ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. Справа №909/312/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Судді Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" б/н від 16.06.2025 (вх. №01-05/1845/25 від 16.06.2025)

на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 (повний текст рішення складено 27.05.2025)

у справі №909/312/25 (суддя Рочняк О.В.)

за позовом: Фізичної особи-підприємця Гургуловича Володимира Івановича

до відповідача: Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство"

про стягнення 189 098,00 грн заборгованості

В порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

Фізична особа-підприємець Гургулович Володимир Іванович звернувся до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" про стягнення 189 098 грн заборгованості по орендній платі за договором оренди приладів, устаткування й інших технічних засобів №1а від 18.01.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в порушення договірних зобов`язань, які виникли між сторонами, відповідач в період з травня по жовтень 2022 року не оплатив орендну плату за користування об`єктами оренди, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість за договором оренди приладів, устаткування й інших технічних засобів №1а від 18.01.2022.

Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у справі №909/312/25 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" на користь фізичної особи-підприємця Гургуловича Володимира Івановича 189 098,00 грн заборгованості та 2 422,40 грн судового збору.

Рішення мотивована тим, що загальний розмір заборгованості з орендної плати за договором оренди приладів, устаткування й інших технічних засобів №1а від 18.01.2022 становить 189 098 грн та відповідач доводів позивача не спростував, доказів виконання договірних зобов`язань суду не надав, отже позовні вимоги про стягнення з відповідача 189 098 грн заборгованості є обґрунтованими та належать до задоволення в повному обсязі.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Державне спеціалізоване господарське підприємство "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 16.06.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у справі №909/312/25 та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зазначає, що залишивши без розгляду поданий до початку розгляду справи по суті відзив відповідача та не надавши можливості відповідачу виправити недоліки, судом порушено право відповідача на справедливий суд, встановлене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини, принцип змагальності сторін, встановлений статтею 129 Конституції України та статтею 13 Господарського процесуального кодексу України.

Окрім цього, вказує, що ДП «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» є неналежним відповідачем, оскільки до останнього не переходили зобов`язання щодо сплати заборгованості за договором №113-06/2022/52 у зв`язку із відсутністю додаткових угод про заміну сторони правонаступником, не долученням передавального акту та у зв`язку з тим, що ДП «Кутське ЛГ» відповідно до інформації ЄДРПОУ на момент звернення ТОВ «ПРО ЗЕМ» до суду та на момент направлення актів виконаних робіт перебувало в процесі ліквідації, але не було припинено.

15.07.2025 від Фізичної особи-підприємця Гургуловича Володимира Івановича надійшов відзив б/н від 14.07.2025 (вх. № 01-04/5492/25) на апеляційну скаргу в якому позивач вказує, що Філія «Кутське лісове господарство» - станом на момент подання скарги не ліквідована, що можна перевірити шляхом подання запиту на отримання Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та окрім того позивач вказує, що сам представник скаржника у самій же апеляційній скарзі зазначає що скаржник - це Державне спеціалізоване господарське підприємства «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» що також свідчить про те що філія діє і не звільняє відповідача від сплати заборгованості Державне спеціалізоване господарське підприємство «Ліси України».

Відповідно протоколу повторному автоматизованого розподілу судової справи між суддями 16.07.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 09.07.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" б/н від 16.06.2025 (вх. №01-05/1845/25 від 16.06.2025) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у справі №909/312/25.

Ухвалою суду 17.07.2025 вирішено здійснити розгляд справи №909/312/25 в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відводів суддям в порядку ст.ст. 35, 36, 37 ГПК України на адресу суду не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою технічного засобу не здійснювалося, відповідно до ч. 3 ст. 222 ГПК України.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

18.01.2022 між ФОП Гургуловичем Володимиром Івановичем (орендодавець) та ДП "Кутське лісове господарство" (згідно передавального акту від 28.03.2024, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №110 від 01.05.2024 правонаступником якого є ДСГП "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство") (орендар) укладено договір оренди приладів, устаткування й інших технічних засобів №1а, відповідно до п.1 якого орендодавець зобов`язався надати в тимчасове платне користування, а орендар прийняти, та оплатити користування й вчасно повернути техзасоби в справному стані з урахуванням нормального зношування відповідно до номенклатури, прикладеної до даного договору і є його невід`ємною частиною, супроводжуваною технічною документацією.

