ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1702/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Акціонерного товариства «Харківобленерго» (Україна, 61037, місто Харків, вулиця Тарасенка Георгія, будинок 149, ),

до Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» (Україна, 61004, Харківська область, місто Харків, вулиця Москалівська, будинок 20, ),

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Акціонерне товариство «Харківобленерго», звернувся до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до відповідача, Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд», про стягнення заборгованості в сумі 29 353,20 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 922/1702/25, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників даної справи не надходило.

02.06.2025 через систему «Електронний Суд» до суду від відповідача надійшов відзив (вх. № 13107).

02.06.2025 ухвалою суду прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відзив (вх. № 13107 від 02 червня 2025 року).

06.06.2025 через систему «Електронний Суд» до суду від позивача надійшла відповідь на відзив (вх. № 13538).

10.06.2025 через систему «Електронний Суд» до суду від відповідача надійшла заява (вх. № 13771), у якій останній, з посиланням на статтю 178 Господарського процесуального кодексу України (право на подання відзиву), викладає свої міркування з приводу доводів, викладених позивачем у відповіді на відзив.

Суд, дослідивши подану відповідачем заяву (вх. № 13771 від 10 червня 2025 року), дійшов висновку, що за своєю правовою природою та процесуальним статусом даний документ є запереченням (стаття 167 Господарського процесуального кодексу України).

18.06.2025 ухвалою суду прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи відповідь на відзив (вх. № 13538 від 06 червня 2025 року). Прийнято до розгляду із залученням до матеріалів справи заперечення (вх. № 13771 від 10 червня 2025 року).

Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач в позовній заяві, між Акціонерним товариством «Харківобленерго» (далі за текстом Позивач, Замовник, Товариство) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова Шляхрембуд (далі за текстом Відповідач, Балансоутримувач) укладений договір про виконання робіт з відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт від 13.05.2021 № Ц8670 (далі за текстом Договір).

Позивач констатує той факт, що обумовлені Договором роботи виконані в повному об`ємі, підписано акти приймання виконаних будівельних робіт, а також здійсненна оплата виконаних робіт. Проте, як-то вказує Позивач, Балансоутримувач не виконав своїх обов`язків, щодо реєстрації податкових накладних, що є наслідком заподіяння Позивачем збитків в сумі неотриманого відповідно до податкового законодавства кредиту в загальній сумі 29 353,20 грн.

У відзиві Відповідач не заперечує факту укладення між Акціонерним товариством «Харківобленерго» та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова Шляхрембуд договору договір про виконання робіт з відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт від 13.05.2021 № Ц 8670.

Однак, вказує, що АТ «Харківобленерго» постійно порушував вимоги пункту 4.7 договору про відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт від 13.05.2021 № Ц 8670, і повертав акти виконаних робіт КП «ШЛЯХРЕМБУД» значно пізніше визначених термінів, що ускладнювало процедуру своєчасної реєстрації податкових накладних. На підтвердження своєї позиції зокрема, зазначає, що податкова накладна № 96 від 30.11.2022 на суму 5 9270, 40 грн. в тому числі ПДВ 9 878, 40 грн., податкова накладна № 97 від 30.11.2022 на суму 27 477, 60 грн. в тому числі ПДВ 4 579, 60 грн., податкова накладна № 98 від 30.11.2022 на суму 35 911, 20 грн. в тому числі ПДВ 5 985, 20 грн., податкова накладна № 99 від 30.11.2022 на суму 9 513, 60 грн. в тому числі ПДВ 1 585, 60 грн. були виписані і зареєстровані відповідно виконаних робіт 31.10.2022 за іншими номерами, а саме: податкова накладна № 139 від 30.11.2022 на суму 59 270, 40 грн. в тому числі ПДВ 9 878, 40 грн., податкова накладна № 140 від 30.11.2022 на суму 27 477, 60 грн. в тому числі ПДВ 4 579, 60 грн., податкова накладна № 141 від 30.11.2022 на суму 35 911, 20 грн. в тому числі ПДВ 5 985, 20 грн., податкова накладна № 142 від 30.11.2022 на суму 9 513, 60 грн. в тому числі ПДВ 1585, 60 грн.

