповноважених осіб згідно з п. 2.7 не є підставою для заперечень факту приймання товару, надання послуг, а підпис є достовірним доказом факту поставки (передання) товару, отримання послуг.

Відповідно до п. 2.13 Договору в залежності від виду господарської операції за Договором (поставка товару або надання послуг) Постачальник повинен надати Покупцю такі документи:

- товарну (видаткову) накладну;

- акт виконаних робіт;

- рахунок на оплату;

- сертифікати відповідності, видані органами Держстандарту України (на товар, що підлягає обов`язковій сертифікації).

Пунктом 3.1 Договору передбачено, що ціни на товар і послуги погоджуються сторонами у кожному окремому випадку і вказуються у товарних (видаткових) накладних, товарно-транспортних накладних, замовленнях-нарядах та актах виконаних робіт, які є невід`ємною частиною Договору.

Згідно з п. 3.2 Договору за домовленістю сторін товар продається на умовах попередньої оплати або на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту. Кредитним лімітом сторони вважають суму, на яку Постачальник може поставити товар на умовах домовленого відтермінування. В залежності від загальної суми щомісячних замовлень Покупця, Постачальник визначає суму кредитного ліміту.

Згідно з п. 3.3 Договору у випадку продажу товару на умовах попередньої оплати Постачальник одночасно з підтвердженням замовлення надає Покупцю рахунок на оплату.

За умовами п. 3.4 Договору якщо продаж товару здійснюється на умовах відстрочення платежу в межах кредитного ліміту, термін такого відстрочення зазначається у товарній (видатковій) накладній. У такому разі товар має бути сплачений не пізніше останнього дня відтермінування включно на підставі рахунку на оплату, який надається Постачальником Покупцю разом з товарною (видатковою) накладною. Підписання Покупцем або уповноваженої ним особи на прийняття товару товарної (видаткової) накладної є належним підтвердженням факту отримання ним рахунку на оплату.

Відповідно до п. 3.7 Договору зобов`язання Покупця щодо оплати поставленого товару вважається виконаними з моменту зарахування коштів на рахунок Постачальника. Взаєморозрахунки у Постачальника з Покупцем ведуться в розрізі Договору.

За умовами п. 4.3 Договору Покупець зобов`язаний прийняти товар та здійснити відповідні розрахунки згідно з розділом 3 Договору.

Відповідно до п. 4.4 Договору товар приймається Покупцем у відповідному порядку:

4.4.1 товар від перевізника Покупець приймає за вантажними місцями;

4.4.2 приймання товару Покупцем за кількістю та якістю здійснюється протягом не більше 3-х робочих днів з дня відвантаження товару Постачальником.

Згідно з п. 5.2 Договору за порушення грошового зобов`язання за Договором більше 3-х календарних днів Покупець сплачує на користь Постачальника пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ до суми простроченого платежу, за весь період такого прострочення.

За умовами п. 5.3 Договору сторони домовились, що у разі прострочення виконання грошового зобов`язання, передбаченого Договором, винна сторона несе відповідальність, встановленої статтею 625 Цивільного кодексу України, а саме: той, хто прострочив виконання грошового зобов`язання, має сплатити на користь іншої сторони за Договором суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 12% річних від простроченої суми.

Відповідно до п. 5.5 Договору Постачальник залишає за собою право в односторонньому порядку приймати рішення про застосування, часткове застосування, не застосування до Покупця пені та штрафних санкцій згідно з п.п. 5.1-5.4 Договору. Пеня та штрафні санкції вважаються застосованими в разі надіслання Покупцю повідомлення-претензії від Постачальника з розрахунком за конкретний період санкцій та пені відносно прострочення виконання грошового зобов`язання. Покупець зобов`язаний протягом 3 робочих днів від дати отримання повідомлення-претензії сплатити штрафні санкції та пеню на банківські реквізити Постачальника, які вказані у повідомленні-претензії.

Згідно з п. 8.2 Договору цей Договір набирає чинності з моменту підписання його сторонами і діє до 31.12.2022.

За умовами п. 8.4 Договору якщо протягом 1-го місяця до закінчення терміну дії Договору жодна зі сторін не заявить про намір змінити його умови або припинити його дію, Договір вважається продовженим на 1 календарний рік і так рік за роком.

На виконання умов Договору Позивач поставив Відповідачу товар на загальну суму 317 309,52 грн., що підтверджується видатковими накладними: № SI від 12.06.2024 на суму 28 333,20 грн.; № SI від 09.07.2024 на суму 288 976,32 грн., які підписані сторонами без будь-яких зауважень і заперечень, а також виставив рахунки на оплату № S від 12.06.2024 та № S від 08.07.2024.

