ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А

22.07.2025р. Справа № 905/169/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.

при секретарі судового засідання Кравець А.Є.

розглянувши у відкритому попередньому засіданні матеріали

заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 )

з грошовими вимогами до боржника у сумі 201169,12 грн. (вх.№ 2470/25 від 21.04.2025), -

у справі за заявою ініціюючого кредитора ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ; ІНФОРМАЦІЯ_2 )

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ ()

про банкрутство, -

розпорядник майна - арбітражний керуючий Карауш Ю.В., -

представники участі не приймали, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні господарського суду на стадії розпорядження майном перебуває справа № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», розпорядником майна призначено арбітражного керуючого Карауш Юлію Вікторівну (свідоцтво №1051 від 11.07.2013).

На офіційній сторінці Верховного суду веб-порталу Судова влада України опубліковано оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ (№75623 від 26.03.2025).

18.04.2025 засобами поштового звязку ОСОБА_1 направив до суду заяву про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ в розмірі 201169,12 грн. в порядку ст. 45 КУзПБ, з додатками згідно переліку (вх.№ 2470/25 від 21.04.2025).

Ухвалою суду від 23.04.2025 відкладено вирішення питання щодо прийняття заяви ОСОБА_1 про грошові вимоги до боржника у сумі 201169,12 грн. (вх.№ 2470/25 від 21.04.2025) до повернення матеріалів справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ на адресу Господарського суду Донецької області.

24.06.2025 суд відповідною ухвалою залишив без руху заяву ОСОБА_1 про грошові вимоги до Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ в розмірі 201169,12 грн. (вх.№ 2470/25 від 21.04.2025), встановив заявнику строк та спосіб усунення виявлених недоліків заяви.

27.06.2025 через підсистему "Електронний суд" від ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Пустовгар А.О., надійшла заява про усунення недоліків із додатками згідно переліку (вх.№ 4399/25).

Ухвалою від 03.07.2025 господарський суд прийняв вищевказану заяву про грошові вимоги до боржника (вх.№ 2470/25 від 21.04.2025) та призначив її до розгляду у попередньому засіданні на 22.07.2025, визнав явку уповноважених представників сторін у судове засідання не обов`язковою, вирішив інші процедурні питання.

Як свідчать матеріали справи, про дату, час та місце розгляду заяви ОСОБА_1 повідомлений шляхом оприлюднення відповідних оголошень на офіційній сторінці Господарського суду Донецької області веб-портала Судова влада України, інші учасники повідомлені шляхом доставки процесуальних рішень суду у їх зареєстровані електронні кабінети в системі «Електронний суд».

З огляду на приписи статей 120, 122, 242 Господарського процесуального кодексу України, заявник кредиторських вимог, боржник та розпорядник майна боржника вважаються повідомленими про розгляд справи належним чином.

Також, всі процесуальні акти суду у цій справі оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень веб-порталу Судова влада України в мережі Інтернет, відомості якого є офіційними та загальнодоступними для безоплатного перегляду згідно Закону України "Про доступ до судових рішень".

У судовому засіданні заявник, боржник та розпорядник майна участі не приймали. Заявник предмет чи підстави вимог не змінював, додаткових доказів не подавав.

В обґрунтування грошових вимог у своїй заяві ОСОБА_1 посилався на наявність боргу ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» у розмірі 201169,12 грн, що виник у зв`язку із порушенням роботодавцем обов`язків з повної та своєчасної виплати заробітної плати, з них: у період з 1 березня 2018 року по 21 вересня 2020 року нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 28184 грн. 52 коп. (заробітня плата за серпень-вересень 2020 р.), у період з 4 березня 2023 року по 12 вересня 2024 року нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 78436 грн. 80 коп. та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 94548 грн 00 коп., що підтверджується, на його думку, відомостями довідки ф.ОК-5.

Станом на 22.07.2025 від боржника та розпорядника майна не надходило заяв по суті про результати розгляду вищевказаних кредиторських вимог, про причини суд не повідомлено.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для підготовки до судового засідання, явку представників сторін у судове засідання суд не визнавав обов`язковою, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 ГПК України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених процесуальним законодавством, висловлення своєї правової позиції у справі та надання відповідних доказів, кожна сторона несе ризики настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій, тому суд вважає можливим розглянути подану заяву з кредиторськими вимогами до боржника за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, які мають значення для розгляду справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частин 4 та 7 статті 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно з статтею 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається цим Кодексом, Законом України "Про оплату праці" та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно із частиною 5 статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

За змістом ст.ст. 47,115, 116 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення провести з працівником розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Таким чином, закон покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) перебував у трудових відносинах з Товариством з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ»:

- у період з 01.03.2018 по 21.09.2020, працюючи гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем у шахті, звільнений 21.09.2020 згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням;

- у період з 04.03.2023 по 01.01.2024, працюючи за сумісництвом гірником очисного забою підземним 5 розряду з повним підземним робочим днем в шахті;

з 02.01.2024 по 02.04.2024 переведений майстром гірничим підземним з повним підземним робочим днем в шахті,

з 03.04.2024 по 12.09.2024 переведений помічником начальника дільниці підземним з повним підземним робочим днем в шахті; 12.09.2024 звільнений згідно ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці НОМЕР_3 .