Відповідач наполягає, що внаслідок зазначених змін дат реєстрації податкових накладних КП «ШЛЯХРЕМБУД» понесло збитки, які виникли внаслідок подвійної сплати податкових зобов`язань з ПДВ у сумі 22 028,8 грн. і позбавило можливості реєстрації зазначених податкових в ЄРПН на підставі того, що документи, які підтверджують виконані роботи за бухгалтерським обліком проведені у період серпня-жовтня 2022 року, акти виконаних робіт складені в жовтні 2022 року, а представниками АТ «Харківобленерго» підписані 31.11.2022.

Також вказує, що 31.01.2023 Харківським окружним адміністративним судом ухвалено рішення по справі 520/8297/22, яким задоволено в повному обсязі адміністративний позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнано протиправним та скасувано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області від 14.01.2022 № 1038 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. Визнано протиправним та скасувано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області від 15.06.2022 № 18098 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області виключити Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів міста Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області виключити Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів міста Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості.

Як-то вказує Відповідач, ДПС у Харківській області не виконало рішення суду, внаслідок чого КП ШЛЯХРЕМБУД не мало можливості провести реєстрацію податкових накладних. Більшість податкових накладних КП ШЛЯХРЕМБУД розблокував і зареєстрував у ручному режимі, що передбачає надання копій первинних документів до ДПС у Харківській області.

У відповіді на відзив, Позивач заперечуючи проти доводів викладених у відзиві, вказує, що відповідно до даних з Єдиного реєстру податкових накладних на дату 04.06.2025 Відповідачем були складені та направлені на реєстрацію наступні податкові накладні: податкова накладна № 139 від 31.10.2022 на суму 59 270, 40 грн. в тому числі ПДВ 9 878, 40 грн., податкова накладна № 140 від 31.10.2022 на суму 27 477, 60 грн. в тому числі ПДВ 4 579, 60 грн., податкова накладна № 141 від 31.10.2022 на суму 35 911, 20 грн. в тому числі ПДВ 5 985, 20 грн., податкова накладна № 142 від 31.10.2022 на суму 9 513, 60 грн. в тому числі ПДВ 1 585, 60 грн., але, реєстрація цих податкових накладних була зупинена контролюючим органом.

Щодо посилання Відповідача на ненадання доказів сплати податкових зобов`язань з ПДВ Позивачем, останній зазначає, що предметом даного позову є стягнення збитків з Відповідача (продавця) у вигляді втраченого податкового кредиту в сумі 29 353,20 грн., які з`явились внаслідок як не складання податкових накладних, первісного неподання всіх документів при здійсненні реєстрації податкових накладених, так і з наступної бездіяльності Відповідача з їх розблокування, виправлення і приведення до належного стану (реєстрації податкових накладних).

Крім того, щодо посилання Відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.01.2023 по справі № 520/8297/22 і його невиконання контролюючими органами, внаслідок чого Відповідач ніби-то не міг можливості провести реєстрацію податкових накладних, то Позивач вказує, що незалежно від причини не реєстрації податкових накладних, враховуючи, що: взаємовідносини покупця у публічно-правових відносинах існують з продавцем товарів/робіт/послуг; обов`язок контролюючий орган з перевірки та прийняття наданої продавцем податкової накладної має не перед покупцем; продавець не виконав свого обов`язку щодо реєстрації податкових накладних, у тому числі щодо ефективного та достатнього оскарження рішення, дій чи бездіяльності податкового органу, які перешкодили виконати цей обов`язок (такого що призвів до усунення перешкоди); враховуючи сталу судову практику Верховного суду у справах № 925/556/21, № 906/1015/20, № 925/564/21, належним способом захисту покупця з відшкодування збитків, завданих неможливістю скористатися податковим кредитом через не реєстрацію податкових накладних, є звернення саме до продавця товарів/робіт/ послуг про відшкодування збитків. У свою чергу, якщо перешкодою для вчинення продавцем дій, необхідних для реєстрації податкової накладної у ЄРПН, було незаконне рішення, дія чи бездіяльність контролюючого (податкового) органу, то держава може бути притягнута до відповідальності за спричинену цим шкоду, зокрема, в результаті притягнення продавця до відповідальності його контрагентом, саме продавцем, у якого і існують публічно-правові взаємовідносини з таким контролюючим (податковим) органом.

У запереченнях Відповідач зазначає, що посилання Позивача про те, що КП ШЛЯХРЕМУБУД недобросовісно поставилось до захисту своїх прав, що фактично призвело до того, що по теперішній час податкові накладні досі не зареєстровані (залишаються зупиненими) є необґрунтованим і не відповідає дійсності.

