ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.07.2025м. ДніпроСправа № 904/2319/25
за позовом Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі:

позивача-1: Державної судової адміністрації України, м. Київ

позивача-2: Господарського суду Чернігівської області, м.Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", Дніпропетровська область, м. Павлоград

про стягнення заборгованості

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Козелецька окружна прокуратура в інтересах держави в особі Державної судової адміністрації України, Господарського суду Чернігівської області звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, у якому з урахувань уточнень просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія":

- на користь Державної судової адміністрації України код суму основного боргу за договором поставки №СК4/177 від 05.03.2024 у розмірі 16660,00 грн та за договором №СК4/854 від 14.11.2024 у розмірі 10600,00 грн;

- на користь Господарського суду Чернігівської області нарахування за невиконання умов договору №СК4/177 від 05.03.2024 від 14.11.2024 у сумі 2385,19 грн (інфляційні втрати - 707,91 грн; 3% річних (ст. 625 ЦКУ) - 152,81 грн, пеня -1524,47 грн) та договору №СК4/854 від 05.03.2024 у сумі 1523,08 грн (інфляційні втрати - 452,04 грн; 3% річних (ст. 625 ЦКУ) - 97,58 грн, пеня - 973,46 грн);

- на користь Чернігівської обласної прокуратури сплачений судовий збір у сумі 2422,40 грн за подання даної позовної заяви.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договорами поставки № СК4/177 від 05.03.2024 та № СК4/854 від 14.11.2024 в частині своєчасної та повної поставки товару.

Господарський суд Чернігівської області подав пояснення, у яких підтримує викладені в позовній заяві обставини та просить суд задовольнити позов повністю.

Державна судова адміністрація України подала пояснення, у яких підтримує позовну заяву Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" до державного бюджету коштів за невиконання умов договорів поставки.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. Ухвалу суду від 19.05.2025 про відкриття провадження у справі, у якому запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дати відкриття провадження доставлено відповідачеві до його електронного кабінету 19.05.2025 о 21:44, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до п.2,5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 20.05.2025, відповідно останнім днем строку на подання відзиву є 04.06.2025.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договорів поставки, строк дії договорів, умови поставки товару, строк та порядок поставки товару, причини не поставки відповідачем товару, наявність підстав для повернення попередньої оплати.

Так, судом встановлено, що 14.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (постачальник) та Господарським судом Чернігівської області (покупець) укладено договір поставки №СК4/854, відповідно до п.1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується сплатити в прийняти вказаний товар.

Найменування товару: Бензин А95 (скретч-картки) згідно ДК 021:2015-0913000-9-Нафта і дистилянти (відповідний код 09132000-3 Бензин). Одиниця виміру: літр. Кількість: 200 літрів, згідно накладних на товар (п. 1.2 -1.4 договору).

Згідно з п. 1.5 договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Пунктом 2.1 договору визначено, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання згідно умов договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна 1 літра товару: 53,00 грн з ПДВ згідно накладних на товар. Загальна сума договору 10600,00 грн (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна протягом дня їх виписки.

Строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п. 5.1 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір діє до 31.12.2024 (п. 10.1-10.2 договору).

На підтвердження виконання умов даного договору (№СК4/854 від 14.11.2024) в частині здійснення позивачем попередньої оплати за товар прокурором надана платіжна інструкція №594 від 15.11.2024 на суму 10600,00 грн. На підставі видаткової накладної №0004/0002324 від 14.11.2024 надані скретч-картки на 200 літрів бензину А-95 на суму 10600,00 грн.

05.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (постачальник) та Господарським судом Чернігівської області (покупець) укладено договір поставки №СК4/177, відповідно до п.1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товар, а покупець зобов`язується сплатити в прийняти вказаний товар.

Найменування товару: Бензин А95 (скретч-картки) згідно ДК 021:2015-0913000-9-Нафта і дистилянти (відповідний код 09132000-3 Бензин). Одиниця виміру: літр. Кількість: 1000 літрів, згідно накладних на товар (п. 1.2 -1.4 договору).

Згідно з п. 1.5 договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1442 від 20.12.1997.

Пунктом 2.1 договору визначено, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим покупцем по кількості і якості з моменту фактичного отримання згідно умов договору.

Відповідно до п. 3.1 договору ціна 1 літра товару: 49,00 грн з ПДВ згідно накладних на товар. Загальна сума договору 49000,00 грн (п. 3.2 договору).

Згідно з п. 4.1 договору оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна протягом дня їх виписки.

Строк поставки товарів до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п. 5.1 договору).

Цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами і скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір діє до 31.12.2024 (п. 10.1-10.2 договору).

