ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1127/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ємельянової О.О.

при секретарі судового засідання Катречко Д.С.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1
до Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області, 64602, Харківська обл., Лозівський р-н, м. Лозова, вул. Сковороди Григорія, буд. 23
простягнення 27 602 979,67 грн.
за участю представників сторін:

позивача: Єфременко О.О.;

відповідача: Радигін Є.С. (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів).

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулось до Господарського суду Харківської області із позовом до Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області про стягнення суми основного боргу у розмірі 27 602 979,67 грн.

Також, до стягнення заявлені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором № 2001-ПСО(ТКЕ)-32 від 13.10.2022 року постачання природного газу, в частині повного та своєчасного розрахунку.

Ухвалою суду від 02.04.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23 квітня 2025 року о 11:00 год. Встановлено відповідачу строк у 15 (п`ятнадцять) календарних днів з моменту отримання цієї ухвали для подання відзиву на позов. Встановлено відповідачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відповіді на відзив для подання до суду заперечень відповідно до вимог статті 167 Господарського процесуального кодексу України, та із доказами направлення їх іншим учасникам справи (з описом вкладення, та із урахуванням вимог Господарського процесуального кодексу України в частині реєстрації та використання електронних кабінетів у ЄСІТС). Встановлено позивачу 5 (п`ятиденний) строк з дня отримання відзиву на позовну заяву для подання до суду відповіді на відзив. Участь учасників справи у підготовчому засіданні визнано обов`язковою.

16.04.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 9501) прийняти відзив до розгляду та у разі прострочення строку на подачу відзиву у відповідності до ухвали суду про відкриття провадження у справі відновити його у зв`язку із тим, що для підготовки відзиву та додатків до нього потрібен був час, «відповідач» у найкоротший термін підготував цей відзив та до першого слухання у даній справі направив його до суду. Надати відстрочку виконання рішення суду по даній справі на строк один рік з моменту винесення рішення по даній справі або на інший строк, який суд визнає достатнім для вирішення питань, що не дають «Відповідачу» можливості розрахуватися з «позивачем» за зобов`язаннями, що стали предметом позову у даній справі. Провести судове засідання у справі №922/1127/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Надати можливість участі у судових засіданнях у справі №922/1127/25 які відбудуться у подальшому в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року клопотання відповідача викладене у пункті 3 прохальної частини відзиву на позовну заяву (вх. № 9501 від 16.04.2025 року) про проведення судового засідання у справі №922/1127/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів задоволено частково. Постановлено провести підготовче засідання у справі призначене на "23" квітня 2025 р. о(б) 11:00 год. за наявності технічної можливості, в режимі відеоконференції шляхом використання Підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (vkz.court.gov.ua). В частині клопотання відповідача викладеного у відзиві на позовну заяву (вх. № 9501 від 16.04.2025 року) щодо участі у судових засіданнях у справі №922/1127/25 які відбудуться у подальшому в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів відмовлено.

22.04.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив (вх. № 9856/25).

22.04.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх. № 9977/25).

23.04.2025 року від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання (вх. № 10050/25).

Ухвалою суду від 23.04.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача (вх. № 9977/25 від 22.04.2025 року) про відкладення підготовчого засідання у справі.

Ухвалою суду від 23.04.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом у підготовчому засіданні оголошено перерву до 14 травня 2025 року о(б) 10:45 год.

Ухвалою суду від 23.04.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача викладене у 2 пункті прохальної частини заяви (вх. № 9977/25 від 22.04.2025 року) про проведення наступного судового засідання у справі №922/1127/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Явку учасників справи у підготовче засідання судом визнано обов`язковою.

13.05.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшло клопотання відповідача (вх. № 11583/25) про відкладення проведення підготовчого засідання, продовження строку підготовчого провадження підготовче засідання та проведення наступного судового засідання у справі №922/1127/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача (вх. № 11583/25 від 13.05.2025 року) в частині відкладення проведення засідання.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом задоволено клопотання відповідача (вх. № 11583/25 від 13.05.2025 року) в частині продовження строку підготовчого провадження та відповідно до вимог частини 3 статті 177 господарського процесуального кодексу України, продовжено строк підготовчого засідання на 30 днів.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом закрито підготовче засідання у справі, та призначено справу до розгляду по суті на 18 червня 2025 року о(б) 10:45 год.

