ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2025 Справа № 917/518/25

за позовною заявою ОСОБА_1 (адреса АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації (адреса площа Перемоги, 2, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, )

про зобов`язання вчинити дії

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (адреса вул. Миколаївська, 9, кім.9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600, )

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації, у якому просить зобов`язати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації вчинити реєстраційну дію щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» та як особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (), у тому числі підписувати договори, а саме: внесення в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» з 16 жовтня 2023 року на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23.

Ухвалою від 24.03.25 суд постановив прийняти позовну заяву до розгляду і відкрити провадження у справі, справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 15.04.2025, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Від відповідача 07.04.2025 на електронну пошту суду та 09.04.2025 через АТ "Укрпошта" надійшов відзив на позов.

Ухвалою від 15.04.25 суд постановив відкласти підготовче засідання на 27.05.2025 р., залучити до участі у справі №917/518/25 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К», сторонам направити завчасно на адресу третьої особи документи, які надані та/чи будуть надавати суду і відсутні у третьої особи (докази направлення надати суду), запропонувати третій особі надати з урахуванням отриманих від сторін документів, документально підтверджені письмові пояснення, завчасно направивши їх копії учасникам справи, запропонувати учасникам справи вчинити дії на виконання завдання підготовчого провадження.

28.04.2025 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

У підготовчому засіданні, 27.05.2025р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 27.05.2025р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/518/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 08.07.2025.

05.06.2025 від відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без участі його представника. При цьому, відповідач вказав, що при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Позивачем 01.07.25 подана заява про проведення розгляду справи без участі його представника. При цьому, позивач повідомив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Сторони, повідомлені належним чином про розгляд справи явку представників не забезпечили.

Згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Враховуючи те, що норми ст.81 ГПК України щодо обов`язку господарського суду витребувати у сторін документи і матеріали, необхідні для вирішення спору, кореспондуються з диспозитивним правом учасників справи подавати докази, а п.4 ч.3 ст.129 Конституції України визначає одним з принципів судочинства - свободу в наданні сторонами суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, господарським судом створені належні умови для надання сторонами доказів в обґрунтування своєї правової позиції у справі.

Отже, судом було забезпечено принцип змагальності сторін, рівність сторін, що полягає у наданні їм однакових можливостей для реалізації ними своїх процесуальних прав, з огляду на сплив строків для подання доказів, з метою дотримання прав позивача на своєчасне вирішення спору.

Враховуючи те, що подані сторонами у цій справі докази, дозволяють суду встановити та оцінити конкретні обставини (факти), які мають суттєве значення для вирішення цього спору, а отже, розглянути та вирішити спір по суті й здійснити розподіл судових витрат у цій справі, що в свою чергу, вказує на можливість виконання завдань господарського судочинства та з урахуванням необхідності дотримання розумних строків розгляду справи, суд вважає, що в матеріалах справи доказів достатньо для з`ясування обставин справи і прийняття судового рішення у справі № 917/518/25.

У судовому засіданні 08.07.25 суд склав вступну та резолютивну частини рішення.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

В обгрунтування позову позивач послався на такі обставини:

- рішенням засновника ТОВ «ДАСТ і К» (далі - Товариство) від 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «ДАСТ і К». На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано наказ №Д-10 від 01 квітня 2016 року про виконання обов`язків директора ТОВ «ДАСТ і К».

З метою реалізації свого права на вільний вибір трудової діяльності ОСОБА_1 01 серпня 2022 року склала заяву про звільнення за власним бажанням з посади директора ТОВ «ДАСТ і К» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

01 серпня 2022 року направила на адресу учасника ТОВ «ДАСТ і К» ОСОБА_2 повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників ТОВ «ДАСТ і К» на 05.09.2022 р. та заяву ОСОБА_1 від 01.08.2022 р. про звільнення, що підтверджується доданою копією фіскального чека. У призначену дату та час ОСОБА_2 для вирішення питання про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «ДАСТ і К» не з`явився.

14 грудня 2022 року ОСОБА_1 повторно направила на адресу єдиного учасника ТОВ «ДАСТ і К» ОСОБА_2 ( АДРЕСА_2 ) повідомлення про скликання позачергових загальних зборів учасників Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К», що підтверджується доданою копією накладної № 815 та опису вкладення до поштового листа.

Скликані ОСОБА_1 на 16 січня 2023 року загальні збори учасників ТОВ «ДАСТ і К» не відбулись у зв`язку з неявкою єдиного учасника Товариства ОСОБА_2 , що підтверджується доданою копією протоколу загальних зборів учасників ТОВ «ДАСТ і К» від 16.01.2023р.

21 серпня 2023 року ОСОБА_1 повторно направлено на адресу учасника Товариства, - ОСОБА_2 , повідомлення про скликання загальних зборів учасників ТОВ «ДАСТ і К» на 16 жовтня 2023 року та заяву від 01 серпня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 з посади директора ТОВ «ДАСТ і К».

