ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

21.07.2025 р. Справа № 914/2194/25

Суддя господарського суду Львівської області Бургарт Т.І., розглянувши позовну заяву

Заступника керівника Шептицької окружної прокуратури Петришина Степана Степановича (80100, Львівська область, місто Шептицький, вул. Св. Володимира, будинок 15; код ЄДРПОУ );

в інтересах держави в особі:

позивача-1: Міністерства економіки України (01008, місто Київ, вулиця Михайла Грушевського, будинок 12/2; );

позивача-2: Фонду державного майна України (01133, місто Київ, вулиця Генерала Алмазова, будинок, 18/9; );

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» (80261, Львівська область, Радехівський р-н, селище міського типу Лопатин, вулиця Заводська, будинок 11; );

відповідача-2: Регіонального відділення Фонду Державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (79005, Львівська область, місто Львів, вулиця Коперника М., будинок 4; );

про: визнання недійсним договору купівлі-продажу та зобов`язання повернути майно,-

ВСТАНОВИВ:

Заступник керівника Шептицької окружної прокуратури Петришин Степан Степанович звернувся до Господарського суду Львівської області в інтересах держави в особі Міністерства економіки України (далі також позивач-1) та Фонду державного майна України (далі також позивач-2, ФДМ) із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин» (далі також відповідач-1, ТзОВ «Спиртовий завод «Лопатин») та Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях (далі також відповідач-2) про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 22/20 від 26 листопада 2020 року об`єкта малої приватизації окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», укладеного за результатами електронного аукціону, як такого, що суперечить інтересам держави та суспільства, моральним засадам, та був укладений із умислом з боку Товариства з обмеженою відповідальністю «Спиртовий завод «Лопатин», а також про зобов`язання повернути майно державі в особі Міністерства економіки України та Фонду державного майна України.

Вивчивши зміст позовної заяви, а також долучених документів та інших доказів, суддею встановлено, що спір підсудний Господарському суду Львівської області, позовна заява відповідає вимогам статей 162, 164, 172 Господарського процесуального кодексу України, підстави для залишення її без руху, повернення або відмови у відкритті провадження у справі відсутні.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Частиною 3 статті 247 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Врахувавши предмет, значення справи для сторін, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права, категорію та складність справи, а також обсяг і характер наявних у матеріалах справи доказів, суддя дійшов висновку про доцільність та обґрунтованість розгляду справи за правилами загального позовного провадження.

Крім того, у позовній заяві прокурор порушує питання про залучення третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача: Антимонопольний комітет України (далі також АМКУ).

При цьому, прокурор вказує, що підставою для пред`явлення позову є рішення Антимонопольного комітету України № 342-р від 07 грудня 2023 року, яким визнано дії ТОВ «Укрспецпоставка» та ТОВ «Офіс інвестицій» такими, що вчинені з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції (п. 1 ст. 50 та п. 4 ч. 2 ст. 6 Закону України «Про захист економічної конкуренції») у вигляді антиконкурентних узгоджених дій, що призвели до спотворення результатів аукціонів, внаслідок яких укладено договір, що оспорюється в рамках цієї справи.

А відтак, Антимонопольний комітет України, на думку прокурора, має бути залучений до справи як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Дослідивши зміст заяви та обставини, на які покликається прокурор як на підстави для залучення до участі у справі третьої особи, суддя зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 50 Господарського процесуального кодексу України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Згідно з пунктом 1 статті 1 Закону України «Про Антимонопольний комітет України», Антимонопольний комітет України є державним органом із спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері публічних закупівель.

Основними завданнями АМКУ згідно з положеннями статті 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет» є здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції; контролю за концентрацією, узгодженими діями суб`єктів господарювання та дотриманням вимог законодавства про захист економічної конкуренції під час регулювання цін (тарифів) на товари, що виробляються (реалізуються) суб`єктами природних монополій; сприяння розвитку добросовісної конкуренції; методичного забезпечення застосування законодавства про захист економічної конкуренції; здійснення контролю щодо створення конкурентного середовища та захисту конкуренції у сфері публічних закупівель; проведення моніторингу державної допомоги суб`єктам господарювання та здійснення контролю за допустимістю такої допомоги для конкуренції.