Як стверджує заявник, заробітна плата за серпень-вересень 2020 року йому була нарахована, але не сплачена у розмірі 28184,52 грн., також у період з 04.03.2024 по 12.09.2024 йому була нарахована, але не виплачена заробітна плата у розмірі 78436,80 грн. та компенсація за невикористану відпустку у розмірі 94548,00 грн.

В матеріалах справи відсутні і боржником не надано суду доказів про здійснення повної виплати заробітної плати ОСОБА_1 у період його робити у ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", рівно як не надано доказів проведення з працівником остаточного розрахунку після звільнення згідно ч.1 ст. 47, ст. 116 КЗпП України.

Долученою до заяви з грошовими вимогами довідкою форми ОК-5 підтверджується, що ОСОБА_1 дійсно працював, як найманий працівник ТОВ «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ», та йому було нараховано у період з березня 2018 року по вересень 2020 року включно заробітну плату у сумі 535779,19 грн., за період з березня 2023 року по червень 2024 року 992637,65 грн., у період з липня 2024 року по грудень 2024 року нараховано 0,00 грн.

Суд зазначає, що надані заявником індивідуальні відомості Пенсійного фонду України з реєстру загальнообов`язкового державного страхування про застраховану особу за формою ОК-5 від 10.04.2025, відображають лише дані про суми нарахованої заробітної плати та інформацію про страховий стаж. Відсутність у цій довідці ПФУ інформації щодо нарахування заробітної плати свідчить про не нарахування заробітної плати, а не про наявність заборгованості.

Разом з тим, за приписами статей 95, 115, 116 КЗпП України, статей 21, 30 Закону України «Про оплату праці» відсутність заборгованості перед позивачем із заробітної плати має довести роботодавець. Аналогічної правової позиції дотримується КГС ВС від 17.04.2019 у справах №911/460/15 (1), №911/460/15 (2).

Виходячи з положень КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», заробітна плата працівникам виплачується за умови виконання ними своїх функціональних обов`язків на підставі укладеного трудового договору з дотриманням установленої правилами внутрішнього трудового розпорядку тривалості щоденної (щотижневої) роботи за умови провадження підприємством господарської діяльності.

Нарахування та виплата заробітної плати працівникам проводиться на підставі документів з первинного обліку праці та заробітної плати: штатний розклад, розцінки та норми праці, накази та розпорядження (на виплату премій, доплат, надбавок тощо), табель обліку використаного часу, розрахункова-платіжна відомість.

Обов`язок здійснювати нарахування та виплату заробітної плати, інших виплат, належних працівникові, а так само вести бухгалтерський, податковий облік тощо, лежить на працедавцеві, а не на працівникові.

Боржник-роботодавець не надав суду будь-яких доказів невиконання заявником-працівником своїх функціональних обов`язків у період його робити у ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ", доводів ОСОБА_1 не спростував, також не надав власного обґрунтованого контррозрахунку заявлених вимог.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про відпустки» та ст. 74 КЗпП України громадянам, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи, надаються щорічні (основна та додаткові) відпустки із збереженням на їх період місця роботи (посади) і заробітної плати.

За приписами ст. 2 Закону України «Про відпустки», право на відпустки мають громадяни України, які перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, виду діяльності та галузевої належності, а також працюють за трудовим договором у фізичної особи. Право на відпустки забезпечується гарантованим наданням відпустки визначеної тривалості із збереженням на її період місця роботи, заробітної плати у випадках, передбачених цим Законом; забороною заміни відпустки грошовою компенсацією, крім випадків, передбачених статтею 24 цього Закону.

Як передбачено ч. 1 ст. 6 Закону України «Про відпустки», щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладання трудового договору.

Відповідно до п. 7 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою КМУ від 8 лютого 1995 року № 100, обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за фактично відпрацьований період (розрахунковий період) на відповідну кількість календарних днів розрахункового періоду. Із розрахунку виключаються святкові та неробочі дні, встановлені законодавством. Отриманий результат множиться на число календарних днів відпустки.

Судом встановлено, що відповідачем вище вказаних вимог законів України дотримано не було, остаточний розрахунок при звільненні не проведений, було порушено право позивача на оплату праці, не подано належних доказів відсутності заборгованості перед заявником у тому числі по виплаті грошової компенсації за невикористану відпустку.

Відтак, суд констатує, що кредиторські вимоги ОСОБА_1 відносно боржника ТОВ "КРАСНОЛИМАНСЬКЕ" підлягають визнанню та внесенню до Реєстру вимог кредиторів відповідно до частини 1 статті 64 Кодексу України з процедур банкрутства в сумі 201169,12 грн.

Керуючись ст. ст. 44-47 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. ст. 11, 74, 86, 202, 234-236 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати грошові вимоги ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ () в сумі 201169,12 грн.

Ухвали, прийняті господарським судом у справі про банкрутство набирають законної сили з моменту їх прийняття та можуть бути оскаржені в порядку, встановленому Господарським процесуальним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвала підписана 22.07.2025

Суддя Н.В. Величко