РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

21.07.2025Справа № 910/1526/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗХІМ МЕТРОЛОГІЯ»

до Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС»

про стягнення 357 489,00 грн,

Суддя Карабань Я.А.

Секретар судових засідань Севериненко К.Р.

представники учасників справи:

від позивача: Бердичевський О.В.;

від відповідача: Подоляк О.Р. (в режимі відеоконференції);

від третьої особи: не з`явився;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗХІМ МЕТРОЛОГІЯ» (надалі - позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (надалі - відповідач) про стягнення суми грошових коштів у розмірі 357 489,00 грн.

Позовні вимоги, з посиланням на ст.27 Закону України «Про публічні закупівлі», обґрунтовані тим, що всупереч умовам договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022 відповідачем не повернуло суму гарантійного платежу, яка була отримана останнім у якості забезпечення виконання вказаного договору за банківською гарантією №29693 від 17.11.2022, у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача кошти в розмірі 357 489,00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в справі №910/1526/25, визнано малозначною та її розгляд постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Окремо, зобов`язано позивача в період з 10.03.2025 по 12.03.2025, зокрема, надати суду: виписку банку про рух коштів між позивачем та відповідачем починаючи з 14.06.2023 та на даний час, докази отримання відповідачем коштів за банківською гарантією №29693 від 17.11.2022.

28.02.2025 від представника відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній заперечує щодо задоволення позову та, зокрема, зазначає, що позивачем несвоєчасно виконано зобов`язання щодо поставки товару, що є підставою для стягнення бенефіціаром гарантійної суми за банківською гарантією.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.04.2025 розгляд справи №910/1526/25 постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 07.05.2025. Залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Акціонерне товариство «Комерційний банк «ГЛОБУС» (надалі - третя особа), у порядку ст.74 ГПК України витребувано в позивача та третьої особи докази.

14.04.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення та заява про участь у судовому засіданні призначеному на 07.05.2025 та в усіх подальших засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 відмовлено в задоволені заяви представника відповідача про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, з підстав наведених в ухвалі.

14.04.2025 від представника відповідача надійшла заява про участь у судовому засіданні призначеному на 07.05.2025 та в усіх подальших засідання у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 задоволено заяву представника відповідача адвоката Подоляк О.Р. про участь у судових засіданнях у режимі відеоконференції та постановлено забезпечити участь останнього в підготовчому засіданні призначеному на 07.05.2025 та в усіх наступних засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

23.04.2025 від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів.

25.04.2025 від представника третьої особи надійшли пояснення щодо позову.

Також 25.04.2025 від представника позивача надійшли додаткові пояснення, разом з клопотанням про поновлення строку на їх подання.

01.05.2025 від представника відповідача надійшли додаткові пояснення.

Підготовче засідання, призначене на 07.05.2025 не відбулось, у зв`язку з оголошеною в місті Києві повітряною тривогою.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 призначено підготовче засідання на 03.06.2025.

У підготовче засідання 03.06.2025 з`явились представники сторін, представник третьої особи в засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення засідання повідомлявся належним чином. Суд протокольними ухвалами залишив без розгляду додаткові пояснення позивача від 24.04.2025, які надійшли до суду 25.04.2025, як такі що подані з пропуском строку та пояснення відповідача від 01.05.2025 щодо додаткових пояснень позивача.

Ухвалою Господарського суду від 03.06.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №910/1526/25 до судового розгляду по суті на 15.07.25.

В судове засідання 15.07.2025 з?явилися представник позивача та представник відповідача. Третя особа в судове засідання не з?явилася, 14.07.2025 подала клопотання про розгляду справи за відсутності її представника.

У судовому засіданні 15.07.2025 відповідно до ст.240 Господарського процесуального кодексу України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши надані документи та матеріали, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

24.11.2022 між позивачем (постачальник) та відповідачем (покупець) було укладено договір поставки (графік поставки) №УГВ815/30-22 відповідно до п.1.1 якого постачальник зобов?яується поставити покупцеві перетворювачі тиску багатопараметричні (далі - товар), зазначений в специфікації/-ях, що додається/ються до договору і є його невід?ємною/-ими частиною/-ами), а покупець - прийняти і оплатити такий товар. Під поставкою сторони розуміють передачу товару постачальником для прийняття покупцем.