Відповідач стверджує, що Позивачем не доведено і не надано доказів щодо сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість за результатами діяльності Товариства, як у листопаді 2022 року так і у грудні 2022 року, до Державного бюджету України, які настали внаслідок не реєстрації зазначених податкових накладних.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Предметом доказування у справі, відповідно до частини 2 статті 76 Господарського процесуального кодексу України, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд самостійно оцінює докази, надані сторонами у справі, у їх сукупності, керуючись принципом вірогідності, передбаченим статтею 79 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з цією статтею, наявність обставин, на які посилається сторона, вважається доведеною, якщо докази, надані на їх підтвердження, є більш вірогідними, ніж докази, надані на їх спростування. Питання про вірогідність доказів суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання, враховуючи всі обставини справи.

Предметом судового розгляду у справі є вимога Позивача до Відповідача про стягнення збитків за не отриманий податковий кредит в розмірі, що дорівнює сумі ПДВ по заблокованих податкових накладних 29 353,20 грн., а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з нормами статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статей 628, 629 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (частина 1 статті 509 Цивільного кодексу України, частина 1 статті 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 638 Цивільного кодексу України, яка кореспондується зі статтею 180 Господарського кодексу України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Як свідчать матеріали справи, між Акціонерним товариством «Харківобленерго» (далі за текстом Позивач, Замовник, Товариство) та Комунальним підрядним спеціалізованим підприємством по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова Шляхрембуд (далі за текстом Відповідач, Балансоутримувач) укладений договір про виконання робіт з відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт від 13.05.2021 № Ц8670 (далі за текстом Договір, а. с. 58-61, том 1) за яким Балансоутримувач зобов`язується власними силами або шляхом залучення третіх осіб виконати роботи з відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт з ремонту кабельних ліній, а Замовник виконати часткову засипку траншеї шаром 0,3 м. (пункт 1.1 Договору), прийняти та сплатити за виконані роботи відповідно до умов цього Договору (пункт 1.4 Договору).

Відповідно до розділу 3 Договору Сторони домовились за ціну Договору. Ціна є динамічною і може бути переглянута відповідно до пункту 3.3 цього Договору, шляхом підписання додаткових угод Сторонами (пункт 3.4 Договору).

Розділом 4. Договору передбачений порядок здійснення оплати. Зокрема, пунктом 4.1. Договору передбачено, що Замовник сплачує Балансоутримувачу аванс у розмірі 60% від загальної вартості Договору (за наявності авансу). Право на виконання робіт, придбання (постачання) необхідних матеріалів, виробів, обладнання без перерахування авансу Замовником передбачено пункт 4.2 Договору.

У випадку виконання Балансоутримувачем робіт без перерахування авансу, розрахунок за виконані роботи здійснюється в межах іх фактичного виконання після підписання акту виконаних робіт по формі КБ-2В (пункт 4.5 Договору).

Враховуючи зазначене вище та з огляду на встановлений статтею 204 Цивільного кодексу України принцип правомірності правочину, суд приймає до уваги Договір як належну підставу, у розумінні норм статті 11 названого Кодексу України, для виникнення у позивача та відповідача взаємних цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами договір про виконання робіт з відновлення об`єктів благоустрою у належний стан після завершення робіт від 13.05.2021 № Ц8670 за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Умовами договору сторони узгодили яка сторона повинна здійснювати реєстрацію податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних (надалі - ЄРПН).

Зокрема, обов`язок Підрядника щодо надання Замовнику усіх належних податкових накладних закріплено у пункті 6.3 Договору, який передбачає наступне: підпунктом 6.3.15 Балансоутримувач зобов`язаний надати Замовнику податкову накладну, складену в електронній формі засобами спеціалізованих програмних комплексів з дотриманням умов та термінів щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних; підпунктом 6.3.17 Балансоутримувач зобов`язаний скласти податкову накладну у день виникнення податкових зобов`язань Балансоутримувача.

