РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

16.07.2025Справа № 910/4649/25

Суддя Господарського суду міста Києва Демидов В.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, справу за позовом фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРС ТРАНС" (03150, місто Київ, вул.Тютюнника Василя, будинок 5-Б, офіс 18) про стягнення 46452, 98 грн.,

без повідомлення (виклику) сторін,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

14.04.2025 до Господарського суду міста Києва (направлена засобами поштового зв`язку) від фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни надійшла позовна заява до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЮРС ТРАНС" про стягнення заборгованості за договором перевезення вантажу автомобільним транспортному №10ГУ/09/2024-Ж від 10.09.2024 року у розмірі 232 264,89 грн та 15.04.2025 була передана судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між Позивачем (за договором «Виконавець») та Відповідачем (за договором «Замовник») було укладено договір №10ГУ/09/2024-Ж перевезення вантажу автомобільним транспортом від 10 вересня 2024 року (далі-Договір).

Представник зазначає, що на виконання умов договору, між Позивачем (за договором «Виконавець») та Відповідачем (за договором «Замовник») були укладені наступні заявки:

- Заявка №1 від 10 вересня 2024 року;

- Заявка №2 від 10 вересня 2024 року;

- Заявка №3 від 16 вересня 2024 року;

- Заявка №4 від 25 вересня 2024 року.

Обов`язок відповідача оплатити вартість отриманих послуг виник на підставі розділу III Договору, а саме протягом 14 днів банківських днів з моменту отримання оригіналів документів. Враховуючи, що відповідач отримав визначений договором пакет документів 18 жовтня 2024 року, без будь-яких зауважень, на думку позивача граничний термін сплати наданих позивачем послуг, за рахунками №274 від 28.09.2024 року; №278 від 30.09.2024 року; №284 від 30.09.2024 року; №288 від 30.09.2024 року сплив - 01 листопада 2024 року.

Поміж тим представник зазначив, що відповідно до пункту 201.1 статті 201 Податкового кодексу України на дату виникнення податкових зобов`язань Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна складено податкові накладні, які було направлено на реєстрацію відповідно до вимог Порядку ведення Єдиного реєстру податкових накладних, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2010 р. № 1246:

1.№278 від 28.09.2024 року;

2.№279 від 30.09.2024 року;

3.№281 від 30.09.2024 року;

4.№282 від 30.09.2024 року.

14.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №282, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена».

14.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №281, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена».

11.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №279, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена».

11.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №278, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена».

Не погоджуючись з рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, використавши досудовий порядок врегулювання спору, позивач звернулась з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні №278 від 28.09.2024 року; №279 від 30.09.2024 року; №281 від 30.09.2024 року; №282 від 30.09.2024 року (справа №420/1576/25).

Таким чином, позивач вважає, що ним було належним чином виконано зобов`язання визначене пунктами 7.4.1.3. додатку №6 до Договору. Податкові накладні були складені та направлені на реєстрацію відповідно до вимог договору та чинного податкового законодавства.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 позовну заяву фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни залишено без руху.

Позивачем у строк встановлений ухвалою суду від 21.04.2025, подано заяву про усунення недоліків, з доданими до неї документами.

Ухвалою суду від 05.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та ухвалено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

19.05.2025 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано відзив на позовну заяву. Заперечуючи стосовно позовних вимог відповідач наводить наступні підстави:

- згідно акту звірки та картку рахунку 631 за період з 01.09.2024 року по 19.05.2025, станом на дату подачі відзиву, заборгованість на користь ФОП Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни складає 46 452,98 грн, яка складається з суми, що становить 20 % від вартості господарських операцій, щодо яких податкові накладні на даний момент незареєстровані, а не 232 264,89 грн., як зазначено у позовній заяві;

- Позивач всупереч реальним фактам та Договору, який укладений між нами, неправомірно намагається стягнути суму так званої заборгованості, яка не може бути нами оплачена на його розрахунковий рахунок, у зв`язку з відсутністю реєстрації податкових накладних (далі- ПН) в ЄРПН, так як це суперечить умовам Договору та чинному законодавству України;

- Послуги з перевезення по рахунках №274 від 28.09.2024 року (податкова накладна №278), №278 від 30.09.2024 року (податкова накладна №279), №284 від 30.09.2024 року (податкова накладна №281), №288 від 30.09.2024 року (податкова накладна №282) оплачені в сумі 185 811,91 грн., окрім 46 452,98 грн., яка згідно умов договору буде нами відразу оплачена на розрахунковий рахунок Виконавця (Позивача) після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН).

