ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

21.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3788/25

Суддя Крижний О.М. , розглянувши матеріали

за позовом ОСОБА_1 , м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвест", м. Дніпро

відповідача-2: Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, м. Дніпро

про припинення трудових відносин та зобов`язання вчинити певні дії

СУТЬ СПОРУ:

ОСОБА_1 звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвест" та Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, у якому просить:

- припинити трудові відносини між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Дніпроінвест" у зв?язку зі звільненням за власним бажанням на підставі частини першої статті 38 Кодексу законів про працю України;

- зобов`язати реєстратора Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради вчинити реєстраційні дії - внести до Єдиного державного реєстру юридичних осо, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань в розділ "Відомості про керівника юридичної особи, про інших осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори, подавати документи для державної реєстрації тощо" відомості про припинення повноважень директора ТОВ "Дніпроінвест" ОСОБА_1 та трудових відносин між ТОВ "Дніпроінвест" та директором ОСОБА_1 .

Позовна заява підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Частиною 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Сплата судового збору здійснюється в порядку і розмірі, встановленому Законом України "Про судовий збір".

Вирішуючи питання щодо сплати судового збору, господарський суд повинен виходити, зокрема, з такого.

Частиною 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до п.1, п.2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1,5 відсотки ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру ставка судового збору становить 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру (ч.3 ст. 3 Закону України "Про судовий збір").

Позивачем заявлено дві вимоги немайнового характеру: припинити трудові відносини та зобов`язати внести відомості в ЄДР.

Таким чином, позивач має надати докази сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн. (3028*2).

Позивачем додано до позовної заяви платіжні інструкції Повернути ОСОБА_1 позовну заяву і додані до неї документи.

Проте, відповідно до довідок в.о. начальника відділу документального забезпечення (канцелярія) Господарського суду Дніпропетровської області №173/25 та №170/25 від 14.07.2025 платіжні документи №0.0..1 від 01.06.2025 та №0.0..1 від 15.06.2025, відповідно, використані в інших справах, а саме у справі №904/2959/25 (суддя Ніколенко М.О., вх. №4-2768/25).

Як вбачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 25.06.2025 повернуто ОСОБА_1 позовну заяву і додані до неї документи. За звернення до суду з цим позовом позивачем сплачено судовий збір за платіжними інструкціями №0.0..1 від 01.06.2025 на суму 3028,00 грн та №0.0..1 від 15.06.2025 на суму 3028,00 грн.

Водночас, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі. Не звернення позивача станом на даний момент до суду із клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/2959/25 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом платіжних інструкцій №0.0..1 від 01.06.2025 та №0.0..1 від 15.06.2025 як належного доказу оплати судового збору за подання позову у справі № 904/3788/25 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений можливості подання клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 9042959/25.

Аналогічна позиція викладена у постанові Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі №904/4585/22.

Питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13 лютого 2019 року у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору" це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України "Про судовий збір" передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник / позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

За таких обставин, за відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у Державному бюджеті України грошових коштів у розмірі 6056,00 грн за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватись на імовірності добросовісної поведінки позивача.

Таким чином, позивачем не надано належних доказів сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

З урахуванням викладено, позивачу слід надати докази сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн.

Крім того, відповідно до п.2 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити, у тому числі, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету.

У позовній заяві не вказано відомостей про наявність або відсутність електронних кабінетів позивача та відповідачів.

При цьому, судом враховано, що позивачка, як фізична особа, відповідно до ст. 6 Господарського процесуального кодексу України, не зобов`язана мати зареєстрований електронний кабінет, проте це не позбавляє її обов`яку на виконання вимог п.2 ч.3 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, а саме вказати про наявність чи відсутність зареєстрованих електронних кабінетів.

Наведене є підставою для залишення позовної заяви без руху.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи наведене, керуючись статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Позивачці протягом 5 днів з дня вручення ухвали суду усунути недоліки позовної заяви, а саме:

- надати докази сплати судового збору у розмірі 6056,00 грн;

- зазначити відомості про наявність або відсутність електронних кабінетів позивача та відповідачів.

3. Роз`яснити позивачці, що в разі не усунення всіх недоліків у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась з позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя О.М. Крижний