Під час кур`єрської доставки працівником пошти поштове відправлення ОСОБА_2 не вручено і протягом законодавчо визначеного строку зберігання поштового відправлення ОСОБА_2 не вжито заходів для його отримання. У зв`язку з наведеним поштове відправлення 29 вересня 2023 року повернулося відправнику за закінченням строку зберігання.

16 жовтня 2023 року (у визначений час та місце) учасник ТОВ «ДАСТ і К» ОСОБА_2 , чи його повноважний представник, для участі у загальних зборах учасників не з`явився, у зв`язку з чим загальні збори учасників ТОВ «ДАСТ і К» не відбулись та, відповідно, питання звільнення Позивача з посади директроа ТОВ «ДАСТ і К» не вирішено, що підтверджується доданою копією акта від 16.10.2023р. про не проведення Загальних зборів Учасників ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ДАСТ і К» у зв`язку з неприбуттям повноважного представника єдиного учасника.

- Рішенням Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23 задоволено повністю позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» про визнання трудових відносин припиненими:

визнано припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (ідентифікаційний код юридичної особи 13953635, адреса вул. Миколаївська, 9, кім. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) і ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса АДРЕСА_1 ) з 16 жовтня 2023 року.

- у зв`язку з набранням вказаним судовим рішенням законної сили ОСОБА_1 звернулась до державних реєстраторів Департаменту державної реєстрації, який є структурним підрозділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району без статусу юридичної особи, з проханням внесення змін до відомостей про ТОВ «ДАСТ і К», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в частині виключення відомостей про ОСОБА_1 як керівника та особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи.

- за результатами такого звернення ОСОБА_1 державним реєстратором було роз`яснено, що внесення змін до відомостей про керівника за відсутності рішення загальних зборів учасників юридичної особи може бути проведено лише на підставі судового рішення про зобов`язання вчинення відповідних реєстраційних дій. Таким чином, реєстратор позбавлений можливості виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 як керівника та особу, яка має право вчиняти дії від імені ТОв «ДАСТ і К», на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23, оскільки таке рішення не зобов`язує реєстратора провести такі реєстраційні дії.

- ОСОБА_1 в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань значиться керівником та представником ТОВ «ДАСТ і К», хоча жодних представницьких функцій та посадових обов`язків директора вказаного товариства ОСОБА_1 не виконує та правових підстав для їх виконання не має. При цьому, в силу законодавчого регулювання порядку внесення змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, ОСОБА_1 позбавлена можливості внести в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомості про припинення трудових відносин з ТОВ «ДАСТ і К».

- ОСОБА_1 , з метою захисту своїх порушених прав, звернулась до Полтавського окружного адміністративного суду з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К», про зобов`язання вчинити певні дії. Водночас, ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 листопада 2024 року провадження у справі №440/5548/24 за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариство з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К», про зобов`язання вчинити певні дії закрито та роз`яснено позивачу право на звернення з цим позовом до суду у порядку господарського судочинства.

У зв`язку з вказаним, ОСОБА_1 , звернулася за захистом своїх прав до Господарського суду Полтавської області з даним позовом.

Відповідач у відзиві вказав, що резолютивна частина рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23 не зобов`язує реєстратора провести реєстраційні дії щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» та як особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К», тому державний реєстратор не вправі вносити будь-які відомості до ЄДР на підставі вказаного судового рішення.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання правочину недійсним, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Суд наголошує, що застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим: (а) застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; (б) обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; (в) застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; (г) застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права.

Належним та ефективним способом захисту є лише той, який спрямований саме на ті правові наслідки, які захищають право.

Системний аналіз ст.ст. 16 ЦК України, ст. 20 ГК України, ст. 5 ГПК України дає підстави для висновку, що вимога про застосування судом ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного приватного права та інтересу, який не суперечить закону, має бути викладена у позовній заяві, а саме має бути відображена (конкретно сформульована) у змісті позовних вимог, саме це є первинною підставою для застосування судом матеріально-процесуального інструментарію закону. Інакше суд позбавляється процесуальної можливості застосувати його та визначити ефективний спосіб захисту порушеного, невизнаного або оспореного приватного права та інтересу, який не суперечить закону.

Велика Палата Верховного Суду зазначила, що в кінцевому результаті ефективний спосіб захисту прав повинен забезпечити поновлення порушеного права, а в разі неможливості такого поновлення гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування, тобто такий захист повинен бути повним та забезпечувати таким чином мету здійснення правосуддя та принцип процесуальної економії (забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту) (п. 145 рішення ЄСПЛ від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» (Chahal v. the United Kingdom, заява № 22414/93) та п. 75 рішення ЄСПЛ від 05 квітня 2005 року у справі «Афанасьєв проти України» (заява № 38722/02), п. 8.40. Постанови ВП ВС від 25.01.2022 у справі № 143/591/20).

Відповідно до ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на власний розсуд.

У даному випадку ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Полтавської області з позовом до Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації, у якому просить зобов`язати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації вчинити реєстраційну дію щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» та як особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (), у тому числі підписувати договори, а саме: внесення в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» з 16 жовтня 2023 року на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23.