У відповідності до положень п.1.2 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації/-ях. (далі - специфікація/-ії), яка/і є додатком/ми №1 до договору та є його невід?ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком/ми поставки товару, який/і є додатком/ми №3 до договору та є його невід?ємною частиною/ами.

Згідно п.3.1 договору ціна товару вказується в специфікації/-ях в гривнях з урахуванням ПДВ (застосовується якщо постачальник є резидентом України, платником ПДВ) або в іноземній валюті без урахування ПДВ (застосовується, якщо постачальник є нерезидентом відповідно до чинного законодавства України - далі нерезидент в Україні).

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформації товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях та графіку поставки до цього договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені договором.

Відповідно до п.10.1 договору договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення печатками сторін (на наявності), за умовами надання постачальником забезпечення виконання своїх зобов?язань по договору, які відповідають вимогам, вказаним у п.10.2 цього договору і діє до 14.06.2024 (включно).

Також, у відповідності до пункту 10.2 договору вимоги забезпечення виконання зобов`язань по договору постачальником: забезпечення виконання зобов?язань по договору здійснюється до укладання договору в один із способів:

1) у формі грошових коштів. Сума грошових коштів, як забезпечення виконання зобов?язань по даному договору повинна бути перерахована постачальником на окремий рахунок, наданий покупцем та повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору,

або

2) надання банківської гарантії або стендбай акредитиву виконання зобов?язань по договору.

Банківська гарантія або стендбай акредитив повинна/ен відповідати вимогам, указаним у типовій формі банківської гарантії/стендбай акредитиву виконання зобов?язань постачальником за договором, яка є додатком №5 до договору, та її/його сума повинна бути 5% від загальної вартості (ціни) договору.

Як вбачається із змісту п.10.3 договору у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов?язань по договору у формі грошових коштів, банківської гарантії/стендбай акредитиву виконання зобов?язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків, зазначених нижче на реквізити постачальника вказані в договорі (для забезпечення виконання зобов?язань по договору у формі грошових коштів ) або шляхом направлення відповідної інформації банку (для забезпечення виконання зобов?язань по договору у формі банківської гарантії/ стендбай акредитиву виконання зобов`язань) у наступних випадках:

А) після виконання постачальником зобов?язань за договором в повному обсязі;

В) за рішенням суду, яке набрало законної сили, щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним;

С) в інших випадках, передбачених чинним законодавством України, що регулює публічні закупівлі.

17.11.2022 між позивачем та (принципал) та Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (гарант) було укладено договір про надання гарантії №29693/ЮГ-22.

В забезепечення виконання зобов?язань за договором, 17.11.2022 Акціонерне товариство «Комерційний банк «Глобус» (гарант) видало банківську гарантію №29693 від 17.11.2022, згідно якої гарант, справжнім гарантує належне виконання позивачем (принципалом) зобов?язань по виконанню договору поставки (графік поставки), що укладається за результатами закупівлі №UA-2022-09-06-001926-a від 06.09.2022, укладеного принципалом з відповідачем (бенефіціаром).

Гарант справжнім безвідклично та безумовно та без заперечень зобов?язується виплатити бенефіціару на вимогу будь-яку суму вказану в вимозі бенефіціара, що не перевищує 357 489,00 гривень не пізніше 5 робочих днів з дати отримання вимоги бенефіціара, що містить вказівку на те, в чому полягає порушення принципалом зобов?язань, в забезпечення якого видана ця гарантія, та без необхідності подання будь-яких інших документів або виконання будь-яких інших умов, надання додаткових обґрунтувань. Гарантія набирає чинності з дати видачі та діє до 11.07.2023 включно.

Бенефіціар (відповідач) звернувся до третьої особи (гаранта) із вимогою (SWIFT-повідомлення від 13.06.2023) про сплату грошової суми за гарантією виконаня зобов?язань №29693 від 17.11.2022, що була видана на користь відповідача в розмірі 357 489,00 грн.

Третя особа листом №1-2221 від 13.06.2023 повідомила позивача про необхідність здійснення гарантійного платежу в розмірі 357 489,00 грн, у зв`язку з чим просив перерахувати кошти у зазначеному розмірі на рахунок банку.