У свою чергу, Відповідач склав наступні примірники податкових накладних в Єдиному реєстрі, що підтверджується наявним в матеріалах справи Витягом з Єдиного реєстру податкових накладних (отриманих) АТ «Харківобленерго», за даними електронного кабінету на сайті ДПС України станом на 16.05.2025 (а. с. 52, том 1):

податкова накладна № 97 від 30.11.2022 на суму 27 477,60 грн., у т. ч. ПДВ 4 579,60 грн. (за актом № 619 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 20, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 18.05.2023 за платіжною інструкцією № 6810, а. с. 40, том 1);

податкова накладна № 98 від 30.11.2022 на суму 35 911,20 грн., у т. ч. ПДВ 5 985,20 грн. (за актом № 620 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 23, розворот сторінки, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 26.05.2023 за платіжною інструкцією № 7708, а. с. 39, том 1);

податкова накладна № 96 від 30.11.2022 на суму 59 270,40 грн., у т. ч. ПДВ 9 878,40 грн. (за актом № 618 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 16, розворот сторінки, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 18.05.2022 за платіжною інструкцією № 6811, а. с. 40, том 1);

податкова накладна № 99 від 30.11.2022 на суму 9 513,60 грн., у т. ч. ПДВ 1 585,60 грн. (за актом № 757 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 27, розворот сторінки, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 26.05.2023 за платіжною інструкцією № 7709, а. с. 39, том 1);

податкова накладна № 473 від 31.12.2022 на суму 5 947,20 грн., у т. ч. ПДВ 991,20 грн. (за актом № 990 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 30, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 26.05.2023 за платіжною інструкцією № 7711, а. с. 38, том 1);

податкова накладна № 474 від 31.12.2022 на суму 20 964,00 грн., у т. ч. ПДВ 3 494,00 грн. (за актом № 991 приймання виконаних будівельних робіт за листопад 2022 року від 30.11.2022, а. с. 32, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 26.05.2023 за платіжною інструкцією № 7712, а. с. 37, том 1);

податкова накладна № 472 від 31.12.2022 на суму 17 035,20 грн., у т. ч. ПДВ 2 839,20 грн. (за актом № 1256 приймання виконаних будівельних робіт за грудень 2022 року від 30.12.2022, а. с. 34, розворот сторінки, том 1, оплата за виконані роботи здійснена Позивачем 26.05.2023 за платіжною інструкцією № 7724, том 39).

Однак, в матеріалах справи містяться примірники Квитанцій про зупинення реєстрації в ЄРПН податкових накладних № 96 на суму 59 270,40 грн., у т. ч. ПДВ 9 878,40 грн., № 97 на суму 27 477,60 грн., у т. ч. ПДВ 4 579,60 грн., № 98 на суму 35 911,20 грн., у т. ч. ПДВ 5 985,20 грн., № 99 на суму 9 513,60 грн., у т. ч. ПДВ 1 585,60 грн., № 472 на суму 17 035,20 грн., у т. ч. ПДВ 2 839,20 грн.; № 473 на суму 5 947,20 грн., у т. ч. ПДВ 991,20 грн.; № 474 на суму 20 964,00 грн., у т. ч. ПДВ 3 494,00 грн.

За даними ЄРПН, які знаходяться в матеріалах справи, вищезазначені податкові накладні, реєстрація яких була зупинена, мають незмінний з 13.02.2023 - статус «Реєстрацію зупинено»(а. с. 52, том 1) у зв`язку із відповідністю платника податку пункту 8 Критеріїв ризикованості платника податку.

У травні 2025 року Позивач звертався до Відповідача із листом за вих. № 02-19/3330 (а. с. 53, том 1) з приводу податкових накладних, реєстрація яких зупинена Державною податковою службою в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 29 353,20 грн.

В матеріалах справи відсутні докази реагування з боку Відповідача на вказаний лист Позивача.

Відповідач отримавши від Позивача грошові кошти, які містили у собі належну до сплати суму ПДВ в розмірі 29 353,20 грн., в порушення вимог пунктів 201.1, 201.7, 201.10 статті 201 і пунктом 44 підрозділу 2 розділу XX ПК України не здійснив реєстрацію податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, в результаті чого Позивач позбавлений права на отримання належного йому податкового кредиту, що збільшило суму податкового боргу Позивача на вказану суму.

Згідно з висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від

05.06.2019 у справі № 908/1568/18, належним способом захисту для позивача є саме звернення до контрагента з позовом про відшкодування збитків, завданих внаслідок порушення обов`язку щодо складення та реєстрації податкових накладних.