- у Позивача хибна прив`язка до дати оплати 3 листопада 2024 року, адже ним не надано доказів, що повний пакет належно оформленних документів вчасно надсилався до Замовника. Квитанції з оператора поштового зв`язку Нова Пошта, зокрема експрес накладна № 5582, яка знаходиться у додатках до позовної заяви, не несе у собі ніякої інформативності, так як не містить детального опису вмісту відправлення, відсутній опис відправлення та повідомлення про вручення, а також на даний момент неможливо відслідкувати факт отримання відправлення, зокрема конкретну дату отримання документів.

Також незрозуміло, що достеменно відповідачем було отримано згідно експрес накладної № 6160 і чи взагалі було отримано, так як відстежити дане відправлення неможливо.

26.05.2025 на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив (надіслана засобами поштового зв`язку). Відповідно до означеної відповіді на відзив представник зазначає наступне:

- станом на день подання даної заяви зальна сума заборгованості складала 232 264, 89 грн., за рахунками: №274 від 28.09.2024 року на суму 82714,67грн; №278 від 30.09.2024 року на суму 26445,58 грн; №284 від 30.09.2024 року на суму 96964,82 грн; №288 від 30.09.2024 року на суму 26139,82 грн. Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 185811,91 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №1958 від 09.04.2025 року та №1970 від 14.04.2025 року. Таким чином, заборгованість ТОВ «ЮРС ТРАНС» перед ФО-П Клименко-Гуменюк І.А. складає 46452, 98 грн.

- рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 420/1576/25 за позовом фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено та визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2024 р. № 12025746/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025772/НОМЕР_1, від 12.11.2024 р. № 12043404/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025747/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025748/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкових накладних від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України (04655, м.Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282 датою їх фактичного подання на реєстрацію та стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

- Договором не унормовано, що документи, які виконавець має надати замовнику, повинні бути направлені виключно національним оператором «УКРПОШТА».

Окрім того представник просив зменшити розмір позовних вимог в зв`язку з частковою оплатою ТОВ «ЮРС ТРАНС» боргу в розмірі 185811, 91 грн. та стягнути з відповідача 46 452,98 грн заборгованості за договором.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з ч. 3 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України, якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Підготовче засідання при розгляді справи у порядку спрощеного провадження не проводиться.

З огляду на те, що представник позивача заявив клопотання про зменшення позовних вимог в межах строку передбаченого ст. 46 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за можливе задовольнити заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог та розглядати справу в межах заявлених позовних вимог про стягнення 46452, 98 грн.

04.06.2025 представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано заперечення (на відповідь на відзив) відповідно до якої представник зокрема зазначив наступне:

- згідно з інформацією, яка оприлюднена на сайті Судова влада (https://court.gov.ua/fair/), по справі №420/1576/25 Головним управлінням ДПС в Одеській області подано апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції, а отже, рішення суду на яке посилається позивач оскаржується, статус податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не змінений;

- відповідачем правомірно і в рамках договору недоплаченою сума 46 452,98 грн. на користь ФОП Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни, яка складається з суми, що становить 20 % від вартості господарських операцій.

06.06.2025 представником відповідача в системі «Електронний суд» сформовано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги.

Згідно ч. 8 ст. 252 Господарського процесуального кодексу України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Враховуючи достатність часу, наданого сторонам для подачі доказів в обґрунтування своїх позицій у справі, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивності господарського процесу, господарським судом в межах наданих йому повноважень сторонам створені усі належні умови для надання доказів.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив такі фактичні обставини.

10.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРС ТРАНС" (далі Замовник) та фізичною особою-підприємцем Клименко-Гуменюк Іриною Анатоліївною (далі Виконавець) був укладений Договір № 10ГУ/09/2024-Ж перевезення вантажів автомобільним транспортом (далі - Договір).