Обладнання:

1. Фронтальний навантажувач OQK.

2. Стрічкова пилорама ІМЕКС.

3. Багатопил WALTER.

4. Заточний станок ПЗС 203 М.

5. Розвідний станок ПРЛ 60 W.

6. Аспіраційна система.

7. Бункер для опилок.

Згідно з п.2.3 договору, техзасоби надаються на період дії договору. Орендар вправі продовжити строк оренди, про що він зобов`язаний повідомити орендодавця не пізніше, ніж за 10 днів до закінчення строку оренди.

В п.3.1 договору визначено, що оренда сплачується за ціною, встановленою в замовленні. Загальна вартість оренди техзасобів становить 92 000,0 тис. грн., а саме:

1. Фронтальний навантажувач OQK - 30 000,0 тис. грн.;

2. Стрічкова пилорама ІМЕКС 25 000,0 тис. грн.;

3. Багатопил WALTER - 25 000,0 тис. грн.;

4. Заточний станок ПЗС 203 М - 5 000,0 тис. грн.;

5. Розвідний станок ПРЛ 60 W - 2 000,0 тис. грн.;

6. Аспіраційна система - 3 000,0 тис. грн.;

7. Бункер для опилок - 2 000,0 тис. грн.

Орендодавець виставляє орендареві рахунок, який останній зобов`язаний сплатити (п.3.2 договору).

За змістом п.5.2 договору, договір набирає чинності з моменту його підписання повноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2022.

Відповідно до підписаних та скріплених печатками обох сторін актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1, №2, №3, №4, №5 та №6, позивач надав відповідачу в лютому, березні, квітні, травні, серпні та жовтні 2022 року послуги з оренди згідно договору №1а від 18.01.2022 на загальну суму 552 000 грн.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків, підписаних сторонами, станом на 01.10.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 189 098 грн.

З метою досудового врегулювання спору позивач звернувся до відповідача із претензією №3 від 20.03.2024 про погашення заборгованості в сумі 189 098 грн, але остання була залишена відповідачем без задоволення.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У ст. 204 Цивільного кодексу України зазначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно зі ст. 638 Цивільного кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Приписами ст. 759 ЦКУ встановлено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди). Особливості найму (оренди) державного і комунального майна встановлюються Законом України "Про оренду державного та комунального майна".

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦКУ).

За найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором (ст. 762 ЦКУ).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно з ч.ч. 1,2, 3 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Положеннями ч.ч.1, 2 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як передбачено ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно із матеріалами справи, 18.01.2022 між ФОП Гургуловичем Володимиром Івановичем (орендодавець) та ДП "Кутське лісове господарство" (згідно передавального акту від 28.03.2024, затвердженого наказом Державного агентства лісових ресурсів України №110 від 01.05.2024 правонаступником якого є ДСГП "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство") (орендар) укладено договір оренди приладів, устаткування й інших технічних засобів №1а.

Відповідно до п.1 договору орендодавець зобов`язався надати в тимчасове платне користування, а орендар прийняти, та оплатити користування й вчасно повернути техзасоби в справному стані з урахуванням нормального зношування відповідно до номенклатури, прикладеної до даного договору і є його невід`ємною частиною, супроводжуваною технічною документацією.

В п. 3.2. договору визначено, що орендодавець виставляє орендареві рахунок, який останній зобов`язаний сплатити.

