ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/474/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: Дубчак С.Є., довіреність №01/01/07-131 від 14.05.2025 (в режимі

відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ"

про стягнення 934800,00 грн.

Процесуальні дії по справі. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Публічне акціонерне товариство "УКРНАФТА" звернулось до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" про стягнення 934800,00 грн штрафу за прострочення поставки товару.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про закупівлю №13/1752-МТР від 13.05.2024 в частині поставки товару у строк, визначений у специфікації до цього договору (а.с.1-3).

Ухвалою суду від 14.04.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення виявлених недоліків.

15.04.2025 до суду на виконання вимог вказаної ухвали від представника позивача надійшла заява від 15.04.2025 з додатками (а.с.29-54).

Ухвалою суду від 17.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 19.05.2025, встановлено сторонам строки для подання передбачених ГПК України заяв по суті спору.

Відповідач процесуальним правом подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався.

Ухвалою суду від 19.05.25 відкладено підготовче засідання на 16.06.2025.

16.06.2025 до суду від представника позивача надійшла заява від 16.06.2025, у якій повідомлено, що при підготовці позову було допущено описку при зазначенні особи відповідача, а саме в прохальній частині позову помилково вказано особу, яка не має відношення до даного спору, штраф та судові витрати позивач просить стягнути з ТОВ "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (а.с.68-72).

Ухвалою суду від 16.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/474/25 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 14.07.2025.

Відповідач повноважного представника в судове засідання не направив, про поважні причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце його проведення повідомлений завчасно та належним чином шляхом доставлення ухвали суду від 16.06.2025 в електронній формі до електронного кабінету ТОВ "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (а.с.56, 67, 77). Клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за відсутності представника відповідача від останнього не надходило. Представник відповідача участі у підготовчих засіданнях у даній справі також не брав.

Зважаючи на те, що явка представника відповідача в судове засідання обов`язковою не визнавалась, а його неявка та неподання ним відзиву на позовну заяву не перешкоджають розгляду справи, суд визнав за можливе розглянути справу в судовому засіданні 14.07.2025 за відсутності останнього за наявними матеріалами, згідно з ч.9 ст.165, ст.202 ГПК України.

Представник позивача підтримав позов та просив задовольнити його у повному обсязі.

14.07.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення, відповідно до ст.240 ГПК України.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

13.05.2024 між ТОВ "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (далі - постачальник, відповідач) та ПАТ "УКРНАФТА" (далі - покупець, позивач) за результатами закупівлі UА-2024-03-22-009836-а укладено договір про закупівлю №13/1752-МТР (далі - договір) (а.с.31-35).

На умовах цього договору постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця у погоджені сторонами строки шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності відповідно до коду ДК 021:2015:34350000-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності) (надалі за текстом - «товар»), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити такий товар на умовах цього договору. Договір укладається з постачальником, який став переможцем за Лотом №1 - 34350000-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності (Шини в асортименті) (п.1.1 договору).

Згідно з п.2.1 договору, номенклатура, кількість, ціна, умови гарантії, а також строк, місце та умови поставки товару визначені у специфікації до даного договору, яка підписується уповноваженими представниками сторін, що є додатком №1 до цього договору та є його невід`ємною частиною (надалі - «специфікація»).

Відповідно до п.п.3.1, 3.2 договору, ціна товару в договорі визначається в національній валюті України та вказується у специфікації до цього договору. Загальна сума договору становить 9348000,00 грн, у тому числі ПДВ (20 %) - 1558000,00 грн.

За змістом п.4.2 договору, розрахунок за весь товар здійснюється протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Умови поставки, які встановлюються відповідно до Міжнародних правил тлумачення торговельних термінів «ІНКОТЕРМС-2020», місце, умови та строки поставки визначаються в специфікації до даного договору (п.5.1 договору).

Згідно з п.5.3 договору, приймання товару покупцем (в тому числі кожної частини/партії товару) підтверджується шляхом підписання уповноваженими представниками сторін відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень).