Відповідно до п. 1.1-1.2 Договору, Замовник зобов`язується надавати для перевезення вантаж і оплачувати послуги з його перевезення, а Виконавець бере на себе зобов`язання здійснювати перевезення вантажу, що належить Замовнику з пунктів завантаження в пункти призначення згідно з додатками до цього договору.

Виконавець забезпечує перевезення вантажів, що належать Замовнику згідно умов, що погоджуються сторонами у заявках на перевезення, які складають невід`ємну-частину цього Договору. Форма заявки наведена в додатку №2 до цього договору.

Пунктом 3.1 та 3.2 Договору передбачено, що вартість послуг Виконавця визначається в Заявках, які укладаються на кожен окремий маршрут перевезення (Додаток №2). Розрахунки між Виконавцем і Замовником здійснюються шляхом безготівкового переказу грошових коштів на поточний рахунок Виконавця.

Сплата наданих Виконавцем за даним Договором послуг з перевезення вантажу здійснюється згідно тарифної сітки, яка зазначена у Заявках до Договору (Додаток №2), Замовником частково шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця у розмірі 80 % після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, перелік яких наведено нижче та факту підписання Акту наданих послуг. Замовник проводить остаточний розрахунок від вартості послуг після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Перелік документів, які Виконавець має надати Замовнику:

Акт наданих послуг (датою передачі вантажу Вантажоодержувачу) - 2 (два) екземпляри. Рахунок - 1 екземпляр.

Реєстр перевезень (ТТН) - 2 (два) екземпляри (Додаток №7).

ОРИГІНАЛ товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу та заповненої відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів - 2 (два) екземпляри.

Документів (видаткових накладних з відміткою вантажоодержувача; довіреність, Акти, тощо у разі наявності).

Оригінал Договору перевезення вантажів автомобільним транспортом з додатками - 2 (два) екземпляри.

Ненадання зазначених документів або/та неналежне їх оформлення дає право Замовнику відмовити в оплаті послуг перевезення до момента отримання належним чином оформлених таких документів без сплати за це будь-яких штрафних санкцій, інфляційних та трьох відсотків річних.

У відповідності до п.п 3.3.1 п. 3.3 Договору, Замовник вправі призупинити будь-які оплати/платежі на користь Виконавця за цим Договором, а так само за будь-яким іншим договором з Виконавцем у разі:

I. отримання Замовником будь-якої Негативної Інформації щодо:

а) Виконавця та/або щодо

б) осіб, які пов`язані з Виконавцем відносинами контролю у розумінні ст.1 Закону України «Про захист економічної конкуренції», враховуючи суб`єктів господарювання, де один або декілька з них, здійснюють контроль над іншими

II. Порушення Виконавцем зобов`язань та/або гарантій, які визначено в п.п.2.1.10, 2.1.11., 2.1.12, 2.1.13, 2.1.14 цього Договору.

Про таке призупинення оплат Замовник повідомляє Виконавця у письмовій та/або електронній формі.

Сторонами було погоджено додатки 1-7 до Договору.

Додатком № 6 до Договору «УГОДА про дотримання сторонами нормативних актів, якими встановлено економічні санкції до певних фізичних та/чи юридичних осіб та на грошові операції з ними внаслідок існуючої політичної ситуації в Україні та АР Крим, про відсутність активів та співробітництва з російською федерацією, а також щодо виконання сторонами інших зобов`язань» у п. 7.4.1.4 передбачено, що при виявлені фактів відсутності реєстрації Контрагентом податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та/або порушення Контрагентом порядку заповнення податкової накладної/розрахунку коригування, ТОВ «ЮРС ТРАНС» вправі до усунення таких порушень призупинити здійснення розрахунків за відповідними господарськими операціями.

На виконання умов договору, між Позивачем та Відповідачем були укладені наступні заявки:

- Заявка №1 від 10 вересня 2024 року;

- Заявка №2 від 10 вересня 2024 року;

- Заявка №3 від 16 вересня 2024 року;

- Заявка №4 від 25 вересня 2024 року.

Факт надання послуги перевезення експедитором підтверджується ТТН.

На виконання поставки товару між сторонами без зауважень було підписано акти: здачі - приймання робіт (надання послуг) № 274 від 28.09.2024 на суму 82 714,67 грн з ПДВ, здачі - приймання робіт (надання послуг) № 278 від 30.09.2024 на суму 26445,58 грн з ПДВ, здачі - приймання робіт (надання послуг) № 284 від 30.09.2024 на суму 96 964,82 грн з ПДВ, здачі - приймання робіт (надання послуг) № 288 від 30.09.2024 на суму 26 139,82 грн з ПДВ.