Як вбачається зі змісту видаткових накладних, товар поставлений на умовах відстрочення платежу, строк оплати встановлений: за видатковою накладною № SI від 12.06.2024 - до 15.06.2024; за видатковою накладною № SI від 09.07.2024 - до 12.07.2024.

Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений товар у розмірі 30 000,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією № 560 від 29.08.2024. Заборгованість, яка лишилась несплаченою Відповідачем, складає 287 309,52 грн.

З урахуванням викладеного та норм чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, господарський суд першої інстанції дійшов висновку, що позовна вимога щодо стягнення з Відповідача основного боргу у розмірі 287 309,52 грн. підлягає задоволенню.

Також, судом першої інстанції на підставі п.п. 5.2., 5.3. Договору та ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України стягнуто з Відповідача на користь Позивача пеню у розмірі 13 565,74 грн., 12% річних у розмірі 6 482,59 грн. та інфляційні втрати у розмірі 1 723,86 грн.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24 оскаржується Позивачем в частині розподілу витрат на професійну правничу допомогу.

Так, у позовній заяві Позивач вказав про фактично понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 30 625,00 грн., які просив суд стягнути з Відповідача.

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 625,00 грн. Позивач надав суду:

- Договір про надання правової (правничої) допомоги № 06/09/2024-1ПД від 06.09.2024, укладений між Позивачем (Клієнт) та Адвокатом Спиридоновим Олегом Володимировичем (Адвокат) (далі Договір від 06.09.2024);

- Додаткову угоду від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024;

- опис наданих послуг від 11.09.2024 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 06/09/2024-1ПД від 06.09.2024 на суму 30 625,00 грн.;

- довіреності від 28.02.2024, від 26.07.2024;

- платіжну інструкцію в національній валюті № 1861 від 11.09.2024 на суму 30 625,00 грн.;

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія МК № 001709 від 08.11.2019.

Так, за умовами п. 1.1 Договору від 06.09.2024 Адвокат бере на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим Договором, надати необхідну правову допомогу Клієнту щодо захисту його прав і законних інтересів у господарських судах всіх інстанцій у відповідності до Господарського процесуального кодексу України відносно контрагента Товариства з обмеженою відповідальністю "Терра Транс Логістик" (, місцезнаходження: вул. Кільченська, 3, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49000) щодо стягнення з останнього на користь Клієнта суми дебіторської заборгованості та штрафних санкцій у зв`язку з порушенням договірних зобов`язань, а Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар за надання такої правової допомоги.

Згідно з п. 1.2 Договору від 06.09.2024 правова допомога включає:

- вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, якими врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, а також підготовку та подання до суду заяв по суті справи, передбачених Господарським процесуальним кодексом України;

- від імені Клієнта здійснювати представництво його процесуальних прав та обов`язків в процесуальному статусі позивача, які передбачені Господарським процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 4.1 Договору від 06.09.2024 за правову допомогу, передбачену п. 1.2 Договору, Клієнт сплачує Адвокату винагороду у розмірі, визначеному у додаткових угодах до цього Договору, за такими розрахунковими ставками, зокрема:

- за представництво Клієнта та ведення справи в господарському суді першої інстанції, у т.ч. підготовку та подання заяв по суті справи та з процесуальних питань, участь у судових засіданнях 3 500,00 грн. за 1 годину витраченого часу Адвоката.

Згідно з п. 4.2 Договору від 06.09.2024 у розмір правової допомоги не включаються фактичні витрати, пов`язані з виконанням Адвокатом зобов`язань за Договором.

За умовами п. 8.1 Договору від 06.09.2024 цей Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за ним.

У п. 1 Додаткової угоди від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024 сторони домовились, що розмір винагороди за надання послуг за основним Договором становить:

1.1 за вивчення та аналіз документів, що підтверджують наявність спору, чинного законодавства України, яким врегульовані спірні правовідносини та процесуальні підстави для проведення позовної роботи в інтересах Клієнта, судової практики Верховного Суду, а також підготовку та подання до Господарського суду Дніпропетровської області позовної заяви 30 625,00 грн. (згідно з описом наданих послуг, що додається);

1.2 за представництво Клієнта та ведення справи у Господарському суді Дніпропетровської області у процесуальному статусі позивача, у т.ч. у судових засіданнях 3 500,00 грн. за 1 годину витраченого часу Адвоката.

За умовами п. 2 Додаткової угоди від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024 винагорода, згідно з п. 1.1 Додаткової угоди сплачується Клієнтом на умовах 100% попередньої оплати. А винагорода, що передбачена п. 1.2 Додаткової угоди, сплачується Клієнтом після виконання всіх умов основного Договору на підставі акту приймання-передачі.