Згідно з частинами 1 - 3 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

За приписами частин 1, 2 статті 623 Цивільного кодексу України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Відповідно до статей 224, 225 Господарського кодексу України учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

До складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Законом щодо окремих видів господарських зобов`язань може бути встановлено обмежену відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов`язань. При визначенні розміру збитків, якщо інше не передбачено законом або договором, враховуються ціни, що існували за місцем виконання зобов`язання на день задоволення боржником у добровільному порядку вимоги сторони, яка зазнала збитків, а у разі якщо вимогу не задоволено у добровільному порядку, - на день подання до суду відповідного позову про стягнення збитків. Виходячи з конкретних обставин, суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ціни на день винесення рішення суду.

Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків за порушення договірних зобов`язань та/або відшкодування позадоговірної шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправна поведінка, збитки, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками кредитора, вина боржника.

Відсутність хоча б одного із вище перелічених елементів, утворюючих склад цивільного правопорушення, звільняє боржника від відповідальності за порушення у сфері господарської діяльності, оскільки його поведінка не може бути кваліфікована як правопорушення.

Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою і збитками є обов`язковою умовою відповідальності. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдані особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Відшкодуванню підлягають збитки, що стали безпосереднім і невідворотним наслідком порушення боржником зобов`язання чи завдання шкоди. Такі збитки є прямими. Збитки, настання яких можливо було уникнути, які не мають прямого причинно-наслідкового зв`язку є опосередкованими та не підлягають відшкодуванню.

Отже, для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) розміру збитків; 3) причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до пункту 14.1.181 статті 14 Податкового кодексу України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, податковий кредит - сума, на яку платник ПДВ має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу. За змістом підпункту "а" пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі ввезення їх на митну територію України) та послуг.

Відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму ПДВ на підставі отриманих податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів з дати складення податкової накладної. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням терміну реєстрації, відносяться до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж, зокрема, через 365 календарних днів з дати складення податкової накладної.

За змістом пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи, та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Пунктом 201.4 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається у день виникнення податкових зобов`язань продавця, а пунктом 201.7 статті 201 Податкового кодексу України визначено, що податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Відповідно до пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою; податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. Відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених пунктом 201.1 статті 201 цього Кодексу, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період. У разі порушення продавцем/покупцем товарів/послуг порядку заповнення та/або порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних податкової накладної та/або розрахунку коригування покупець/продавець таких товарів/послуг має право додати до податкової декларації за звітний податковий період заяву із скаргою на такого продавця/покупця. Таке право зберігається за ним протягом 365 календарних днів, що настають за граничним терміном подання податкової декларації за звітний (податковий) період, у якому не надано податкову накладну або порушено порядок її заповнення та/або порядок реєстрації в Єдиному реєстрі. До заяви додаються копії товарних чеків або інших розрахункових документів, що засвідчують факт сплати податку у зв`язку з придбанням таких товарів/послуг або копії первинних документів, складених відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", що підтверджують факт отримання таких товарів/послуг.

Згідно з пунктом 201.10 статті 201 ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Аналогічний правовий висновок викладено Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 03.08.2018 зі справи № 917/877/17. При цьому, у вказаній постанові Верховний Суд відступив від висновку, викладеного у пункті 28 постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.03.2018 зі справи №918/216/17, згідно з яким передбачалося, що відповідно до положень абзацу 15 пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України порушення відповідачем порядку реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних не позбавляє позивача права на включення спірної суми до податкового кредиту, а обумовлює її нарахування необхідністю додання до податкової декларації за звітний податковий період заяви зі скаргою на відповідача з доданням певного пакету документів.

Слід зазначити, що нормами Податкового кодексу України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок у встановлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту.

Водночас звернення покупця послуг зі скаргою на продавця, який не виконав передбаченого наведеною нормою обов`язку, відповідно до положень пункту 201.10 статті 201 ПК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, не надає покупцю права на включення суми податку з цих операцій до складу податкового кредиту, а можливість подання скарги на цього продавця є лише підставою для проведення документальної позапланової перевірки його контролюючим органом.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі № 925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 Податковий кодекс України не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати. Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН. Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це, виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17, Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18, від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21, від 31.01.2023 у справі № 904/72/22.

За змістом статті 224 Господарського кодексу України (чинного на день ухвалення рішення) учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права та законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Зважаючи на зазначені норми, для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення: 1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання); 2) шкідливого результату такої поведінки - збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками; 4) вини особи, яка заподіяла шкоду. У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Відповідач з порушенням вимог пункту 201.10 статті 201 Податкового кодексу України не зареєстрував податкові накладні, у зв`язку з чим Позивач був позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання.