Ухвалою суду від 14.05.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом частково задоволено клопотання відповідача (вх. № 11583/25 від 13.05.2025 року), а саме в частині проведення наступного судового засідання у справі №922/1127/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Явку позивача та відповідача у судове засідання 18.06.2025 року судом визнано обов`язковою.

Ухвалою суду від 18.06.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом з розгляду справи по суті оголошено перерву до 09.07.2025 року.

23.06.2025 року від відповідача через канцелярію суду надійшла промова у судових дебатах (вх. № 14708/25).

Ухвалою суду від 09.07.2025 року, яку занесено до протоколу судового засідання, судом вищевказані документи долучено до матеріалів справи.

Судом у судовому засіданні 09.07.2025 року було повідомлено сторонам про оголошення у м. Харкові повітряної тривоги, та з`ясовано у представників сторін щодо безпеки учасників судового процесу.

Присутні у судовому засіданні уповноважені представники сторін зазначили про продовження розгляду справи по суті.

Присутні у судовому засіданні уповноважений представник позивача надав усні пояснення щодо позовних вимог, просив суд позов задовольнити та проти клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду заперечував.

Присутні у судовому засіданні уповноважений представник відповідача надав усні пояснення, та просив суд, задовольнити клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

Суд у судовому засіданні 09.07.2025 року перейшов до стадії ухвалення судового рішення, у зв`язку із чим, 09.07.2025 року було оголошено рішення скорочене (вступну та резолютивну) частини.

Ухвалою суду від 15.07.2025 року виправлено описку допущену судом при виготовленні рішення скороченого (ступної та резолютивної) частини від 09.07.2025 року, а саме вважати вірним у вступній частині присутніх у судовому засіданні сторін: "позивача: Єфременко О.О.; відповідача: Радигін Євген Станіславович (в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів)".

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи, та надані докази, заслухавши уповноваженого представника позивача, суд встановив наступне.

Як зазначає позивач, 13.10.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (позивач, постачальник) та Комунальним підприємством "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (відповідач, споживач) було укладено договір № 2001-ПСО(ТКЕ)-32 постачання природного газу.

Згідно пункту 13.1., договір діє до 31.03.2023 року включно, а в частині розрахунків до повного їх виконання.

Пунктом 1.1. договору сторони погодили, що постачальник зобов`язується поставити споживачеві, який є виробником теплової енергії у розумінні пп.1) пункту 4 Положення, природний газ, а споживач зобов`язується прийняти його та оплатити на умовах цього договору.

Природний газ що поставляється за цим договором, використовується споживачем для власних потреб або у якості сировини і не може бути використаний для перепродажу (пункт 1.2. договору).

За цим договором може бути поставлений природний газ (за кодом згідно з УКТЗЕД 2711 21 00 00) власного видобутку (природний газ, видобутий в Україні) та / або імпортований природний газ, ввезений на митну територію України *пункт 1.3. договору).

Пунктом 2.1. договору сторони погодили, що постачальник передає споживачу на умовах цього договору замовлений споживачем обсяг (об`єм) природного газу у період з вересня 2022 року по березень 2023 року (включно) у кількості 17 628,57 тис.куб.метрів, у тому числі по місяцях згідно наведеного у договорі графіку.

Згідно пункту 4.1. договору, ціна на природний газ, який поставляється за цим договором, встановлюється наступним чином:

4.1.1. Ціна обсягу газу, визначених у пункті 2.1. цього договору як обсяг І (фіксований) за 1000 куб.м. газу без ПДВ 6 183,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20% всього з ПДВ 7 420,00 грн. крім того тариф на послуги транспортування природного газу до внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який розраховується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн., крім того ПДВ 20 % - 27,315 грн., всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб.м. Всього ціна газу для обсягу І (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, із урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 7 583,89 грн.