14.06.2023 позивачем на користь третьої особи (гарант) було здійснено гарантійний платіж згідно договору про надання гарантії №29693/ЮГ-22 від 17.11.2022 в сумі 357 489,00 грн (без ПДВ), що підтверджується меморіальним ордером №332 від 14.06.2023 та платіжною інструкцією (безготівковий переказ в національній валюті) №334 від 14.06.2023.

15.06.2023 третьою особою на користь відповідача було здійснено сплату коштів згідно вимоги SWIFT-повідомлення від 13.06.2023 по банківській гарантії №29693 від 17.11.2022, що підтверджується платіжною інструкцією кредитового переказу коштів №2360 від 15.06.2023.

У той же час, за твердженням позивача, роботи за договором були виконані в повному обсязі, однак, відповідачем у силу приписів ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та п.10.3 договору не було повернуто грошові кошти в сумі 357 489,00 грн, які були ним отримані в якості забезпечення виконання договору, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позовних вимог, вказує про неналежне виконання позивачем, як постачальником зобов`язань за договором, що є підставою для задоволення відповідачем (покупцем, бенефіціаром) своїх вимог на умовах, визначених гарантією.

Так, положеннями ст. 41 Закону України «Про публічні закупівлі» визначено, що договір про закупівлю укладається відповідно до норм Цивільного та Господарського кодексів України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Відповідно до ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно з приписами ст. 200 Господарського кодексу України гарантія є специфічним засобом забезпечення виконання господарських зобов`язань шляхом письмового підтвердження (гарантійного листа) банком, іншою кредитною установою, страховою організацією (банківська гарантія) про задоволення вимог управненої сторони у розмірі повної грошової суми, зазначеної у письмовому підтвердженні, якщо третя особа (зобов`язана сторона) не виконає вказане у ньому певне зобов`язання, або настануть інші умови, передбачені у відповідному підтвердженні. Зобов`язання за банківською гарантією виконується лише на письмову вимогу управненої сторони. Гарант має право висунути управненій стороні лише ті претензії, висунення яких допускається гарантійним листом. Зобов`язана сторона не має права висунути гаранту заперечення, які вона могла б висунути управненій стороні, якщо її договір з гарантом не містить зобов`язання гаранта внести до гарантійного листа застереження щодо висунення таких заперечень. До відносин банківської гарантії в частині, не врегульованій цим Кодексом, застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Статтею 560 Цивільного кодексу України визначено, що за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку. Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.561 Цивільного кодексу України гарантія діє протягом строку, на який вона видана. Гарантія є чинною від дня її видачі, якщо в ній не встановлено інше. Гарантія не може бути відкликана гарантом, якщо в ній не встановлено інше.

Статтею 562 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

У відповідності до ст. 563 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії. Вимога кредитора до гаранта про сплату грошової суми відповідно до виданої ним гарантії пред`являється у письмовій формі. До вимоги додаються документи, вказані в гарантії. У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією. Кредитор може пред`явити вимогу до гаранта у межах строку, встановленого у гарантії, на який її видано.

Системний аналіз вказаних норм діючого законодавства дає підстави для висновку, що підставою для пред`явлення вимог до гаранта є порушення зобов`язань з боку принципала, але не у відношенні гаранта, а щодо бенефіціара за основним зобов`язанням.

Тобто, підставою для виконання гарантом своїх зобов`язань є особливий стан сторін в основній угоді, в якій гарант не є суб`єктом. Іншими словами, гарант сплачує відповідну суму бенефіціару при настанні гарантійного випадку, під яким розуміється невиконання або неналежне виконання принципалом своїх зобов`язань.

Порядок, умови надання та отримання банками гарантій та їх виконання регулюються Положенням про порядок здійснення банками операцій за гарантіями в національній та іноземних валютах, затвердженим постановою правління Національного банку України від 15.12.2004 №639, відповідно до пункту 9 частини 3 розділу І якого гарантія - це спосіб забезпечення виконання зобов`язань, відповідно до якого банк-гарант бере на себе грошове зобов`язання перед бенефіціаром сплатити кошти в разі настання гарантійного випадку.

За приписами ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За умовами ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів.

По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися.

По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічний правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18, від 27.01.2020 у справі №911/1867/18.