Відповідно до підписаних та скріплених печатками обох сторін актів прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) №1, №2, №3, №4, №5 та №6, позивач надав відповідачу в лютому, березні, квітні, травні, серпні та жовтні 2022 року послуги з оренди згідно договору №1а від 18.01.2022 на загальну суму 552 000 грн.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків, підписаних сторонами, станом на 01.10.2023 заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги становить 189 098 грн.

Колегія суддів зазначає, що наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку (правова позиція є сталою, сформована у постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі №905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18, від 29.04.2020 у справі № 915/641/19).

Однак, відповідачем доказів сплати заборгованості перед позивачем за надані послуги у сумі 189 098 грн судам першої та апеляційної інстанцій не надано.

Щодо доводів скаржника про те, що ДП «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» є неналежним відповідачем колегія суддів вказує наступне.

Відповідно до наказу Державного агентства лісових ресурсів України «Про припинення державного підприємства «Кутське лісове господарство» та затвердження складу Комісії з припинення» від 04.11.2022 року №959, Державне підприємство «Кутське лісове господарство» припинено шляхом реорганізації, а саме приєднання до державного спеціалізованого господарського підприємства «Ліси України» та визначено ДП «Ліси України» правонаступником прав та обов`язків ДП «Кутський лісгосп».

Відповідно до статті 95 ЦК України філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Представництвом є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює представництво і захист інтересів юридичної особи. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх утворила, і діють на підставі затвердженого нею положення або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва.

Керівники філій та представництв призначаються юридичною особою і діють на підставі виданої нею довіреності або на іншій підставі, передбаченій законодавством іноземної держави, відповідно до якого утворено юридичну особу, відокремленими підрозділами якої є такі філії та представництва. Філії та представництва юридичної особи, у тому числі юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, підлягають державній реєстрації у порядку, встановленому законом. Філія та представництво юридичної особи вважаються створеними з дня їх державної реєстрації.Законом можуть бути встановлені вимоги до утворення в Україні філії та представництва юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави.

Утворення філії та представництва юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства держави, що визнана відповідно до закону державою-агресором або державою-окупантом, забороняється.

Відповідно до п.3.1 Положення про філію «Кутське лісове господарство» ДП «Ліси України», затвердженого наказом ДП «Ліси України» від 28.12.2022p. № 142, від імені ДП «Ліси України» діє філія «Кутське лісове господарство».

Відповідно до статті 106 Цивільного кодексу України, злиття, приєднання, поділ та перетворення юридичної особи здійснюються за рішенням його учасників або органу юридичної особи, уповноваженого на це установчими документами, а у випадках, передбачених законом, - за рішенням суду або відповідних органів державної влади. Законом може бути передбачено одержання згоди відповідних органів державної влади на припинення юридичної особи шляхом злиття або приєднання.

Порядок припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання, поділу та перетворення регламентовано статтею 107 Цивільного кодексу України, за приписами якої кредитор може вимагати від юридичної особи, що припиняється, виконання зобов`язань якої не забезпечено, припинення або дострокового виконання зобов`язання, або забезпечення виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом. Після закінчення строку для пред`явлення вимог кредиторами та задоволення чи відхилення цих вимог комісія з припинення юридичної особи складає передавальний акт (у разі злиття, приєднання або перетворення) або розподільчий баланс (у разі поділу), який має містити положення про правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків юридичної особи, що припиняється шляхом поділу, стосовно всіх її кредиторів та боржників, включаючи зобов`язання, які оспорюються сторонами.

Передавальний акт та розподільчий баланс затверджуються учасниками юридичної особи або органом, який прийняв рішення про її припинення, крім випадків, встановлених законом.

Отже, законодавець визначив дві форми припинення юридичної особи - в результаті реорганізації або в результаті ліквідації, а також визначив наслідки припинення юридичної особи в результаті реорганізації, які, на відміну від припинення юридичної особи в результаті ліквідації, полягають, зокрема у переході майна, прав і обов`язків до правонаступників.

