ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про зупинення провадження у справі

"22" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1627/25

Господарський суд Харківської області у складі:

суддя Добреля Н.С.

за участю секретаря судового засідання Хрусловою А.К.

розглянувши матеріали справи в порядку загального позовного провадження в підготовчому засіданні

за позовомШевченківською окружною прокуратурою міста Харкова , в інтересах держави в особі Міністерства науки і освіти України
до1. Приватного акціонерного товариства "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" , 2. Української Інженерно-Педагогічної академії , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна
про визнання недійсними додаткових угод та стягнення коштів

за участю представників:

прокурор Комісар О.О.

позивача не з`явився;

відповідача-1 не з`явився;

відповідача-2 не з`явився;

третя особа Герасименко М.В.

ВСТАНОВИВ:

Шевченківська окружна прокуратура міста Харкова звернулася до Господарського суду Харківської області з позовною заявою в інтересах держави в особі Міністерства освіти і науки України до ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" та УІПА, в якій просить суд:

- визнати недійсними додаткові угоди від 22.10.2021 №1, від 25.10.2021 №2, від 26.10.2021 №3, від 15.12.2021 №5, від 15.12.2021 №6, від 16.12.2021 №7, від 22.12.2021 №8, від 23.12.2021 №9, від 23.12.2021 №10, від 23.12.2021 №11, від 24.12.2021 №12, від 28.12.2021 №13, від 10.02.2022 №14 до Договору від 01.04.2021 №87;

- стягнути з відповідача-1 на користь позивача кошти в сумі 159.837,00 грн.

Прокурор стверджує, що підписані між відповідачами додаткові угоди до Договору від 01.04.2021 №87 є недійсними. Ними збільшено ціну на товар (електричну енергію), закуплений на відкритих публічних торгах у відповідача-1, та відповідно зменшено кількість товару. Вказує, що збільшення ціни на предмет закупівлі після укладення договору можливе лише у виключних випадках.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.07.2025 у справі №922/1627/25 відкладено підготовче засідання на 22.07.2025 об 11:00 год., залучено до участі у справі Харківський національний університет імені В.Н. Каразіна в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

10.07.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від Шевченківської окружної прокуратури міста Харкова надійшла заява (вх. №16234/25), до якої додані докази надсилання копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу залученої третьої особи.

22.07.2025 через підсистему ЄСІТС "Електронний суд" від третьої особи надійшли пояснення щодо позову (вх. №17006/25), які досліджені судом та долучені до матеріалів справи.

Присутній у підготовчому засіданні 22.07.2025 прокурор проти задоволення раніше поданого клопотання відповідача-1 про зупинення провадження у справі заперечував та просив суд відмовити в його задоволенні. Представник третьої особи також заперечував щодо зупинення провадження в даній справі.

Правом на участь представників у підготовчому засіданні 22.07.2025 позивач та відповідачі не скористалися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать довідки про доставку електронного листа до електронних кабінетів ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ", УІПА та Міністерства освіти і науки України.

Вирішуючи подане в попередньому підготовчому засіданні клопотання ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" про зупинення провадження у справі, суд зазначає наступне.

Як вбачається, за відомостями з Єдиного державного реєстру судових рішень 29.01.2025 Верховний Суд постановив ухвалу про передачу на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи №920/19/24 за позовом керівника Конотопської окружної прокуратури Сумської області в інтересах держави в особі Управління освіти Конотопської міської ради Сумської області до ТОВ "Енергетичне партнерство" про визнання недійсним додаткових угод до договору публічної закупівлі та стягнення коштів.

У справі №920/19/24 Верховний Суд вважає, необхідно відступити (шляхом уточнення) від висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі за результатами процедури закупівлі, незалежно від кількості та строків зміни ціни протягом строку дії договору).

У цьому випадку підставами для відступу від уже сформованої правової позиції Верховного Суду є:

- зміна законодавства: Велика Палата Верховного Суду хоч і зробила висновок щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції Закону від 19.09.2019 №114-ІХ, втім, не робила висновок щодо застосування пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону "Про публічні закупівлі" в редакції із змінами, внесеними Законом від 03.06.2021 №1530-IX;

- порушення принципу належного урядування з огляду на неоднакове праворозуміння пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі": Мінекономіки вважає, що сторони договору про закупівлю можуть неодноразово змінювати ціну товару в бік збільшення до 10% пропорційно збільшенню ціни такого товару на ринку за наявності відповідних умов, в той час як Велика Палата Верховного Суду вважає, що у будь-якому разі ціна за одиницю товару не може бути збільшена більше ніж на 10% від тієї ціни товару, яка була визначена сторонами в договорі.