Позивачем було виставлено Відповідачу рахунки: №274 від 28.09.2024 року на суму 82714,67грн; №278 від 30.09.2024 року на суму 26445,58 грн; №284 від 30.09.2024 року на суму 96964,82 грн; №288 від 30.09.2024 року на суму 26139,82 грн.

Як вказує позивач, 18 жовтня 2024 року відповідачем отримано повний пакет документів для здійснення розрахунків (поштова накладна №5582).

21 жовтня 2024 року позивачем отримані оригінали актів здачі-приймання робіт (надання послуг) до рахунків №274 від 28.09.2024 року; №278 від 30.09.2024 року; №284 від 30.09.2024 року; №288 від 30.09.2024 року підписаних з боку відповідача (поштова накладна №6160).

Листом за вих. №03 від 23.01.2025 відповідач на адресу позивача надіслав повідомлення відповідно до якого представник зазначив, що відповідно до п. 3.2. Договору сплата наданих Виконавцем за даним Договором послуг з перевезення вантажу здійснюється згідно тарифної сітки, яка зазначена у Заявках до Договору (Додаток №2), Замовником частково шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця у розмірі 80 % після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів та факту підписання Акту наданих послуг. Замовник проводить остаточний розрахунок від вартості послуг після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

В свою чергу згідно п. 7.4.1.4. Договору ТОВ «ЮРС ТРАНС» здійснює перевірку правильності реєстрації Контрагентом відповідної податкової накладної/розрахунку коригування у ЄРПН, зокрема на предмет виявлення фактів: а) наявності чи відсутності реєстрації Контрагентом податкової накладної/ розрахунку коригування та б)порушення чи дотримання Контрагентом порядку заповнення такої податкової накладної/ розрахунку коригування.

Станом на 23.01.2025 року заблокованими в ЄРПН залишаються наступні податкові накладні: №278 від 28.09.2024 р.; №279 від 30.09.2024 р.; №281 від 30.09.2024 р.; №282 від 30.09.2024 р.; №287 від 03.10.2024 р.; №302 від 07.10.2024 р.

Відповідно до 7.4.1.5. Договору, при виявлені фактів відсутності реєстрації Контрагентом податкової накладної/розрахунку коригування в ЄРПН та/або порушення Контрагентом порядку заповнення податкової накладної/розрахунку коригування, ТОВ «ЮРС ТРАНС» вправі до усунення таких порушень призупинити здійснення остаточних розрахунків за відповідними господарськими операціями.

Таким чином відповідач керуючись нормами податкового законодавства, договором №10ГУ/09/2024-Ж перевезення вантажів автомобільним транспортом від 10 вересня 2024 року ТОВ «ЮРС ТРАНС» призупиняє здійснення остаточних розрахунків за відповідними господарськими операціями.

Листом за вих. №34 від 24.01.2025 позивачем на адресу відповідача надіслано претензію відповідно до якої представник вимагав у зв`язку з порушенням ТОВ «ЮРС ТРАНС» умов договору у частині розрахунків (п.3.2 договору) сплатити основну частину боргу, яка на 24.01.2025 року складає 379093,73 грн (Триста сімдесят дев`ять тисяч дев`яносто три грн 73 коп), а також штрафні санкції за 88 днів прострочення оплати 80 % - 24431,61 (Двадцять чотири тисячі чотириста тридцять одна грн 61 коп).

Повідомленням від 10.02.2025 за вих. № 10, відповідач повідомив позивача про накладення штрафної санкції згідно п 7.4.1.7. Додатку №6 до Договору у розмірі 20% від вартості господарських операцій щодо яких податкові накладні/розрахунки коригування були неналежно складені та/або неналежно зареєстровані(незареєстровані), що становить 46 452,98 грн. (сорок шість тисяч чотириста п`ятдесят дві грн. 98 коп), інакше ТОВ «ЮРС ТРАНС» односторонньому порядку має право здійснити взаємозалік відповідно до п.,7.5.4. Додатку №6 до Договору або стягти зазначену суму у судовому порядку.