Окрім того, пунктами 1, 2, 15 частини 1 статті 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» регламентовано, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції; звертатися до суду з позовами, заявами і скаргами у зв`язку із застосуванням законодавства про захист економічної конкуренції, а також із запитами щодо надання інформації про судові справи, що розглядаються цими судами відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Суддею встановлено, що рішення АМКУ від 07 грудня 2023 року є підставою для пред`явлення прокурором позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу № 22/20 від 26 листопада 2020 року щодо об`єкта малої приватизації окремого майна Лопатинського місця провадження діяльності та зберігання спирту ДП «Укрспирт», укладеного за результатами електронного аукціону.

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що рішення Антимонопольного комітету України № 342-р від 07.12.2023 року, на яке посилається прокурор як на підставу позову, є не лише доказом у справі, а й актом, що містить правову кваліфікацію поведінки суб`єктів господарювання, оскільки саме на висновках, сформульованих у цьому рішенні, ґрунтується твердження про наявність порушення конкуренційного законодавства, що, на думку позивача, спричинило укладення спірного договору купівлі-продажу.

Розгляд цієї справи неминуче передбачає дослідження обставин, що вже були предметом розгляду Антимонопольним комітетом у межах провадження, за результатами якого прийнято зазначене рішення.

У разі ухвалення судового рішення, яким буде відхилено або, навпаки, підтверджено доводи прокурора щодо обставин антиконкурентних узгоджених дій, це може вплинути на подальшу реалізацію повноважень АМК щодо суб`єктів господарювання відповідачів у цій справі.

Участь АМКУ у справі забезпечить можливість надання пояснень щодо змісту, підстав та правових наслідків прийнятого рішення, дозволить забезпечити повноту судового розгляду та гарантувати реалізацію процесуальних прав інших учасників справи на спростування чи підтвердження висновків, на яких ґрунтується позов.

Отже, рішення у цій справі може мати вплив на реалізацію АМКУ своїх повноважень щодо учасників спору, у зв`язку з чим Антимонопольний комітет України підлягає залученню до участі у справі як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

Крім цього, Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалами від 11 березня 2024 року та від 02 квітня 2024 року у справі № 922/3456/23 відкрито касаційне провадження за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради та Приватного підприємства «ЛСВ Моноліт» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24 січня 2024 року та рішення Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2023 року.

Надалі Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду ухвалою від 13 листопада 2024 року справу №922/3456/23 за позовом керівника Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова в інтересах держави в особі 1) Харківської міської ради та 2) Північно-Східного офісу Держаудитслужби до відповідачів: 1) Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради, 2) Приватного підприємства «ЛСВ Моноліт», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Східне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, про визнання недійсним рішення тендерного комітету, договору про закупівлю товарів та стягнення коштів передано на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду.

Передаючи справу № 922/3456/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, колегія суддів зазначила про необхідність відступити від висновків колегії суддів Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з іншої палати, викладеного у постанові від 17 жовтня 2024 року у справі №914/1507/23 щодо можливості застосування передбачених положеннями частини 3 статті 228 ЦК України наслідків недійсності договору, вчиненого з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства, зокрема, у разі визнання недійсним договору, укладеного з порушенням учасником закупівлі законодавства про захист економічної конкуренції.

Таку необхідність мотивує тим, що майнові санкції, передбачені положеннями частини 3 статті 228 ЦК України, частини 1 статті 208 ГК України в разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, не підлягають застосуванню як такі, що порушують критерій сумісності заходу втручання у право на мирне володіння майном із гарантіями ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у світлі практики Європейського суду з прав людини. У разі визнання судом на підставі зазначених норм недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, підлягають застосуванню наслідки виконання недійсного правочину, передбачені частини 1 статті 216, пункту 1 частини 1 статті 1212 ЦК України.