Під виконанням зобов`язання розуміється вчинення боржником та кредитором взаємних дій, спрямованих на виконання прав та обов`язків, що є змістом зобов`язання. Невиконання зобов`язання має місце тоді, коли сторони взагалі не вчиняють дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Отже, неналежне виконання зобов`язання - це порушення умов, визначених змістом зобов`язання (виконання зобов`язання з певними недоліками, дефектами). При неналежному виконані боржник виконує обов`язок, але з порушенням певних умов, які складають зміст договору або визначені законом.

За загальними умовами виконання зобов`язання, що містяться в ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч.ч. 1 та 2 ст.712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Пунктом п.1.2 договору передбачено, що найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю товару та загальна вартість товару вказується у специфікації/-ях. (далі - специфікація/-ії), яка/і є додатком/ми №1 до договору та є його невід?ємною частиною. Строк поставки товару визначається графіком/ми поставки товару, який/і є додатком/ми №3 до договору та є його невід?ємною частиною/ами.

Положенням п.3.2 договору сторонами обумовлено, що загальна ціна договору визначається загальною вартістю товару, вказаного в специфікації/-ях до цього договору та становить до 7 149 780,00 грн з ПДВ (сім мільйонів сто сорок дев?ять тисяч сімсот вісімдесят) (включно).

Як вбачається із специфікації№ від 24.11.2022 до договору, який є невід?ємною його частиною, сторони погодили, що загальна вартість товару за специфікацією старовить 7 149 780,20 грн (щ ПДВ).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки проводяться шляхом:

- оплати покупцем з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної, та пред?явлення постачальником рахунку на оплату (інвойсу), шляхом перерахування на рахунок постачальника, на умовах зазначених у специфікації/-ях.

До рахунка додаються: підписаний уповноваженими представниками сторін акт приймання-передачі товару або видаткова накладна.

Покупець не здійснює оплату за прийнятий товар, та така несплата не є порушенням строку оплати зі сторони покупця у випадку ненадання постачальником рахунку на оплату (інвойсу) чи його неналежного оформлення (п.4.2 договору).

Відповідно до п.5.1 договору строк поставки, умови та місце поставки товару, інформації товару, інформація про вантажовідправників і вантажоотримувачів вказується в специфікації/-ях та графіку поставки до цього договору. Здійснення поставки товару не потребує будь-яких додаткових погоджень, крім тих, що передбачені договором.

Як вбачається із графіку поставки товару додаток №3 до договору, який є невід?ємною його частиною, строк поставки товару становить - протягом 120 календарних днів з моменту підписання договору, тобто до 24.03.2023.

Згідно п.5.2 договору датою прийняття товару є дата підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. Датою передачі постачальником товару для прийняття покупцем є дата прибуття товару до місця поставки зазначена у відповідному товаро-транспортному документі або дата підписання сторонами акту приймання-передачі товару, якщо покупець за допомогою товаротранспортних документів не може визначити дату їх передачі для прийняття. Право власності на товар, ризик випадкового знищення/пошкодження переходить від постачальника до покупця з дати підписання сторонами акту приймання-передачі товару або видаткової накладної. (при наявності двох дат, датою підписання акту приймання-передачі товару або видаткової накладної вважається дата підписання покупцем).

Пунктом 6.3.1 договору передбачено, що постачальник зобов?язаний забезпечити поставу товару у строки, встановлені цим договором.

Матеріалами справи підтверджується виконання позивачем своїх зобов`язань за договором на загальну суму 7 149 780,00 грн, а саме:

- 20.02.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №12 на суму 909 972,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022;

- 23.02.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №13 на суму 1 299 960,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022.

- 18.05.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №53 на суму 2 599 920,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022;

- 18.05.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №54 на суму 649 980,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022;

- 18.05.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №55 на суму 389 988,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022;

- 18.05.2023 між позивачем та відповідачем було складено та підписано видаткову накладну №56 на суму 1 299 960,00 грн із ПДВ, щодо договору поставки №УГВ815/30-22 від 24.11.2022;

Вказані видаткові накладні підписані представниками обох сторін без будь-яких зауважень щодо обсягу та якості виконаних робіт.

З огляду на наведене вище та враховуючи умови договору та додатків до нього, зокрема №3 (графік поставки товару), суд приходить до висновку, що постачальником виконані роботи за договором, однак із порушенням строків.

У той же час, судом встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем зобов`язання з постачання товару за договором виконанні в повному обсязі, а відповідачем вказаний товар було прийняті без будь-яких зауважень, що підтверджується наведеними вище видатковими накладними.