Спір з урахуванням заяви про зменшення виник в частині несплати відповідачем 46 452,98 грн, що складає 20% від вартості наданих послуг від загальної суми 232 264,89 грн.

Дослідивши обставини справи, надані матеріали, оцінивши надані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи, а також належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов такого обґрунтованого висновку.

Внаслідок укладення Договору перевезення вантажів автомобільним транспортом між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України, виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами по справі склалися господарські правовідносини, то до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно зі статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином (частина 7 статті 193 Господарського кодексу України).

Згідно з приписами ст. 929 Цивільного кодексу України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

В силу вимог ч. 1 ст. 1 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" транспортно-експедиторська діяльність - це підприємницька діяльність із надання транспортно-експедиторських послуг з організації та забезпечення перевезень експортних, імпортних, транзитних або інших вантажів; транспортно-експедиторська послуга - робота, що безпосередньо пов`язана з організацією та забезпеченням перевезень експортного, імпортного, транзитного або іншого вантажу за договором транспортного експедирування; експедитор (транспортний експедитор) - суб`єкт господарювання, який за дорученням клієнта та за його рахунок виконує або організовує виконання транспортно-експедиторських послуг, визначених договором транспортного експедирування; клієнт - споживач послуг експедитора (юридична або фізична особа), який за договором транспортного експедирування самостійно або через представника, що діє від його імені, доручає експедитору виконати чи організувати або забезпечити виконання визначених договором транспортного експедирування послуг та оплачує їх, включаючи плату експедитору.

Відповідно до ч. 1 ст. 929 Цивільного кодексу України та ст. 9 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до абзацу 1 ст. 11 Закону України "Про транспортно-експедиторську діяльність" експедитор зобов`язаний надавати транспортно-експедиторські послуги згідно з договором транспортного експедирування і вказівками клієнта, погодженими з експедитором у встановленому договором порядку.

Статтею 931 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір плати експедиторові встановлюється договором транспортного експедирування, якщо інше не встановлено законом. Якщо розмір плати не встановлений, клієнт повинен виплатити експедитору розумну плату.

Згідно зі статтями 73, 74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Як зазначає позивач та не заперечується відповідачем, послуги за Договором № 10ГУ/09/2024-Ж були отримані Товариством з обмеженою відповідальністю "ЮРС ТРАНС", що підтверджується підписаними без зауважень актами здачі - приймання робіт (надання послуг) № 274 від 28.09.2024 на суму 82 714,67 грн з ПДВ, № 278 від 30.09.2024 на суму 26445,58 грн з ПДВ, № 284 від 30.09.2024 на суму 96 964,82 грн з ПДВ, № 288 від 30.09.2024 на суму 26 139,82 грн з ПДВ.

Заперечуючи стосовно позовних вимог відповідач зокрема зазначає, що позивачем не надано доказів, що повний пакет належно оформленних документів вчасно надсилався до Замовника. Квитанції з оператора поштового зв`язку Нова Пошта, зокрема експрес накладна № 5582, яка знаходиться у додатках до позовної заяви, не несе у собі ніякої інформативності, так як не містить детального опису вмісту відправлення, відсутній опис відправлення та повідомлення про вручення, а також на даний момент неможливо відслідкувати факт отримання відправлення, зокрема конкретну дату отримання документів.

Також відповідачу незрозуміло, що достеменно останнім було отримано згідно експрес накладної № 6160 і чи взагалі було отримано, так як відстежити дане відправлення неможливо, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач, на виконання умов Договору він надіслав на адресу відповідача, а останнім отримано 18 жовтня 2024 року повний пакет документів для здійснення розрахунків (поштова накладна №5582).

21 жовтня 2024 року позивачем отримані оригінали актів здачі-приймання робіт (надання послуг) до рахунків №274 від 28.09.2024 року; №278 від 30.09.2024 року; №284 від 30.09.2024 року; №288 від 30.09.2024 року підписаних з боку відповідача (поштова накладна №6160).

Суд зазначає, що положення Договору не містять будь-яких застережень щодо порядку надіслання документів, за таких обставин суд не вбачає порушень позивачем умов Договору при надісланні відповідних документів через відділення ТОВ "Нова Пошта".