Також колегія суддів зазначає, що як у справі № 922/3456/23, так і у справі № 914/1507/23, єдиним доказом того, що оспорюваний договір завідомо суперечить інтересам держави і суспільства, є рішення Антимонопольного комітету України в антимонопольній справі, яким визнано дії відповідачів як учасників спірної закупівлі, щодо узгодження ними своєї поведінки під час участі в конкурсних торгах на закупівлю, яким встановлений факт порушення законодавства про захист економічної конкуренції, що передбачені пунктом 4 частини 2 статті 6 та пунктом 1 статті 50 Закону "Про захист економічної конкуренції" шляхом антиконкурентних узгоджених дій, що стосується спотворення результатів торгів.

Колегія суддів пропонує відступити від висновку, викладеного у постанові від 17 жовтня 2024 у cправі №914/1507/23, про те, що встановлене в установленому порядку порушення законодавства про захист економічної конкуренції є підставою для визнання недійсним договору, укладеного з переможцем закупівлі, відповідно до частини 3 статті 228 ЦК України, а також про наявність підстав для застосування правових наслідків, передбачених частиною 3 статті 228 ЦК України, у разі визнання недійсним правочину, вчиненого з метою, що завідомо суперечить інтересам держави і суспільства.

Необхідність відступу мотивує тим, що сам лише факт вчинення порушення у вигляді антиконкурентних узгоджених дій під час участі у спірній закупівлі, встановлений рішенням АМКУ, не є підставою для визнання оспорюваного правочину недійсним як такого, що вчинений з метою, що суперечить інтересам держави і суспільства. Крім того, за порушення законодавства про захист економічної конкуренції Законом "Про захист економічної конкуренції" передбачена відповідальність, зокрема, у вигляді штрафу (стаття 51, частина 2 статті 52 Закону "Про захист економічної конкуренції").

Згідно з частинами 1 і 2 ст.55 Закону "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Положення Закону "Про захист економічної конкуренції" є спеціальними у випадку порушення його норм. Прокурор, у разі завдання, на його думку, шкоди інтересам держави і суспільства внаслідок укладення і виконання договору, не позбавлений можливості розрахувати завдані таким порушенням збитки та пред`явити вимогу про їх стягнення з винної особи, як це передбачено статті 55 Закону "Про захист економічної конкуренції".

Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду ухвалою від 20 грудня 2024 року прийняв до розгляду об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду справу №922/3456/23 за касаційними скаргами Спеціалізованого комунального підприємства «Харківзеленбуд» Харківської міської ради та Приватного підприємства «ЛСВ Моноліт» на постанову Східного апеляційного господарського суду від 24 січня 2024 року та рішення Господарського суду Харківської області від 22 листопада 2023 року.

Приймаючи до розгляду справу №922/3456/23 Верховний Суд зазначив, що характер спірних правовідносин у справах №922/3456/23 та №914/1507/23 в контексті застосування положень частини 1 статті 203, частини 1 статті 215, частини 3 статті 228 ЦК, частини 1 статті 208 ГК, статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону «Про захист економічної конкуренції» не є очевидно неподібним, а доводи, викладені в ухвалі Верховного Суду від 13 листопада 2024 року у справі №922/3456/23 щодо необхідності передачі цієї справи на розгляд об`єднаної палати, не є вочевидь неприйнятними.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що фактичні обставини, які становлять зміст спірних правовідносин у справі, що розглядається об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, є подібними до правовідносин, що є предметом розгляду в цій справі, що, у свою чергу, є підставою для зупинення провадження у справі, з огляду на таке.

У вирішенні питання щодо наявності підстав для зупинення провадження у справі № 914/2194/25 суд враховує, що у справі № 922/3456/23 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду має надати правову оцінку застосуванню положень частини 3 статті 228 Цивільного кодексу України до договору, укладеного внаслідок проведення публічних закупівель, що був оспорений через порушення законодавства про захист економічної конкуренції, підтвердженого рішенням Антимонопольного комітету України.

У даній справі (№ 914/2194/25) прокурором пред`явлено позов, аналогічний за правовою природою, змістом та підставами, що обґрунтовує застосування аналогічних правових норм, зокрема частини 1 статті 203, частини 1 статті 215, частини 3 статті 228 ЦК України, частини 1 статті 208 ГК України, а також статей 6, 50, 51, 52, 55 Закону України «Про захист економічної конкуренції».