Датою поставки товару та моментом отримання покупцем товару від постачальника вважається дата підписання сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) (п.5.4 договору).

Право власності та ризики на товар переходять від постачальника до покупця з моменту підписання сторонами відповідної (-их) видаткової (-их) накладної (-их) та акту (-ів) приймання-передачі товару за кількістю та якістю (після зняття усіх зауважень) згідно з умовами даного договору. При цьому товарно-транспортні накладні про приймання товару не є документами, що свідчать про прийом товару (п.5.7 договору).

Пунктом 7.1 договору визначено, що при недотриманні постачальником строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю штраф в розмірі 5% вартості несвоєчасно поставленого товару за прострочення до 30 днів та 10% вартості несвоєчасно поставленого товару - за прострочення 30 днів і більше. У випадку непоставки товару постачальник сплачує покупцю 10% вартості непоставленого товару.

Цей договір набирає чинності з моменту його укладання та діє до «31» грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків - до повного їх виконання (п.11.1 договору).

Відповідно до специфікації (додаток №1 до договору), постачальник зобов`язався поставити покупцю товар: автошина 12.00R20 (320R508) Tailong HS298 у кількості 530 шт., автошина 315/80R22/5 рульова Tailong HS101 у кількості 4 шт., автошина 8.25R20 Tailong HS268 у кількості 608 шт., виробника Guangra O Kaichi Trading Co., LTD/, Китайська Народна Республіка, у строк від 80 до 90 календарних днів з моменту підписання договору на загальну суму 9348000,00 грн з ПДВ на умовах Інкотермс 2020: DDP- склад покупця. Транспортні послуги по доставці товару в місце призначення включені в ціну товару (а.с.35 на звороті - 36).

Інформація про технічні, якісні та кількісні характеристики товару визначена у додатку №2 до цього договору, який є його невід`ємною частиною (а.с.36 на звороті).

Додатковою угодою №1 від 18.12.2024 до договору внесено зміни до реквізитів сторін у розділ 17 договору (а.с.37).

Договір з додатками №1, №2 та додатковою угодою №1 до нього підписано повноважними представниками сторін та скріплено печатками їх юридичних осіб.

З матеріалів справи слідує, що відповідач поставив позивачу товар у повному обсязі на суму 9348000,00 грн згідно з видатковими накладними: №437 від 25.10.2024, №438 від 25.10.2024, №439 від 25.10.2024, №451 від 05.11.2024, №452 від 06.11.2024, №453 від 07.11.2024, №454 від 06.11.2024, №455 від 06.11.2024, №456 від 06.11.2024, №457 від 07.11.2024, №514 від 05.11.2024, №591 від 27.12.2024, які підписано сторонами та скріплено їх печатками (а.с.38-49).

При цьому позивач стверджує, що зобов`язання з поставки товару було виконано відповідачем поза межами обумовленого у специфікації строку, а тому нарахував останньому штраф у розмірі 10% вартості несвоєчасно поставленого товару відповідно до п.7.1 договору, що склав 934800,00 грн, та звернувся з позовом про його стягнення в судовому порядку.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 ЦК України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст.626 ЦК України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст.628 ЦК України).

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору, який за своїм змістом та правовою природою є договором поставки.

Згідно з ч.1 ст.265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Правовідносини купівлі-продажу регулюються главою 54 ЦК України.

Так, згідно зі ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст.662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (ч.1 ст.663 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 525, 526 ЦК України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України).

Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання.

З огляду на умови, визначені сторонами у договорі (п.п.2.1, 5.1) та специфікації до цього договору, поставка товару мала бути здійснена відповідачем до 12.08.2024 (90 календарних днів з моменту підписання договору та з урахуванням вимог ч.5 ст.254 ЦК України).

Додаткові угоди щодо продовження строку поставки між сторонами не укладалися.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 9348000,00 грн з порушенням понад 30 календарних днів обумовленого сторонами строку.

