ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року Справа № 903/178/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Крейбух О.Г., суддя Миханюк М.В. , суддя Юрчук М.І.

без виклику (повідомлення) учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "ВОКС ЛЕКС" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області, ухвалене 20.052025, повне додаткове рішення складено 20.05.2025, у справі № 903/178/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "ВОКС ЛЕКС"

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "БУДОВА"

про стягнення 58 890,32 грн

Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.04.2025 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" 58 890,32 грн заборгованості, з яких 35 369,52 грн основна заборгованість, 10 560,15 грн інфляційні, 12 960,65 грн 15 % річних та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 20.05.2025, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс про ухвалення додаткового рішення по справі № 903/178/25 - задоволено частково.

Присуджено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс, не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням, звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначає, що Господарський суд Волинської області дійшов помилкового висновку про те, що справа не вимагала від адвоката затрат значного обсягу часу, не потребувала аналізу значної кількості документів, вивчення значної кількості інформації. Враховуючи обсяг матеріалів справи, вартість надання послуг 4 000,00 грн за одну годину надання послуг, що відповідає ринковій вартості надання послуг адвокатами, кількість витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги клієнту, суд дійшов помилкового висновку про часткове задоволення заяви позивача про витрати на правничу допомогу.

За наведених обставин скаржник вважає, що вказане додаткове рішення не відповідає принципу законності і обґрунтованості, оскільки Господарським судом Волинської області неправильно установлено обставини, які мають значення для справи, внаслідок неправильного дослідження і оцінки доказів, у зв`язку з чим підлягає скасуванню.

Листом № 903/178/25/3035/25 від 03.06.2025 матеріали справи було витребувано з Господарського суду Волинської області.

12.06.2025 до суду надійшли матеріали справи № 903/178/25.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25, в порядку письмового провадження без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами /а.с. 163/.

Відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно із ч. 10 ст. 270 ГПК України, апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Враховуючи, що ціна позову у справі № 903/178/25 менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" здійснюється судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Статтею 269 ГПК України встановлено, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, суд

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" звернулося до Господарського суду Волинської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова" (відповідача) 58 890,32 грн, з яких: основна заборгованість 35 369,52 грн, інфляційне збільшення 10560,15 грн, 15% річних 12 960,65 грн, сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу.

Рішенням Господарського суду Волинської області від 22.04.2025 позов задоволено, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Юридична фірма "Вокс Лекс" 58 890,32 грн заборгованості, з яких 35 369,52 грн основна заборгованість, 10 560,15 грн інфляційні, 12 960,65 грн 15 % річних та 2 422,40 грн витрат зі сплати судового збору.

28.04.2025 від ТОВ Юридична фірма Вокс Лекс через систему Електронний суд надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій просить долучити до матеріалів справи № 903/178/25 докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з ТОВ "Будова" на користь ТОВ Юридична фірма Вокс Лекс 20 000.00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду Волинської області від 20.05.2025, заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс про ухвалення додаткового рішення по справі № 903/178/25 - задоволено частково.

Присуджено стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Будова" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

У решті вимог заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовлено.

Ухвалюючи додаткове рішення, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи конкретні обставини цієї справи, її складність, предмет та підстави позовних вимог, ціну позову, витрачений адвокатом час, обсяг наданих представником позивача послуг з професійної правничої допомоги, витрати у розмірі 20 000 грн на оплату професійної правничої допомоги, наданої позивачу у справі № 903/178/25, не відповідають критеріям обґрунтованості, розумності та співрозмірності, що суперечить принципу розподілу судових витрат, у зв`язку з чим до стягнення з відповідача на користь позивача підлягає 5 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, у стягненні решти витрат на професійну правничу допомогу слід відмовити.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування місцевим господарським судом при винесенні додаткового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 244 ГПК України, суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

За приписами ч. 1 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно з ч. 2 статті 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 статті 126 ГПК України).

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (ч. 8 статті 129 ГПК Кодексу).

Відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5, 6 ГПК України).

Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч. 1 ст. 80 ГПК України).

Згідно з ч. 9 ст. 80 ГПК України копії доказів (крім речових доказів), що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем у позовній заяві зазначено, що відповідні докази з підтвердженням понесення ним судових витрат на правничу допомогу будуть надані протягом 5 днів після ухвалення рішення.

На підтвердження витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, позивачем надано договір про надання правничої допомоги № 01-01 від 01.08.2024, акт приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) від 27.04.2025 на суму 20 000 грн, ордер серії АА № 1484363 від 06.09.2024 /а.с. 140, 141, 142/.

Судом встановлено, що правничу допомогу позивачу за договором про надання правничої допомоги № 01-01 від 01.08.2024 надає адвокат Корнієнко Марина Миколаївна (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 4115 від 31.08.2010).

Згідно з п. 1.1 договору адвокат зобов`язується надавати клієнту консультації з питань господарського права, організовувати ведення претензійно-позовної роботи, надавати клієнту правову допомогу щодо захисту прав та інтересів останнього в судах, органах державної влади, на підприємствах, установах, організаціях всіх форм власності та підпорядкування (ведення справи) , представляти інтереси клієнта та здійснювати його захист в правоохоронних та контролюючих органах з питань, а клієнт зобов`язується сплатити гонорар (винагороду) за надану правову допомогу та компенсувати фактичні витрати на її надання в обсязі та на умовах, визначених договором.