Стосовно твердження, що відповідачу незрозуміло, що достеменно відповідачем було отримано згідно експрес накладної № 6160 і чи взагалі було отримано, так як відстежити дане відправлення неможливо, суд звертає увагу відповідача на наступне.

Пунктом 3.2 Договору передбачено, що сплата наданих Виконавцем за даним Договором послуг з перевезення вантажу здійснюється згідно тарифної сітки, яка зазначена у Заявках до Договору (Додаток №2), Замовником частково шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця у розмірі 80 % після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, перелік яких наведено нижче та факту підписання Акту наданих послуг. Замовник проводить остаточний розрахунок від вартості послуг після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Перелік документів, які Виконавець має надати Замовнику:

Акт наданих послуг (датою передачі вантажу Вантажоодержувачу) - 2 (два) екземпляри. Рахунок - 1 екземпляр.

Реєстр перевезень (ТТН) - 2 (два) екземпляри (Додаток №7).

ОРИГІНАЛ товарно-транспортної накладної з відміткою вантажоодержувача про прийняття вантажу та заповненої відповідно до вимог чинних нормативно-правових актів - 2 (два) екземпляри.

Документів (видаткових накладних з відміткою вантажоодержувача; довіреність, Акти, тощо у разі наявності).

Оригінал Договору перевезення вантажів автомобільним транспортом з додатками - 2 (два) екземпляри.

Ненадання зазначених документів або/та неналежне їх оформлення дає право Замовнику відмовити в оплаті послуг перевезення до момента отримання належним чином оформлених таких документів без сплати за це будь-яких штрафних санкцій, інфляційних та трьох відсотків річних.

Під час розгляду цієї справи господарський суд враховує принципи "естопель" та "заборони суперечливої поведінки".

Доктрина "естопель" бере походження з англосаксонської системи права і базується на принципах добросовісності і послідовності. За своєю природою це прояв загального принципу недопустимості зловживання правом. Сторона, яка вчиняє дії або робить заяви у спорі, що суперечать тій позиції, яку вона займала раніше, не повинна отримати перевагу від своєї непослідовної поведінки.

Доктрина римського права "venire contra factum proprium" (принцип заборони суперечливої поведінки) базується на римській максимі "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці.

Суд звертає увагу на те, що поведінка відповідача не відповідає принципу естопель і доктрині venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки). У судовій практиці принцип добросовісності охоплює естопель та заборону суперечливої поведінки (venire contra factum proprium). Естопель правовий принцип, згідно з яким сторона позбавляється права без розгляду питання по суті висувати певні заперечення або заяви, які явно розходяться з її початковим поведінкою. Принцип заборони суперечливої поведінки (venire contra factum proprium) базується на правилі, що ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Принцип «естопель», зокрема, застосовано в практиці Європейського суду з прав людини («Хохліч проти України», заява № 41707/98; «Рефаг парті зі (Партія добробуту) Туреччини та інші проти Туреччини», заяви №№ 41340/98, 41342/98, 41344/98), він підлягає застосуванню і українськими судами.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 травня 2018 року у справі № 449/1154/14 визначено, що добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У ст. І.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права закріплено, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.

Одним із способів захисту добросовісної сторони є принцип естопелю: особа втрачає право посилатися на будь-які факти на обґрунтування своїх домагань, якщо його попередня поведінка свідчила про те, що вона дотримується протилежної позиції.

Обов`язкові умови для застосування естопелю: (a) виникнення довіри в іншої сторони має стосуватися особи, якій протиставляється естопель; (b) виникнення обґрунтованої довіри у добросовісної сторони; (c) очевидна несправедливість підриву довіри.

a) виникнення довіри в іншої сторони має стосуватися особи, якій протиставляється естопель. Довіра добросовісної сторони має стати результатом попередньої поведінки недобросовісної сторони, здатної сформувати таку довіру (наприклад, будь-яких заяв, обіцянок, фактичної поведінки, що формує в іншої сторони обґрунтовані очікування, у тому числі й бездіяльності).

(b) виникнення обґрунтованої довіри у добросовісної сторони У добросовісної сторони мають виникнути певні очікування щодо подальшої поведінки іншої особи. Сторона має розумні підстави для того, щоб покладатися на поведінку контрагента.