При цьому суд враховує, що в обох випадках об`єктом судового оскарження виступає договір, укладений за результатами конкурентних процедур торгів або аукціону. Однак правомірність цих процедур ставиться під сумнів у зв`язку з вчиненням антиконкурентних узгоджених дій, факт яких підтверджено відповідним рішенням Антимонопольного комітету України. Саме це рішення є ключовим доказом у кожній справі, що обґрунтовує позицію позивача про укладення правочину в спосіб, який суперечить інтересам держави та суспільства.

Крім того, у кожній справі прокурор діє в інтересах органів державної влади. Так, у справі №914/2194/25 йдеться про Міністерство економіки України та Фонд державного майна України, тоді як у справі №922/3456/23 про Харківську міську раду та Північно-Східний офіс Державної аудиторської служби України. Водночас Антимонопольний комітет України залучений як третя особа без самостійних вимог на стороні позивача в обох процесах, що ще більше підкреслює схожість фактичного та правового підґрунтя спорів.

Таким чином, між справами наявна суттєва подібність як за об`єктним, так і за суб`єктним складом, а також за нормативно-правовим підґрунтям. Це свідчить про те, що правові висновки, сформульовані об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №922/3456/23, матимуть прецедентне значення для належного вирішення спору у даній справі.

Зокрема, Верховним Судом буде надана оцінка правовій природі договорів, укладених у результаті порушення антимонопольного законодавства; з`ясовано можливості визнання таких договорів такими, що укладені з метою, яка суперечить інтересам держави і суспільства відповідно до частини третьої статті 228 Цивільного кодексу України; буде визначено межі допустимості застосування передбачених цією нормою майнових наслідків з урахуванням гарантій, встановлених Першим протоколом до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; а також у питанні доказового значення рішень Антимонопольного комітету України для встановлення порушень, які можуть слугувати підставою для визнання договорів недійсними.

Проаналізувавши матеріали справи № 914/2194/25, суддя приходить до висновку про тотожність об`єктів, що є предметом спору у справі № 914/2194/25 та у справі № 922/3456/23, що свідчить про подібність обох справ за об`єктним критерієм. Окрім того, у справах наявна схожа процесуальна конфігурація сторін та тотожний інтерес держави, який захищається, що свідчить про подібність справ за суб`єктним критерієм.

Суд також враховує, що забезпечення єдності судової практики в аналогічних правовідносинах є проявом принципів правової визначеності, рівності перед законом та верховенства права, як це роз`яснено в постанові Верховного Суду у складі суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 08 січня 2025 року у справі № 466/4374/22.

Згідно з частини 4 статті 236 ГПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України, суд може з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

Окрім того, відповідно до пункту 11 частини 1 статті 229 ГПК України, провадження у справі у випадку, встановленому пункту 7 частини 1 статті 228 цього Кодексу, зупиняється до закінчення перегляду в касаційному порядку судового рішення в подібних правовідносинах в іншій справі.

Враховуючи викладене, з метою дотримання єдності судової практики, суддя вважає за необхідне зупинити провадження у справі на підставі приписів пункту 7 частини 1 статті 228 ГПК України до закінчення перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (справа №922/3456/23) у касаційному порядку Верховним Судом у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

Керуючись статтями 12, 50, 162, 164, 176, 228, 229, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суддя, -

УХВАЛИВ:

1.Прийняти позовну заяву до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

2. Залучити Антимонопольний комітет України до участі у розгляді справи як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача.

3. Прокурору:

- до 01 серпня 2025 року надіслати на адресу третьої особи копії позовної заяви з додатками (докази направлення - надати суду).

4. Зупинити провадження у справі № 914/2194/24 до перегляду судового рішення у подібних правовідносинах у справі № 922/3456/23, що перебуває на розгляді Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду.

5. Ухвала суду, у відповідності до частини 2 статті 235 ГПК України, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

6. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її проголошення в порядку, передбаченому ст. 253-259 ГПК України.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - https://court.gov.ua/fair/.

Суддя роз`яснює, що особа, яка зареєструвала електронний кабінет в ЄСІТС, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Суддя Бургарт Т.І.