4.1.2. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 нього договору як обсяг II за 1000 куб. м газу без ПДВ - 31 937,92 грн. крім того ПДВ за ставкою 20%, всього з ПДВ - 38 325,50 грн; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136,576 грн. крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб, м. Всього ціна газу для обсягу I1 за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 38 489,39 грн.

4.1.3. Ціна обсягів газу, визначених в пункті 2.1 цього договору як обсяг III (фіксований) за 1000 куб. м газу без ПДВ - 13 658,33 грн., крім того ПДВ за ставкою 20%. всього з ПДВ - 16 390,00 грн.; крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи - 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом - 136.576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ - 163,89 грн. за 1000 куб. м. Всього ціна газу для обсягу III (фіксований) за 1000 куб. м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, становить 16 553,89 грн.

У разі зміни тарифу на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи та/або коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді, вони є обов`язковими для сторін за цим договором з дати набрання чинності відповідних змін. Загальна фактична вартість цього договору дорівнює вартості фактично використаного за цим договором природного газу з урахуванням вартості послуг його транспортування (пункти 4.2.-4.3. договору).

Пунктом 5.1. договору сторони погодили, що споживач здійснює розрахунок за придбані обсяги природного газу у наступному порядку: 70 відсотків вартості переданого відповідно до акту / актів приймання передачі природного газу до останнього числа місяця, наступного за місяцем, у якому було здійснено постачання газу;

Остаточний розрахунок за фактично переданий відповідно до акту / актів приймання передачі природний газ до 15 числа (включно) місяця, наступного за місяцем, в якому споживач повинен був сплатити 70 відсотків грошових коштів за відповідний розрахунковий період.

У разі відсутності акту / актів приймання передачі фактична вартість переданого споживачу природного газу розраховується до умов підпункту 3.5.3. пункту 3.5. цього договору.

Також, 30.12.2022 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1, 27.02.2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 2 та 04.04.2023 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 3.

Як зазначає позивач, на виконання умов договору, останнім протягом жовтня 2022 року - березня 2023 року було передано у власність відповідача природний газ на загальну суму 89 278 888,00 грн., про що свідчать актами приймання передачі природного газу, а саме:

- від 31.10.2022 року на суму 101 291,76 грн.;

- від 30.11.2022 року на суму 14 631 054,13 грн.;

- від 31.12.2022 року на суму 18 940 837,31 грн.;

- від 31.01.2023 року на суму 21 255 155,89 грн.;

- від 31.01.2023 року на суму 747 569,24 грн.;

- від 28.02.2023 року на суму 18 145 800,06 грн.;

- від 28.02.2023 року на суму 3 939 600,35 грн.;

- від 31.03.2023 року на суму 11 517 579,26 грн.

Проте, відповідачем в порушення умов договору, оплату за переданий газ було здійснено лише частково на суму 61 675 908,33 грн. відповідно до наявних у матеріалах справи виписки банку, у зв`язку із чим, за розрахунком позивача, у відповідача наявна заборгованість у розмірі 27 602 979,67 грн.

Вищевказані обставини, стали причиною звернення відповідача із відповідним позовом до суду.

Надаючи правову кваліфікацію доказам, які надані сторонами та викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки (стаття 11 Цивільного кодексу України).

Згідно частини 1 статті 174 Господарського кодексу України господарський договір є підставою виникнення господарських зобов`язань.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 712 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно статті 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України та частини 1 статті 193 Господарського кодексу України, зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини 2 статті 193 Господарського кодексу, України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статей 526 та 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом або договором.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Отже, однією із основних умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Факт наявності у відповідача заборгованості за постачений позивачем та спожитий відповідачем природній газ підтверджується наявними у матеріалах справи актами приймання передачі природного газу, а саме: від 31.10.2022 року на суму 101 291,76 грн.; від 30.11.2022 року на суму 14 631 054,13 грн.; від 31.12.2022 року на суму 18 940 837,31 грн.;

від 31.01.2023 року на суму 21 255 155,89 грн.; від 31.01.2023 року на суму 747 569,24 грн.; від 28.02.2023 року на суму 18 145 800,06 грн.; від 28.02.2023 року на суму 3 939 600,35 грн.; від 31.03.2023 року на суму 11 517 579,26 грн. та випискою банку про часткову сплату.