Таким чином, у разі реорганізації юридичної особи шляхом її приєднання факт настання правонаступництва безпосередньо пов`язаний з моментом передання прав та обов`язків від правопопередника до правонаступника. У разі реорганізації юридичної особи шляхом приєднання складається передавальний акт, який має містити положення про правонаступництво щодо всіх зобов`язань юридичної особи, що припиняється.

У вирішенні питань, пов`язаних з таким правонаступництвом, судам необхідно здійснювати аналіз доказів переходу відповідних прав і обов`язків.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 22.01.2025 у справі № 910/3452/24.

Згідно із правовими висновками, наведеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі № 910/5953/17, при реорганізації юридичної особи відбувається універсальне правонаступництво. При універсальному правонаступництві все майно особи як сукупність прав та обов`язків, які їй належать, переходить до правонаступника чи правонаступників, при цьому в цій сукупності переходять усі окремі права та обов`язки, які належали на момент правонаступництва правопопереднику незалежно від їх виявлення на той момент.

Крім того, Верховний суд зазначає, що момент переходу прав та обов`язків від юридичної особи, яка припиняється шляхом приєднання не може пов`язуватися із внесення запису до державного реєстру про припинення юридичної особи, яка приєднується. При реорганізації шляхом приєднання немає значення, чи вказано в передавальному акті про правонаступництво щодо певного майна, прав чи обов`язків. Внаслідок приєднання правонаступником є лише одна особа і будь-який розподіл прав та обов`язків при такому виді реорганізації неможливий. Датою виникнення універсального правонаступництва підприємства, яке припиняється шляхом приєднання, необхідно вважати дату видання наказу, з якої він є правонаступником державного підприємства (Постанова Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 27.03.2024 року по справі № 908/65/23; Постанова Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду 14.09.2020 року по справі № 296/443/16-ц).

Таким чином, на момент звернення до суду першої інстанції по даній справі, ДП «Ліси України» в особі філії «Кутське лісове господарство» було правонаступником всього майна, прав та обов`язків ДП «Кутський лісгосп» в порядку універсального правонаступництва, а отже є належним відповідачем у справі.

Щодо доводів скаржника про неправомірне залишення без розгляду відзиву відповідача колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ухвалою Господарського суду Івано-Франківської області від 24.03.2025, суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; постановив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін; встановив сторонам строк для надання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечення.

Сторонам ухвалу про відкриття провадження у справі від 24.03.2025 направлено в їхні електронні кабінети, що відповідає приписам ч. 11 ст.242 ГПК України та доставлено до електронних кабінетів 24.03.2025 о 18:25 год., що підтверджується довідками від 25.03.2025.

Відповідно до п.2 ч.6 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Згідно з ч. 6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, ухвалу Господарського суду Івано-Франківської області про відкриття провадження у справі від 24.03.2025 вручено сторонам - 25.03.2025.

Згідно із ч.ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Таким чином, встановлений судом 15-денний строк для подання відзиву на позов сплив 09.04.2025.

09.05.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача до Господарського суду Івано-Франківської області надійшов відзив на позовну заяву від 09.05.2025 (вх.№7850/25).

Апеляційний господарський суд, зазначає, що з огляду на те, що відзив на позовну заяву відповідачем було подано з порушенням процесуальних строків та не подано клопотання про поновлення процесуального строку на його подання, відповідно до положень статті 118 ГПК України, місцевий господарський суд дійшов до правомірного висновку про залишення відзиву без розгляду.

Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 189 098 грн заборгованості є обґрунтованими та належать до задоволення в повному обсязі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у справі №909/312/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86,129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного спеціалізованого господарського підприємства "Ліси України" в особі філії "Кутське лісове господарство" б/н від 16.06.2025 (вх. №01-05/1845/25 від 16.06.2025) - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 20.05.2025 у справі №909/312/25 - залишити без змін.

3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції - покласти на скаржника.

4. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню.

5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.

Кравчук Н.М.