Відповідно до п. 3 Додаткової угоди від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024 додатково до винагороди, зазначеної у п. 1 Додаткової угоди, Клієнт компенсує Адвокату за його вимогою додаткові витрати, необхідні для виконання зобов`язань за основним Договором (вартість проведення експертиз та висновків фахівців, поштові, транспортні витрати, витрати, пов`язані із прибуттям у судове засідання, та інші витрати, необхідні для виконання Адвокатом зобов`язань за основним Договором). Облік всіх витрат по виконанню основного Договору покладається на Адвоката.

Згідно з п. 4 Додаткової угоди від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024 за згодою сторін, у разі задоволення судом позову у справі, Клієнт сплачує Адвокату гонорар у розмірі 5% від суми, присудженої судом на користь Клієнта.

Відповідно до п. 5 Додаткової угоди від 11.09.2024 до Договору від 06.09.2024 оплата передбаченого пунктом 4 Додаткової угоди гонорару успіху здійснюється протягом 3 робочих днів з дня отримання Клієнтом наказу про примусове виконання судового рішення.

В описі наданих послуг від 11.09.2024 за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 06/09/2024-1ПД від 06.09.2024 сторони окреслили перелік наданих Адвокатом послуг на суму 30 625,00 грн.

11.09.2024 Позивач сплатив Адвокату 30 625,00 грн., що підтверджується платіжною інструкцією в національній валюті № 1861 від 11.09.2024.

Розглянувши вимоги Позивача про розподіл витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 30 625,00 грн. суд першої інстанції дійшов до висновку про їх завищення та наявність підстав для їх часткового задоволення у розмірі 10 000,00 грн., з чим погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з ч. 3 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

За приписами ч. 4 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

За приписами ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі Закон) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За приписами п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини 1 статті 1 Закону).

Відповідно до ст. 19 Закону видами адвокатської діяльності, зокрема є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Згідно зі ст. 30 Закону гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, з положень наведених норм випливає, що, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат.

Одночасно слід враховувати, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування цих витрат.

Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, - то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Разом з тим, при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватись на більш чітких критеріях, визначених у частині 4 статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності цим критеріям заявлених витрат.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 21.05.2019 у справі № 903/390/18.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

Відповідно до правової позиції, викладеної, зокрема у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (п.27.2.); суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення (п. 22).

Вирішуючи питання стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Право на справедливий суд, передбачене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та положення ст. 4 ГПК України стосовно рівності сторін є гарантією захисту прав, у даному випадку відповідача, від покладення на нього обов`язку відшкодування необґрунтованої вартості послуг адвоката внаслідок різних причин, зокрема, помилки позивача в оцінці вартості таких послуг, отримання і оплата позивачем послуг, що не були необхідні для розгляду даної справи або ж навіть навмисного завищення позивачем та адвокатом вартості таких послуг з метою отримання неправомірної вигоди за рахунок відповідача.

Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи, зокрема на складність справи, витрачений адвокатом час.

Велика Палата Верховного Суду вже вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 02.07.2020 у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19), у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Виходячи з вищенаведеного місцевий господарський суд дійшов до вірного висновку, що наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу у зазначеному розмірі, адже цей розмір має бути не лише доведений, а відповідати критерію розумної необхідності таких витрат, співмірності їх розміру зі складністю справи та розміром позовних вимог.

При цьому, суд першої інстанції встановив, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їх розміру, і є завищеним, оскільки становить 30 625,00 грн., у той час, як:

- предметом спору у даній справі було стягнення заборгованості за поставлений товар, інфляційних втрат, 12% річних та пені, судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою і не потребує детального вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі;

- справа є малозначною та не є складною за своєю суттю і за обсягом документів; справа розглядалась у порядку спрощеного позовного провадження, який призначений для розгляду справ незначної складності;

- обсяг доказів у справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом, є незначним.

Колегія суддів, виходячи з обставин даної справи, погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а доводи апеляційної скарги вважає безпідставними.

Отже, доводи апелянта не знайшли підтвердження під час апеляційного перегляду справи та спростовуються вищевикладеним, тому рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

З підстав наведеного та керуючись ст.ст. 264, 269, 270, 275-284, 287 Господарського процесуального кодексу України, апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Автодистриб`юшн Карго Партс" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24 - залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 06.03.2025р. у справі № 904/4020/24 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повна постанова складена та підписана 17.07.2025 року.

Головуючий суддя А.Є. Чередко

Суддя О.Г. Іванов

Суддя В.Ф. Мороз