(с) очевидна несправедливість підриву довіри. Сама собою суперечлива поведінка не заборонена. Заборона суперечливої поведінки не покликана покарати особу, яка діє суперечливо. Право блокується через очевидну несправедливість, що в конкретних ситуаціях може виникати в результаті суперечливої поведінки.

(Добросовісність поведінки у практиці ЄСПЛ 1) рішення у справі «Лінгенс проти Австрії» від 08 липня 1986 року, заява № 9815/82, п. 46; 2) рішення у справі «Фрессо і Руар проти Франції» від 21 січня 1999 року, заява № 29183/95, п. 55; 3) рішення у справі «Карабет та інші проти України» від 17 січня 2013 року, заяви №№ 38906/07 і 52025/07, п. 276)

Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення (пункт 55 постанови). Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків (пункт 60 постанови). Введення у цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного (пункт 61 постанови).

Згідно з висновком Верховного Суду, сформульованим у постанові від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається.

За змістом частини другої статті 13 Цивільного кодексу України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає з властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів Цивільного кодексу України поняття "добросовісність" ототожнюється з поняттям "безвинність", а "недобросовісність" - з виною. За діяння, якими завдано шкоду внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність (наприклад, на підставі частини третьої статті 39 Цивільного кодексу України). Оскільки настання відповідальності, за загальним правилом, пов`язується з виною, то такі діяння є винними (див. висновок сформульований Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 04.09.2020 у справі № 311/2145/19).

У постанові від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17 Верховний Суд вказав, що принцип добросовісності - це загальноправовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав. У суб`єктивному значенні добросовісність розглядається як усвідомлення суб`єктом власної сумлінності та чесності при здійсненні ним прав і виконанні обов`язків. Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка, виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб. Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право.

Таким чином, поведінка та дії управнених та зобов`язаних сторін (позивача та відповідача) повинні відповідати принципу добросовісності та сутності чесної ділової практики, будуватися на взаємоповазі та дотриманні інтересів усіх учасників цих відносин.

Відповідачем було здійснено часткове погашення заборгованості у розмірі 185811,91 грн, що підтверджується відповідними платіжними інструкціями №1958 від 09.04.2025 року та №1970 від 14.04.2025 року.

Однак відповідач вказує, що останньому незрозуміло, що достеменно відповідачем було отримано, у той же час відповідачем підписано фізично акти здачі - приймання робіт, які на думку суду отримані відповідачем.

Окрім того обов`язок відповідача з перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця у розмірі 80 % виникає після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів.

Оскільки відповідачем було перераховано 80 % від загального розміру наданої послуги, суд прийшов до висновку, що останнім отримано документи, які передбачені у п. 3.2 Договору для здійснення оплати у розмірі 80%.

У той же час спір у справі виник в межах стягнення з відповідача остаточного розрахунку від вартості послуг, а саме 20%, що складає 46452, 98 грн.

Як вказує позивач та зазначено у рішенні Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 420/1576/25, 14.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №282, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена»; 14.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №281, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена»; 11.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №279, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена»; 11.10.2024 року Фізична особа-підприємець Клименко-Гуменюк Ірина Анатоліївна одержано квитанцію № до податкової накладної №278, за змістом якої зазначено наступне: «документ збережено. Реєстрація зупинена».

Не погоджуючись з рішеннями комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області про реєстрацію або відмову в реєстрації податкової накладної / розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, використавши досудовий порядок врегулювання спору, позивач звернулась з позовною заявою до Одеського окружного адміністративного суду про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання зареєструвати в Єдиному державному реєстрі податкових накладних податкові накладні №278 від 28.09.2024 року; №279 від 30.09.2024 року; №281 від 30.09.2024 року; №282 від 30.09.2024 року (справа №420/1576/25).

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 420/1576/25 за позовом фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни до Державної податкової служби України, Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії задоволено та визнано протиправними та скасовано рішення комісії з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних Головного управління ДПС в Одеській області від 07.11.2024 р. № 12025746/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025772/НОМЕР_1, від 12.11.2024 р. № 12043404/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025747/НОМЕР_1, від 07.11.2024 р. № 12025748/НОМЕР_1 про відмову в реєстрації податкових накладних від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282 в Єдиному реєстрі податкових накладних. Зобов`язано Державну податкову службу України (04655, м.Київ, Львівська площа, 8, ) зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282 датою їх фактичного подання на реєстрацію та стягнуто з Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул.Семінарська, 5, ) за рахунок бюджетних асигнувань на користь фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 6056 (шість тисяч п`ятдесят шість) грн.

Ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 06.06.2025 р. у справі № 420/1576/25 апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишено без руху.

Частиною 1 ст. 295 КАС України передбачено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Частиною 1 ст. 255 КАС України передбачено, що Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Таким чином Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 420/1576/25 станом на дату 16.07.2025 не набрало законної сили, доказів протилежного в матеріалах справи відсутні.

Як було зазначено вище, п. 3.2 Договору передбачено, що сплата наданих Виконавцем за даним Договором послуг з перевезення вантажу здійснюється згідно тарифної сітки, яка зазначена у Заявках до Договору (Додаток №2), Замовником частково шляхом перерахування коштів на поточний рахунок Виконавця у розмірі 80 % після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, перелік яких наведено нижче та факту підписання Акту наданих послуг. Замовник проводить остаточний розрахунок від вартості послуг після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни. Датою оплати є дата списання грошових коштів з поточного рахунку Замовника.

Таким чином означеним вище пунктом передбачено, що 80% сплачується після погодження сторонами кілометражів протягом 14 (чотирнадцяти) банківських днів з моменту отримання оригіналів документів, перелік яких наведено нижче та факту підписання Акту наданих послуг, а 20 % - остаточний розрахунок від вартості послуг здійснюється після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни.

Пунктом 201.10 статті 201 Податкового кодексу України передбачено, що якщо протягом операційного дня не надіслано квитанції про прийняття або неприйняття, або зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування, така податкова накладна вважається зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оскільки п. 3.2 Договору зокрема передбачено, що остаточний розрахунок від вартості послуг здійснюється після реєстрації податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних (ЄРПН) в установлені законодавством терміни, враховуючи, що Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 08.05.2025 року у справі № 420/1576/25 станом на дату 16.07.2025 не набрало законної сили, суд дійшов висновку, що податкові накладні фізичної особи-підприємця Клименко-Гуменюк Ірини Анатоліївни від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282 не зареєстровані, а відтак у відповідача станом на дату розгляду справи не настав обов`язок здійснити остаточний розрахунок від вартості послуг у розмірі 20%, що складає 46452, 98 грн.

Статтею 916 Цивільного кодексу України визначено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Частиною 2 ст. 538 ЦК України встановлено, що при зустрічному виконанні зобов`язання сторони повинні виконувати свої обов`язки одночасно, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства, не випливає із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту.

Отже, сторони погодили, зустрічний обов`язок, а саме - позивач здійснює реєстрацію податкових накладних, а відповідач здійснює остаточний розрахунок від вартості послуг після реєстрації податкових накладних.

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у наданій сторонам можливості за взаємною згодою визначати умови такого договору, змінювати ці умови також за взаємною згодою або утримуватись від пропозицій про їх зміну.

Відтак, враховуючи відсутність доказів належного виконання позивачем своїх зобов`язань щодо надання відповідачу акту надання послуги перевезення та надіслання відповідного рахунку, з урахуванням положень ст. 530, 538 Цивільного кодексу України, строк виконання відповідачем зустрічного зобов`язання з оплати наданих позивачем послуг за договором 152/2021 на момент розгляду справи не настав.

Суд зазначає, що стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Законодавством покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови КГС ВС від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Позивачем не надано суду доказів реєстрації податкових накладних від 27.09.2024 р. № 266, від 28.09.2024 р. № 278, від 30.09.2024 р. № 279, від 30.09.2024 р. № 281, від 30.09.2024 р. № 282.

З огляду на вказане вище у сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

Приймаючи до уваги відмову судом у позові, судові витрати відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України, відшкодуванню не підлягають та покладаються на позивача.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Враховуючи, що судом було прийнято заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачу підлягає поверненню судовий збір у розмірі 2787,18 грн.

Разом з тим в матеріалах справи відсутнє клопотання про повернення судового збору з державного бюджету.

Керуючись ст.ст.74, 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

2. Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2025

Суддя Владислав ДЕМИДОВ