На підтвердження виконання умов даного договору (№СК4/177 від 05.03.2024) в частині здійснення позивачем попередньої оплати за товар прокурором надана платіжна інструкція №106 від 06.03.2024 на суму 49000,00 грн. На підставі видаткової накладної №0004/0000414 від 05.03.2024 надані скретч-картки на 1000 літрів бензину А-95 на суму 49000,00 грн.

Прокурор зазначає, що відповідач лише частково поставив товар, а з 15.01.2025 припинив поставку товару.

Господарським судом Чернігівської області 27.01.2025 на адресу відповідача направлений лист-претензія щодо неналежного зобов`язання за договором № СК4/854 від 14.11.2024, який вручений останньому 31.01.2025. 12.02.2025. У подальшому Господарським судом Чернігівської області направлений повторно лист щодо невиконання зобов`язань за договорами № СК4/177 від 05.03.2024 та № СК4/854 від 14.11.2024. Вказаний лист відповідач отримав 18.02.2025.

Згідно з інформацією зазначеної в листі Господарського суду Чернігівської області від 08.04.2025 за № 01-05/401/25 станом на 07.04 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "Тенегія" не поставило Господарському суду Чернігівської області бензин за договором № СК4/177 від 05.03.2024 -340 л на суму 16660 грн, за договором №СК4/854 від 14.11.2024 -200 л на суму 10600 грн.

Прокурор стверджує, що відповідачем не забезпечена поставка оплаченого Господарським судом Чернігівської області товару в кількості 540 літрів на суму 27260 грн. (340 л по 49 грн/л, 200л по 53 грн/л). Вважає, що у зв`язку з неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" зобов`язання з передачі товару на підставі договорів, Господарський суд Чернігівської області позбавлений можливості реалізувати право на отримання свого уже оплаченого за бюджетні кошти товару на загальну суму 27260,00 грн. Вказану заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашено.

Таким чином, прокурор просить стягнути з відповідача на користь Державної судової адміністрації України (розпорядника бюджетних коштів) попередню оплату в розмірі 27260,00 грн, що і стало причиною виникнення спору.

Відносини, що виникли регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору строк поставки продукції є таким, що настав.

Доказів поставки відповідачем товару матеріали справи не містять. Навпаки в матеріалах справи містяться копії невикористаних (не реалізованих) скретч-карток.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки відповідачем не поставлено товар, прокурор просить повернути розпоряднику бюджетних коштів суму попередньої оплати у розмірі 27260,00 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи, що відповідач у повному обсязі товар не поставив, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Доказів повернення попередньої оплати відповідач не надав, доводи, наведені прокурором в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати розмірі 27260,00 грн за договорами поставки підлягають задоволенню.

Разом з цим, суд зазначає, що стороною договорів поставки №СК4/177 від 05.03.2024 та №СК4/854 від 14.11.2024 є Господарський суд Чернігівської області, а отже діє як розпорядник бюджетних коштів нижчого рівня (отримувач бюджетних коштів) та є замовником зазначеного товару в обсязі та в межах видатків, що визначені розпорядниками бюджетних коштів вищого рівня.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Бюджетного кодексу України, бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Згідно з ч. 12 ст. 23 Бюджетного кодексу України, усі бюджетні призначення втрачають чинність після закінчення бюджетного періоду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснення Міністерства фінансів України, наданих листом від 06.03.2003 №021-03/6 та Державного казначейства України від 09.03.2006 №3.4-22/498-2143 та від 12.02.2008 №7.1-10/744, якщо з початку нового бюджетного періоду здійснюються повернення зайво виплачених в минулих бюджетних періодах коштів, то зазначені кошти не можуть бути відображені як відновлення касових видатків, а повинні бути перераховані до бюджету.

Враховуючи указане, у спірних правовідносинах, які виникли щодо бензину А 95 за договорами №СК4/177 від 05.03.2024 та №СК4/854 від 14.11.2024 Державна судова адміністрація України діє як головний розпорядник бюджетних коштів, тому сума основного боргу повинна бути сплачена на користь Державної судової адміністрації України.

Крім основного боргу прокурор нарахував та заявив до стягнення на користь сторони договорів Господарського суду Чернігівської області:

- за договором №СК4/177 від 05.03.2024 інфляційні втрати в розмірі 707,91 грн, 3% річних у розмірі 152,81 грн та пеню в розмірі 1524,47 грн;

- за договором №СК4/854 від 14.11.2024 інфляційні втрати в розмірі 452,04 грн, 3% річних у розмірі 97,58 грн та пеню в розмірі 973,46 грн.

Згідно з ч.1 ст. 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.

Порушенням зобов`язання, відповідно до ст.610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ст.548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 7.1 договорів передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законодавством України та цим договором. За невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність шляхом сплати пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного стороною зобов`язання за кожний день прострочення.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Із системного аналізу вимог чинного законодавства аванс (попередня оплата) - це грошова сума, яка не забезпечує виконання договору, а є сумою, що перераховується згідно з договором наперед, у рахунок майбутніх розрахунків, зокрема, за товар який має бути поставлений, за роботи, які мають бути виконані. При цьому аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила, лише у випадку невиконання зобов`язання, за яким передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося (висновок про застосування норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 910/12382/17).

Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення.

З метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному порівняно зі стягненням збитків порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків.

Відповідно до встановлених судами обставин справи, за змістом статті 625 Цивільного кодексу України, яка регулює відповідальність за порушення грошового зобов`язання, стягувана позивачем з відповідача сума інфляційних втрат та 3% річних від несплаченої (неповернутої) суми попередньої оплати є відповідальністю сторони господарського договору за допущене нею правопорушення у сфері господарювання.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на те, що нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

За змістом статей 509, 524, 533-535 і 625 Цивільного кодексу України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях, що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18) та від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18).

Тобто правовідношення, в якому у зв`язку із фактичним закінченням строку поставки у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, є грошовим зобов`язанням, а тому відповідно на нього можуть нараховуватися інфляційні втрати та 3% річних на підставі частини другої статті 625 цього Кодексу.

В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

У відповідача виникло грошове зобов`язання перед позивачем, розмір якого підтверджується, зокрема, платіжними інструкціями.

Слід зазначити, що стаття 625 розміщена у розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги п`ятої ЦК України та визначає загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання. Приписи розділу І книги п`ятої Цивільного кодексу України поширюють свою дію на всі види грошових зобов`язань, у тому числі як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги п`ятої ЦК України), так і на недоговірні зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги п`ятої цього Кодексу).

При цьому у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Не є таким винятком із загального правила випадок, коли покупець має право вимагати повернення суми попередньої оплати на підставі частини другої статті 693 Цивільного кодексу України.

Таким чином у відповідача (постачальника, продавця) виникло зобов`язання повернути позивачу (покупцю) суму попередньої оплати (тобто сплатити грошові кошти) відповідно до частини другої статті 693 Цивільного кодексу України, частини першої статті 530 Цивільного кодексу України з наступного дня після виявлення факту неможливості поставити товар.

Подібна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №918/631/19.

Прокурор зазначає, що з 15.01.2025 відповідач припинив виконувати зобов`язання щодо відпуску замовнику оплаченого ним товару, отже з цього моменту виник обов`язок у відповідача повернути попередню оплату.

Прокурор нарахував та заявив до стягнення на користь позивача-2 пеню у розмірі 2497,93 грн, 3% річних у розмірі 250,39 грн за період з 15.01.2025 по 06.05.2025 та інфляційні втрати в розмірі 1159,95 грн з січня по квітень 2025 року.

За розрахунком суду розмір пені та інфляційних втрат є більшими, ніж заявлені позивачем, що є його правом. Перевіркою правильності нарахування відсотків річних помилок не виявлено, тому вимоги про стягнення пені, 3% річних та інфляційних збитків підлягають задоволенню у повному обсязі.

За викладеного, з відповідача на користь позивача-1 підлягає стягненню 27260,00 грн, а на користь позивача-1 пеню в розмірі 2497,93 грн, 3% річних у розмірі 250,39 грн та інфляційні втрати в розмірі 1159,95грн.

Щодо клопотання прокурора, зазначеного у позовній заяві про витребування з ТОВ "Тенегія" належним чином повної засвідченої копії змінних звітів АЗС відповідача, які розміщені за адресами: м. Чернігів, вул. Любецька, 28 та м. Чернігів, вул. Грушевського, 178, суд зазначає про відсутність необхідності витребування вказаних доказів, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджується непоставка відповідачем частини оплаченого товару.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 2422,40 грн (з урахуванням того що позов подано в електронній формі) та підлягають стягненню на користь платника Чернігівської обласної прокуратури.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Козелецької окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної судової адміністрації України, Господарського суду Чернігівської області до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний код 44604267) на користь Державної судової адміністрації України (01601, м. Київ, вул. Липська, 18/5, ідентифікаційний код 26255795) основний борг у розмірі 27260,00 грн (двадцять сім тисяч двісті шістдесят грн 00 коп).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний код 44604267) на користь Господарського суду Чернігівської області (14000, м. Чернігів, просп. Миру, 20, ідентифікаційний код 03500068) пеню в розмірі 2497,93 грн (дві тисячі чотириста дев`яносто сім грн 93 коп), 3% річних у розмірі 250,39 грн (двісті п`ятдесят грн 39 коп) та інфляційні втрати в розмірі 1159,95 грн (одна тисяча сто п`ятдесят дев`ять грн 95 коп).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний код 44604267) на користь Чернігівської обласної прокуратури (14000, м. Чернігів, вул. Князя Чорного, 9, ідентифікаційний код 02910114) судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп).

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 16.07.2025

Суддя О.М. Крижний