Доводи відповідача, що 31.01.2023 Харківським окружним адміністративним судом ухвалено рішення по справі № 520/8297/22, яким задоволено в повному обсязі адміністративний позов Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова "ШЛЯХРЕМБУД" до Головного управління ДПС у Харківській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області від 14.01.2022 № 1038 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. Визнано протиправним та скасувано рішення Комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС у Харківській області від 15.06.2022 № 18098 про відповідність/невідповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податків. Зобов`язано Головне управління ДПС у Харківській області виключити Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів міста Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості. Зобов`язано Головне управління ДПС у Рівненській області виключити Комунальне підрядне спеціалізоване підприємство по ремонту і будівництву автошляхів міста Харкова «ШЛЯХРЕМБУД» з переліку платників податків, які відповідають критеріям ризиковості, не спростовують факту відсутності реєстрації таких податкових накладних.

Між тим, станом на дату розгляду справи по суті відповідач не надав доказів реєстрації податкових накладних у ЄРПН. Отже, станом на день прийняття рішення у даній справи податкові накладні є незареєстрованими.

В той же час, відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Згідно з частини 2 статті 1166 Цивільного кодексу особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У частині 1 статті 614 Цивільного кодексу зазначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Подібні висновки викладено у постановах Верховного Суду від 23.01.2018 у справі № 753/7281/15-ц, від 21.02.2021 у справі № 904/982/19, від 21.07.2021 у справі № 910/12930/18, від 21.09.2021 у справі № 910/1895/20, від 18.10.2022 у справі № 922/3174/21.

Отже, наявність вини презюмується, тобто не підлягає доведенню позивачем. Водночас відповідач для звільнення від відповідальності може доводити відсутність протиправності дій та вини, зокрема, шляхом оскарження рішення податкового органу про відмову у реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в адміністративному порядку або в суді (відсутність вини буде підтверджуватися рішенням, ухваленим на користь платника податку, яке набрало законної сили і фактом реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування у ЄРПН на виконання такого рішення).

Якщо відповідач не виконав встановлений законом обов`язок з реєстрації податкових накладних чи виконав його неналежним чином, що підтверджується рішенням про відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної в ЄРПН, то це викликає неможливість включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, неможливість зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, яка фактично є збитками позивача. Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 908/1568/18, від 01.03.2023 у справі № 925/556/21, об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.08.2018 у справі № 917/877/17 (на яку посилається скаржник), Верховного Суду від 03.12.2018 у справі № 908/76/18 (на яку посилається скаржник), від 10.01.2022 у справі № 910/3338/21, від 31.01.2023 у справі № 904/72/22 (стосується коригування відповідачем суми ПДВ).

Очевидним є прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку реєстрації податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками цієї особи.

Формування у позивача податкового кредиту з податку на додану вартість було би можливим, якщо відповідач зареєстрував би податкову накладну із господарської операції за договором. Натомість, у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що відповідачем була зареєстрована податкова накладна у порядку та строки, що визначені ПК України.

Позивачем надано до суду докази розміру понесених збитків. Зокрема, на підтвердження розміру понесених збитків до матеріалів справи надано Акти наданих послуг, де зафіксовано обсяг та вартість наданих послуг з урахуванням ПДВ.

З урахуванням вказаного суд виснує, що позивачем доведена обставина наявності усіх елементів складу господарського правопорушення у діях (бездіяльності) відповідача, натомість відповідачем на спростування цих обставин жодного доказу суду не подано, а також не доведено суду обставини відсутності його вини у спірних правовідносинах.

Враховуючи усе вищевикладене, оцінюючи докази у справі в їх сукупності, законодавство, що регулює спірні правовідносини, доведення позивачем наявності усіх елементів складу цивільного правопорушення, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача збитків у розмірі 29 353,20 грн.

Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про повне задоволення позову.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд враховує нормативні приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову, покладаються на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 128, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підрядного спеціалізованого підприємства по ремонту і будівництву автошляхів м. Харкова «Шляхрембуд» (Україна, 61004, Харківська область, місто Харків, вулиця Москалівська, будинок 20, ) на користь Акціонерного товариства «Харківобленерго» (Україна, 61037, місто Харків, вулиця Тарасенка Георгія, будинок 149, ) грошові кошти в сумі 29 353,20 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" липня 2025 р.

Суддя В.С. Юрченко