За розрахунком позивача, сума заборгованості відповідача (із урахуванням суми часткової оплати у розмірі 61 675 908,33 грн.) складає суму у розмірі 27 602 979,67 грн.

Статтею 525 Цивільного кодексу України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Доказів здійснення повної оплати за спірною господарською операцією відповідач суду не надав. Своїм правом на подання до суду відзиву на позовну заяву або спростування позовних вимог у відповідності до вимог Господарського процесуального кодексу України не скористався.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутність у матеріалах справи доказів, які б спростовували наявність заборгованості відповідача перед позивачем, а також доказів, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожитий природний газ за договором № 2001-ПСО(ТКЕ)-32 постачання природного газу від 13.10.2022 року, заявлена до стягнення із відповідача сума боргу у розмірі 27 602 979,67 грн. є обґрунтованою, підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами.

Частинами 1, 2 статті 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 42 Господарського процесуального кодексу України, передбачено, що учасники справи зобов`язані сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Статтею 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (стаття 74 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог та про стягнення із відповідача на користь позивача суми основного боргу у розмірі 27 602 979,67 грн.

Також, відповідачем у відзиві на позовну заяву було заявлено клопотання про надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі на строк один рік з моменту винесення рішення у даній справі або на інший строк, який суд визнає достатнім для вирішення питань, що не дають «відповідачу» можливості розрахуватися з «позивачем» за зобов`язаннями, що стали предметом позову у даній справі.

Щодо клопотання відповідача викладеного у наданому до суду відзиві на позовну заяву (вх. № 35800 від 27.12.2023 року) про розстрочення виконання рішення суду, суд зазначає наступне.

В обґрунтування наданого до суду клопотання відповідач зазначає, що оцінюючи доводи відзиву на позову, суд має прийняти до уваги, що матеріальний інтерес відповідача полягає у виконані рішення суду таким чином, щоб це дозволило продовжити виробничу діяльність відповідача, а матеріальний інтерес позивача, натомість полягає у виконанні рішення суду у даній справі повністю та протягом розумного строку. Також зазначає. що відстрочення виконання судового рішення не сприяє ухиленню відповідача від його виконання, а навпаки надає можливість ефективно виконати судове рішення без понесених сторонами додаткових обтяжень при його виконанні.

У зв`язку із чим, відповідач вважає, що у цій справі є достатньо підстав для застосування судом розстрочення виконання рішення у порядку пунктів 1, 2 частини 6 статті 238 Господарського процесуального кодексу України у частині задоволенні позову про стягнення із відповідача заборгованості за договором оренди на 6 місяців рівними платежами.

Відповідно до статті 18 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012).

Відповідно до вимог частини 1 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Згідно частин 2, 3 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Господарський процесуальний кодекс України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд оцінює докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу.

Відповідно до частин 4, 5, 7 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена.

Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо фізичної особи (громадянина) - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, скрутний матеріальний стан, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, щодо як фізичних, так і юридичних осіб - стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Отже, вирішуючи питання про відстрочення (розстрочення) виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Положеннями пункту 9 частини 2статті 129 Конституції України, статті 326 Господарського процесуального кодексу України закріплено принцип обов`язковості рішень суду, згідно із яким судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковим на всій території України.