При цьому Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду виходив з того, що використання законодавцем пункту 2 частини п`ятої статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" в редакції зі змінами, внесеними Законом від 03.06.2021 №1530-IX конструкції «або» фактично свідчить про можливість зміни ціни за одиницю товару не більше ніж на 10 % у порівнянні не лише із умовами договору про публічні закупівлі, а й з умовами додаткових угод до такого договору, якими вже було збільшено ціну за одиницю товару, і при цьому законодавець не дозволяє сторонам (незалежно від предмета закупівлі) збільшувати загальну суму договору про закупівлю.

Ухвалою Великої Палати Верховного Суду від 09.04.2025 прийнято до розгляду справу №920/19/24.

Суд зазначає, що в обґрунтування своїх позовних вимог у даній справі прокурор, зокрема, посилається на висновок Великої Палати Верховного суду, викладений у постанові від 24.01.2024 у справі №922/2321/22, від якого Верховний Суд вважає за необхідне відступити у справі №920/19/24.

З наведеного вбачається, що на вирішенні Великої Палати Верховного Суду перебуває справа, в якій має бути висловлений висновок про застосування норм матеріального права у подібних з даною справою правовідносинах за суб`єктним складом, предметом спору та правовим регулюванням, а тому, з урахуванням підстав та предмету позову у даній справі, висновок Великої Палати Верховного Суду у справі №920/19/24 має суттєве значення для вирішення спору в цій справі та для єдності судової практики у спорах з подібними правовідносинами.

Суд враховує, що рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти не тільки такі рішення, де схожі предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також рішення, правовідносини в яких мають однакове матеріально-правове регулювання. Такий правовий висновок викладено у пункті 60 постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.06.2020 у справі №696/1693/15-ц, від 12.10.21 у справі №233/2021/19.

У цих постановах Велика Палата Верховного Суду наголосила, що для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін подібні правовідносини, зокрема пункту 1 частини другої статті 389 (пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України; пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України) та пункту 5 частини першої статті 396 ЦПК України (пункту 5 частини першої статті 296 ГПК України; пункту 5 частини першої статті 339 КАС України) таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин (як-от участь банку або іншої фінансової установи у кредитних правовідносинах, що слідує зі змісту частини першої статті 1054 ЦК України) та/чи їх специфічний об`єкт (об`єктом правовідносин за кредитним договором є кошти). Подібність спірних правовідносин, виявлена одночасно за трьома критеріями, означатиме тотожність цих відносин (однакового виду суб`єкти, однаковий вид об`єкта й однакові права та обов`язки щодо нього). Але процесуальний закон не вимагає встановлювати тотожність.

Тому у кожному випадку порівняння правовідносин для їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів.

Крім того, господарським судом встановлено, що Верховним Судом ухвалами від 05.02.2025 у справі №918/379/24, від 12.02.2025 у справі №915/1744/23, від 04.03.2025 у cправі №916/2486/23, від 06.03.2025 у справі №918/684/24, від 12.03.2025 у справі №916/1116/23, від 12.03.2025 у справі №916/3461/23 зупинено касаційні провадження до закінчення перегляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24 та оприлюднення в установленому законом порядку повного тексту судового рішення.

Відповідно до частини четвертої статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема, єдністю судової практики.

Згідно з частиною четвертою статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд ураховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до пункту 7 частини першої статті 228 ГПК України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За приписами пункту 11 частини першої статті 229 ГПК України провадження у справі зупиняється у випадках, встановлених пунктом 7 частини першої статті 228 цього Кодексу - до закінчення перегляду в касаційному порядку.

Враховуючи те, що єдність судової практики є складовою принципу правової визначеності та фундаментальною засадою здійснення судочинства і визначається тим, що має гарантувати стабільність правопорядку, об`єктивність і прогнозованість правосуддя. В той час як застосування судами різних підходів до тлумачення законодавства, навпаки, призводить до невизначеності закону, його суперечливого та довільного застосування, необхідність дотримання принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності, з урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, суд дійшов висновку про наявність визначених пунктом 7 частини першої статті 228 ГПК України правових підстав для зупинення провадження у справі №922/1627/25 до закінчення розгляду Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

З огляду на наведене, керуючись статтями 228, 229, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Клопотання ПрАТ "ХАРКІВЕНЕРГОЗБУТ" про зупинення провадження у справі задовольнити.

2. Зупинити провадження у справі №922/1627/25 до закінчення перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

3. Зобов`язати учасників справи невідкладно повідомити Господарський суд Харківської області про результати перегляду в касаційному порядку Великою Палатою Верховного Суду справи №920/19/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена до Східного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня набрання нею законної сили.

Повну ухвалу підписано 23.07.2025.

Суддя Н.С. Добреля