27.06.2023 позивачем на користь відповідача було сплачено 632 690,53 грн пені та штрафу за договором №УГВ815/30-22, згідно вимоги №30.6-022-3052 від 26.06.2023 без ПДВ, що відповідачем не заперечується.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Закону України «Про публічні закупівлі» замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

За змістом вказаної норми Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачений момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, в той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/4460/19 та від 14.01.2019 у справі №910/3777/18.

Крім того, як вбачається із пункту 10.3 договору сторони обумовили, що у випадку надання постачальником забезпечення виконання зобов?язань по договору, в тому числі у формі банківської гарантії виконання зобов?язань покупець повертає постачальнику таке забезпечення протягом 5 банківських днів з дня настання одного з випадків - після виконання постачальником зобов?язань за договором в повному обсязі.

Тобто, з моменту повного виконання позивачем зобов`язань за договором та настання строку проведення остаточних розрахунків, у відповідача виникло зобов`язання щодо повернення забезпечення виконання договору, що не було виконано відповідачем у порушення вимог статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 10.3 договору.

Приймаючи до уваги наведене вище в сукупності та встановлені судом обставини повного виконання позивачем зобов?язань за договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для повернення покупцем (відповідачем) забезпечення виконання договору поставки (графік поставки) №УГВ815/30-22 від 24.11.2022 після виконання учасником-переможцем договору, не залежно від доводів відповідача про неналежне виконання позивачем умов договору в частині строків виконання робіт.

При цьому, судом взято до уваги висновки Верховного суду, наведені в постанові від 25.09.2024 у справі №910/12114/23, в якій колегія суддів зазначила:

« 5.52. До того ж до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, а і спеціальний закон - Закон України «Про публічні закупівлі», відповідно до частини другої статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

5.53. Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

5.54. При цьому, невиконання має місце лише у випадку відсутності дій, які складають зміст зобов`язання, а неналежним виконанням є виконання зобов`язання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання.»

Отже, враховуючи встановлені в даній справі обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню в спірних правовідносинах, суд погоджується з доводами позивача, що останній здійснив повне виконання зобов`язання за договором, укладеним між сторонами, а тому наявні підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 10.3. договору у вигляді повернення замовником (відповідачем) суми забезпечення виконання договору про закупівлю послуг після виконання учасником-переможцем договору.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч.5 ст.236 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до п.5 ч.4 ст.238 Господарського процесуального кодексу України у мотивувальній частині рішення зазначається, зокрема, мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, крім випадку, якщо аргумент очевидно не відноситься до предмета спору, є явно необґрунтованим або неприйнятним з огляду на законодавство чи усталену судову практику.

У рішенні Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" (SERYAVIN OTHERS v. UKRAINE) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. ) від 9 грудня 1994 року, серія A, 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen.), 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії" (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі "Проніна проти України", в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах від 13.03.2018, від 24.04.2019, від 05.03.2020 Верховного Суду по справах №910/13407/17, №915/370/16 та №916/3545/15.

Відповідно до положень ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, згідно положень ст. 74 Господарського процесуального кодексу України. Згідно зі ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно із ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене вище, всі інші заяви, клопотання, доводи та міркування учасників судового процесу залишені судом без задоволення та не прийняті до уваги як необґрунтовані, безпідставні та такі, що не спростовують висновків суду.

Враховуючи доведення позивачем своїх позовних вимог, а відповідачем не представлення суду більш вірогідних доказів, ніж ті, які надані позивачем, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача 357 489,00 грн. заборгованості.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати по сплаті судового збору покладаються відповідача.

Керуючись ст. 73, 74, 76-79, 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2. Стягнути з Акціонерного товариства «УКРГАЗВИДОБУВАННЯ» (04053, місто Київ, вулиця Кудрявська, будинок 26/28, ідентифікаційний код 30019775) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «НАФТОГАЗХІМ МЕТРОЛОГІЯ» (65003, місто Одеса, вулиця Чорноморського козацтва, будинок 72, офіс 907, ідентифікаційний код 36795435) 357 489 (триста п`ятдесят сім тисяч чотириста вісімдесят дев`ять) грн 00 коп. заборгованості та 4 289 (чотири тисячі двісті вісімдесят дев`ять) грн 87 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

4. Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 21.07.2025.

Суддя Я.А.Карабань