Відповідно до частини 2 статті 326 Господарського процесуального кодексу України невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно з рішенням Конституційного Суду України від 13.12.2012 року № 18-рп/2012 виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. У рішенні Конституційного Суду України від 25.04.2012 року у справі № 11-рп/2012зазначено, що невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відстрочення виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках, при наявності доказів та обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

В обґрунтування наданого до суду клопотання, викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач зокрема зазначає, що під час дії в Україні воєнного стану, відповідач є підприємством, яке є критично важливим для функціонування економіки та забезпечення життєдіяльності населення в особливий період, тому як основною метою діяльності відповідача є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності підприємства та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу відповідача. Також зазначає, що відповідач» є єдиним джерелом теплопостачання в м. Лозова, Лозівський район та обслуговує понад 19 тисяч особових рахунків споживачів-фізичних осіб, 51 об`єкти бюджетної та соціальної сфери, до складу яких входять 11 медичних закладів, 18 шкільних закладів та 12 дитячих садків. Специфіка роботи підприємства полягає в тому, що основними споживачами теплової енергії є бюджетні підприємства та населення міста, які мають постійну значну заборгованість за спожиту теплову енергію. Заборгованість споживачів перед відповідачем станом на 01.04.2025 року становить 223 381 175,00 грн., з них заборгованість населення 191 513 043,00 грн., оскільки населення є головним споживачем теплової енергії, що виробляється КП «Теплоенерго», тому основні причини, які не дають можливості отримати плату за теплопостачання від споживачів виникли з початку агресії Російської федерації, що почалася з 24.02.2022 року (Указом президента України від 24.02.2022 року № 64/202 введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022 року). Також зазначає, що у відповідності до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року відповідач знаходиться на території, на якій ведуться бойові дії. Вище вказані обставини стали причиною міграції населення та його виїзду з території Лозівської міської територіальної громади та передмістя, що вплинуло на розрахунки за отриману теплову енергію отриману у період опалювальних сезонів 2022 2025 рік.

Крім того, відповідач зазначає обсяг заборгованості з різниці в тарифах на теплову енергію на 01.01.2025 року за 2022 - 2024 рік складає суму у розмірі 179 756 546,00 грн. Зазначена заборгованість з різниці в тарифах виникла на підставі вимог Закону України №2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» згідно якого забороняється підвищення тарифів на теплову енергію (її виробництво, транспортування та постачання) для населення протягом дії воєнного стану в Україні та шести місяців після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано. Статтею 2 Закону України № 2479-ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування» були надані гарантії суб`єктам господарювання, що здійснюють виробництво та/або транспортування, та/або постачання теплової енергії і надають послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, щодо яких запроваджено мораторій згідно з частиною першою статті 1 цього Закону, а саме компенсується: - заборгованість з різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води, що підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення"; - витрати та/або втрати, понесені внаслідок воєнних дій та з метою запобігання настанню гуманітарних кризових ситуацій, до яких відносяться витрати на ремонт пошкоджених виробничих потужностей, втрати від зменшення кількості абонентів та/ або обсягу наданих послуг, втрати від зниження рівня розрахунків, що утворилися (утворяться) за періоди з 1 лютого 2022 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому воєнний стан буде припинено або скасовано.

Також, відповідач зазначає про наявність соціальних гарантій наданих державою без належних механізмів компенсації збитків відповідачу, зокрема Постанова Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 року «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану», та зазначає про повернення виконавчих проваджень за 2021 -2025 рік на загальну суму у розмірі 32 746 523,64 грн. з тих підстав, що не можливо виконати примусове стягнення на житло де проживає боржник, у зв`язку із тим, що законом встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо в нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Крім того, відповідач з 2023 року бере участь разом з органом місцевого самоврядування у реструктуризації заборгованості за природний газ та електричну енергію згідно до Закону України Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення виконав у 2023 році вимоги постанови Кабінету Міністрів України № 812 від 19.07.2022 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу щодо особливостей постачання природного газу виробникам теплової енергії та бюджетним установам» та відкрив рахунки, про що свідчить додаткова угода до договору про здійснення розрахунково-касового обслуговування від 28.07.2022 року. Проте, починаючи з 2023 року згідно п.п. 7 п.3-1 Положення 2 залишок грошей, що залишається у відповідача згідно встановлених нормативів розподілу грошей затверджених Положенням 2 незначний та не дає можливості ні тільки розрахуватися з позивачем, а ще є причиною проблем по виконанню фінансових зобов`язань перед ПАТ «Харківенергозбут» та податковим органом, щодо оплати податків.