Доказів протилежного суду не представлено. Жодних заперечень з приводу викладених у позовній заяві обставин відповідач під час розгляду справи не надав, хоча мав об`єктивну можливість скористатись відповідними процесуальними правами і подати докази в обґрунтування своєї позиції по суті спору.

Згідно з ч.4 ст.13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 ст.216 ГК України визначено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Згідно зі ст.218 ГК України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинення ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведено, що ним вжито усіх належних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Штрафними санкціями, згідно з ч.1 ст.230 ГК України, визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Статтею 611 ЦК України також визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ст.549 ЦК України).

Згідно з ч.4 ст.231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Як зазначалось вище, згідно з п.7.1 договору, при недотриманні постачальником строків поставки товару, постачальник сплачує покупцю штраф, зокрема, у розмірі 10% вартості несвоєчасно поставленого товару за прострочення 30 днів і більше.

Так, у зв`язку з порушенням відповідачем взятого на себе зобов`язання з поставки товару в узгоджений сторонами строк на більш ніж 30 календарних днів, що підтверджується матеріалами справи і відповідачем не спростовано, позивач нарахував останньому та просить стягнути з нього штраф у розмірі 934800,00 грн (9348000,00 х 10%, де 9348000,00 грн - вартість непоставленого в строк товару, 10% - розмір штрафу згідно з п.7.1 договору) (а.с. 2 на звороті).

Відповідач власного контррозрахунку суду не надав.

Перевіривши розрахунок позивача щодо нарахування штрафу, суд дійшов висновку про його обґрунтованість та арифметичну вірність.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 та ч.1 ст.74 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з положеннями ст.ст.76, 77, 79, 86 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Верховний Суд неодноразово звертався до категорій стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17, від 31.03.2021 у справі №923/875/19, від 13.10.2021 №923/1379/20).

Кожна із сторін судового спору самостійно визначає докази, які, на її думку, належним чином підтверджують або спростовують заявлені позовні вимоги. Суд з дотриманням вимог щодо всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього дослідження наявних у справі доказів визначає певну сукупність доказів, з урахуванням їх вірогідності та взаємного зв`язку, які, за його внутрішнім переконанням, дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, що входять до предмета доказування. Сторона судового спору, яка не погоджується з доводами опонента, має їх спростовувати шляхом подання відповідних доказів, наведення аргументів, надання пояснень тощо. Інакше принцип змагальності, задекларований у статті 13 ГПК України, втрачає сенс (правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21.06.2023 у справі №916/3027/21).

У даному випадку кожній стороні була надана розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять її у суттєво невигідне становище відносно другої сторони, у тому числі подати докази на підтвердження своїх вимог та заперечень, прийняти участь у дослідженні доказів, надати пояснення, обґрунтувати переконливість поданих доказів та позицій у справі, скористатись іншими процесуальними правами.

Попри те відповідач не представив суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, заявлених до нього вимог належним чином і в установленому законом порядку не спростував, доказів сплати позивачу штрафу станом на час розгляду справи не надав.

Враховуючи вищевикладене, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи та оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов є правомірним, обґрунтованим, документально підтвердженим, а відтак підлягає задоволенню у повному обсязі.

Щодо розподілу судових витрат.

Враховуючи приписи п.2 ч.1 ст.129 ГПК України та висновок суду про задоволення позову, судовий збір покладається на відповідача в сумі 11217,60 грн (з урахуванням коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у зв`язку з поданням позовної заяви в електронній формі з використанням ЄСІКС).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ЖИТОМИРСЬКА ТОРГОВА КОМПАНІЯ" (вул. Бандери Степана, буд. 7, оф. 316, м. Житомир, Житомирська обл., 10029, ) на користь Публічного акціонерного товариства "УКРНАФТА" (пров. Несторівський, буд. 3-5, м. Київ, 04053, ) 934800,00 грн штрафу та 11217,60 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 21.07.25

Суддя Прядко О.В.

Друк:

1 - у справу;

2,3 - сторонам (до ел.каб.).