Судом встановлено, що рішенням засновника ТОВ «ДАСТ і К» (далі - Товариство) від 01 квітня 2016 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора ТОВ «ДАСТ і К». На підставі вказаного рішення ОСОБА_1 видано наказ №Д-10 від 01 квітня 2016 року про виконання обов`язків директора ТОВ «ДАСТ і К».

01 серпня 2022 року ОСОБА_1 склала заяву про звільнення за власним бажанням з посади директора ТОВ «ДАСТ і К» на підставі ст. 38 Кодексу законів про працю України.

У рішенні Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23 судом встановлено, що Позивач діяла з урахуванням вимог закону, нею ініційовано проведення загальних зборів для вирішення питання про її звільнення; заява про звільнення, зі змісту якої чітко вбачається бажання припинити трудові відносини з відповідачем, доведена до відома учасника товариства, який з моменту подачі такої заяви мав достатньо часу, але не надав жодних доказів у підтвердження того, що ним прийнято відповідне рішення стосовно припинення повноважень виконавчого органу та призначення нового директора Товариства; відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не внесено.

За даних обставин, п.2 резолютивної частини рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23 визнано припиненими трудові відносини між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (ідентифікаційний код юридичної особи - 13953635, адреса - вул. Миколаївська, 9, кім. 9, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) і ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 , адреса - АДРЕСА_1 ) з 16 жовтня 2023 року.

Разом з тим, у зазначає у позові позивач і не заперечує відповідач, у зв`язку з набранням вказаним судовим рішенням законної сили ОСОБА_1 звернулась до державних реєстраторів Департаменту державної реєстрації, який є структурним підрозділом виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району без статусу юридичної особи, з проханням внесення змін до відомостей про ТОВ «ДАСТ і К», що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, в частині виключення відомостей про ОСОБА_1 як керівника та особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи. Проте, за результатами такого звернення ОСОБА_1 державним реєстратором було роз`яснено, що внесення змін до відомостей про керівника за відсутності рішення загальних зборів учасників юридичної особи може бути проведено лише на підставі судового рішення про зобов`язання вчинення відповідних реєстраційних дій. Таким чином, реєстратор позбавлений можливості виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про ОСОБА_1 як керівника та особу, яка має право вчиняти дії від імені ТОв «ДАСТ і К», на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23, оскільки таке рішення не зобов`язує реєстратора провести такі реєстраційні дії.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Згідно із пункту 2 частини 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі, а також що надійшли в електронній формі від суду або державної виконавчої служби відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», у тому числі щодо зобов`язання вчинення реєстраційних дій.

За змістом пункту 3 частини 5 статті 25 «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» суб`єкт державної реєстрації не пізніше наступного робочого дня з дати отримання судового рішення, передбаченого пунктом 2 частини першої цієї статті, проводить відповідну реєстраційну дію шляхом внесення запису до Єдиного державного реєстру (крім випадків, передбачених пунктами 1 та 2 цієї частини).

Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.

Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 в справі № 910/7164/19.

У постанові Верховного Суду від 05.02.2020 у справі № 914/393/19 зроблено висновок, що як захист права розуміють державно-примусову діяльність, спрямовану на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною. Спосіб захисту може бути визначений як концентрований вираз змісту (суті) міри державного примусу, за допомогою якого відбувається досягнення бажаного для особи, право чи інтерес якої порушені, правового результату. Спосіб захисту втілює безпосередню мету, якої прагне досягнути суб`єкт захисту (позивач), вважаючи, що таким чином буде припинене порушення (чи оспорювання) його прав, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав.

Отже, виходячи із вище викладеного, можна дійти висновку, що процедура звільнення директора із займаної посади внаслідок припинення трудових відносин з підприємством має супроводжуватись виключенням директора з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 24.12.2019 у справі № 758/1861/18 зазначив, що факт припинення повноважень директора як посадової особи законодавець пов`язує із моментом внесення відповідного запису до ЄДРПОУ.

Враховуючи зазначене, у зв`язку із прийняттям судом по справі №917/1965/23 рішення про припинення трудових відносин між Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» і ОСОБА_1 з 16 жовтня 2023 року, суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про зобов`язання Виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації вчинити реєстраційну дію щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» та як особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (), у тому числі підписувати договори, а саме: внесення в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» з 16 жовтня 2023 року на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Зобов`язати Виконавчий комітет Кременчуцької міської ради Кременчуцького району Полтавської області в особі Департаменту державної реєстрації вчинити реєстраційну дію щодо виключення з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відомостей про ОСОБА_1 як керівника Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» та як особу, яка має право вчиняти дії від імені юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» (), у тому числі підписувати договори, а саме: внесення в розділ «Відомості про керівника» в полі «Наявність обмежень щодо представництва юридичної особи» відомостей про припинення трудових відносин ОСОБА_1 з Товариством з обмеженою відповідальністю «ДАСТ і К» з 16 жовтня 2023 року на підставі рішення Господарського суду Полтавської області від 01.02.2024 року у справі №917/1965/23.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.07.2025

Суддя Киричук О.А.