У зв`язку із чим, зазначає, що останній має значні збитки та знаходиться у скрутному фінансовому становище, що підтверджуються наданими до справи фінансовими звітами (баланси, звіти про фінансові результати діяльності, звіти з праці, звіти про витрати на виробництво та фінансові показники діяльності підприємства від надання послуг теплопостачання та інші фінансові документи, що на думку останнього однозначно вказують на наявність значних збитків підприємства від надання послуг теплопостачання з причин зростання дебіторської заборгованості населення та держави, при цьому у відповідності до звітів із праці розмір заробітної плати у періодах надання та не надання послуг з теплопостачання фактично не змінювався, тому відповідач звернуся до суду із відповідним клопотанням.

До клопотання про розстрочення виконання рішення, відповідачем було додано наступні копії доказів, а саме: Інформація про проведення розрахунків за теплопостачання у розрізі споживачів за грудень 2021 року, за грудень 2022 року, за грудень 2023 року, за травень, серпень, жовтень, листопад та грудень 2024 року, за січень, лютий, березень 2025 року; звіти про оплату населенням житлово-комунальних послуг за IV квартал 2022 рок, за за IV квартал 2023 року, за I - IV квартал 2024 року; листи Комунального підприємства «Житлова Управляюча компанія» Лозівської міської ради від 04.12.2024 року № 3202; лист Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Лозівський ВДВС у Лозівському районі Харківської області від 17.06.2024 року, лист Комунального підприємства «Житлова Управляюча компанія» Лозівської міської ради від 10.03.2025 року № 668; лист Східного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції Лозівський ВДВС у Лозівському районі Харківської області від 13.03.2025 року, договори,

заяви Виконавчому комітету Лозівської міської ради Харківської області, рішення Лозівської міської ради Харківської області від 28.09.2021 року, 26.10.2021 року, від 23.11.2021 року, від 25.01.2022 року, від 22.02.2022 року, від 25.10.2022 року, від 10.10.2023 року, від 03.02.2024 року, від 08.10.2024 року, протокол № 1 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 04.11.2022 року, протокол № 2 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 19.12.2022 року, протокол № 8 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 07.08.2023 року, протокол № 9 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 13.11.2023 року, протокол № 10 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 21.03.2024 року, протокол № 11 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 20.05.2024 року, протокол № 12 засідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці тарифів від 15.08.2024 року, лист від 06.03.2025 року вих. № 341 щодо заборгованості станом на 01.03.2025 року, протокол № 1 зсідання територіальної комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах від 18.03.2025 року, фінансова звітність за 2021 рік, 2022 рік, 2023 рік та 2024 рік, відмова ГУ ДПС у Харківській області про надання довідки про відсутність заборгованості з платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи від 13.06.2024 року, податкова вимога від 03.04.2024 року, договори реструктуризації, листи Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут», лист виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 07.04.2024 року, інформація про розподіл та використання коштів, що надходять на небюджетні рахунки / з не бюджетних рахунків теплопостачальних те теплогенеруючих організацій у розрахунковому періоду за січень грудень 2024 року, січень - березень 2025 року, звіт про заборгованість з оплати праці на 1 вересня 2024 року, на 1 жовтня 2024 року, на 1 листопада 2024 року, на 1 грудня 2024 року.

Заперечуючи проти клопотання відповідача. позивач у наданій до суду відповіді на відзив (вх. № 9856/25 від 22.04.2025 року) зокрема зазначив, що сума простроченого та несплаченого основного боргу відповідача перед позивачем за договором складає 27 602 979,67 грн. також зазначає, що відповідач є юридичною особою, та згідно статті 96 Цивільного кодексу України однією з ознак юридичної особи є можливість самостійно відповідати за своїми зобов`язаннями та відповідальність за своїми зобов`язаннями усім належним їй майном. Тобто, юридична особа самостійно, на власний ризик здійснює свою господарську діяльність, в тому числі укладає господарські договори і відповідає за наслідки їх невиконання.

За твердженнями позивача, поставка природного газу відбувалась із жовтня 2022 року по березень 2023 року, та остаточно відповідач повинен був розрахуватися до 15.06.2023 року.

Також, за твердженнями позивача, відповідачем фактично не доведено належними та допустимими доказами наявність тих виключних обставин, які є підставою для відстрочення виконання рішення суду: відсутності коштів на рахунках; відсутності майна, на яке можливо звернути стягнення; наявності реальної загрози банкрутства, тому вважає, що обставини, на які посилається боржник у своїй заяві не є тими виключними обставинами (в розумінні статті 331 Господарського процесуального кодексу України та Постанови) для надання відстрочки виконання судового рішення, у зв`язку зі чим, просить суд, відмовити у задоволенні відповідного клопотання відповідача.

Як вже було зазначено судом, передбачені статтею 331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочення, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто можливість відстрочити виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 року "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Отже, необхідною умовою задоволення заяви про надання відстрочення виконання рішення суду є з`ясування факту дотримання балансу інтересів сторін.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що у даному випадку, негайне звернення стягнення на кошти і майно боржника у виконавчому провадженні хоча й може забезпечити виконання цього рішення, однак з великою вірогідністю не буде сприяти ефективному відновленню та може порушити господарську діяльність відповідача, що неминуче завдасть шкоди як самому відповідачу, так і іншим особам.

З огляду на викладені обставини справи, суд дійшов висновку, що наявність заборгованості відповідача зумовлена обставинами, які в сукупності є особливими, а тому, враховуючи матеріальні інтереси обох сторін та приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, проаналізувавши доводи відповідача щодо відстрочення виконання судового рішення та надані в їх обґрунтування докази, беручи до уваги правову позицію позивача, який заперечив щодо задоволення заяви відповідача про відстрочення виконання рішення суду, враховуючи існування надзвичайних обставин в країні через військову агресію Російської Федерації проти України, введення згідно з Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 року, враховуючи специфіку діяльності як позивача, так і відповідача, суд вважає за можливе частково задовольнити відповідача викладену у відзиві на позовну заяву про відстрочення виконання судового рішення, та відстрочити виконання рішення суду у справі № 922/1127/25 строком на шість місяців, тобто до 09 січня 2026 року.

При цьому, суд вважає, що відстрочення виконання судового рішення на такий термін забезпечить реальне його виконання із дотриманням балансу інтересів сторін та не порушить справедливої рівноваги та справедливого балансу у розумінні статті 6 Конвенції, оскільки надасть можливість виконати судове рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для відповідача з інтересом стягувача отримати грошові кошти.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, судовий збір у даній справі покладається на відповідача у розмірі 331 235,76 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 20, 73, 74, 76 - 79, 86, 129, 236 - 238, 241, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська обл., Лозівський р-н, м. Лозова, вул. Сковороди Григорія, буд. 23, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", (04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, ) основний борг у сумі 27 602 979,67 грн. та судовий збір у розмірі 331 235,76 грн.

Видати наказ після набранням рішенням законної сили.

Клопотання відповідача викладене у відзиву на позовну заяву (вх. № 9501 від 16.04.2025 року) про надання відстрочки виконання рішення суду у даній справі задовольнити частково.

Відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області у справі № 922/1127/25 від 09.07.2025 року строком на шість місяців з дня його ухвалення, тобто по 09.01.2026 року.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду, у межах апеляційного округу, протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України та з урахуванням пункту 17.5 Перехідних положень Кодексу.

Інформацію щодо роботи суду та щодо розгляду конкретних судових справ можна отримати на сайті суду, а також за допомогою Телеграм-бота Господарського суду Харківської області https://t.me/GospSud_kh_bot.

Реквізити сторін:

позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", 04116, м. Київ, вул. Шолуденка, буд. 1, );

відповідач: Комунальне підприємство "Теплоенерго" Лозівської міської ради Харківської області (64602, Харківська обл., Лозівський р-н, м. Лозова, вул. Сковороди Григорія, буд. 23, ).

Повне рішення складено "18" липня 2025 р.

Суддя О.О. Ємельянова