Відповідно до п. 3.1 договору сторони погодили, що вартість послуг складає 4 000,00 грн за одну годину надання послуг.

Клієнт зобов`язується оплатити послуги у безготівковій формі протягом 30 календарних днів з моменту набрання законної сили рішенням, яким завершено розгляд справи. При цьому, клієнт не позбавлений права здійснювати часткову або повну оплату послуг до моменту набрання законної сили рішенням, яким завершено розгляд справи.

27.04.2025 між адвокатом Корнієнко Мариною Миколаївною та Товариством з обмеженою відповідальністю Юридична Фірма Вокс Лекс підписано акт приймання-передачі наданих послуг (детальний опис наданих послуг) на суму 20 000,00 грн, відповідно до якого адвокат надав наступні послуги:

- аналіз документів щодо наявної дебіторської заборгованості; складання господарського позову про стягнення заборгованості з ТОВ "Будова" на користь клієнта;

- формування додатків, проведення розрахунку заборгованості відповідно до умов укладеного між клієнтом та відповідачем договору, а саме: розрахунку інфляційних втрат та п`ятнадцяти відсотків річних за неналежне виконання грошового зобов`язання;

- направлення копії позовної заяви з додатками відповідачу (у паперовому вигляді);

- направлення позовної заяви до Господарського суду Волинської області з використанням підсистеми «Електронний суд».

Кількість годин надання послуг - 5 годин; вартість однієї години - 4 000,00 грн; загальна вартість надання послуг - 20 000,00 грн.

За надані послуги клієнт зобов`язаний сплатити адвокату 20 000,00 грн.

Подані позивачем докази підтверджують факт надання ТОВ Юридична Фірма Вокс Лекс професійної правничої допомоги адвокатом Корнієнко Мариною Миколаївною.

Переглядаючи додаткове рішення у цій справі, колегія суддів враховує правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, відповідно до якої частинами першою та другою статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі: - фіксованого розміру, - погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення - визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.

Колегія суддів зазначає, що позивачем надано докази розміру судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розумінні пункту 1 частини другої статті 126 та статті 129 ГПК України, які підтверджують обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість.

Відповідно до положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

У розумінні положень частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (п. 106 постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

Колегія суддів враховує, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Зокрема згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04).

Крім того у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку, дії, бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною четвертою статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин шостої, сьомої та дев`ятої статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини четвертої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою та дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Судова колегія зазначає, що співмірність витрат оцінюється через співвідношення суми гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів (їх складності та необхідності), кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.

Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування витрат на правничу допомогу, апеляційний суд вважає за доцільне додатково звернутися до практики Європейського суду з прав людини з цього питання. Зокрема, у рішення від 18 лютого 2022 року у справі "Чоліч проти Хорватії" Європейський суд з прав людини зазначив (пункт 77), що згідно з практикою ЄСПЛ скаржник має право на відшкодування витрат у випадку, якщо такі витрати були дійсними, необхідними а також були розумними у своєму розмірі.

Тобто Європейський суд з прав людини підкреслює необхідність об`єднання об`єктивного критерію (дійсність витрат) та суб`єктивного критерію, розподіляючи суб`єктивний критерій на якісні показники (необхідність витрат для цілей конкретної справи) та кількісні (їх розумність). При цьому Європейський суд з прав людини у зазначеній вище справі, присудивши 2 550 євро компенсації, які й просив скаржник, не знайшов підстав для їх зменшення.

Водночас у рішенні ж від 22 вересня 2022 року у справі "Генеральний будівельний менеджмент проти України" Європейський суд з прав людини у пункті 41 зменшив суму витрат на правничу допомогу скаржникові із заявлених 3 750 євро до 850 євро, виходячи саме з надмірного характеру заявлених витрат відносно обмеженого обсягу наданих адвокатом послуг, не вбачаючи у цьому жодних конвенційних порушень.

Колегія суддів вважає, що під час оцінки обґрунтованості, пропорційності та розумної необхідності заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу судом першої інстанції враховано характер спірних правовідносин, предмет заявлених позовних вимог та їх розмір, а також обсяг та зміст підготовлених адвокатом документів.

Тобто, зважаючи на час, необхідний для підготовки позову про стягнення з відповідача 58 90,32 грн заборгованості, характер спору, враховуючи кількість доказів у справі № 903/178/25, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що розмір заявлених до стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5 000 грн відповідає критеріям реальності, розумності та співмірності, та є обгрунтованим.

За таких обставин доводи позивача, що Господарський суд Волинської області дійшов помилкового

висновку про те, що справа не вимагала від адвоката значних затрат значного обсягу часу, не потребувала аналізу значної кількості документів, вивчення значної кількості інформації, а вартість надання послуг 4 000,00 грн за одну годину надання послуг відповідає ринковій вартості надання послуг адвокатами, кількість витраченого адвокатом часу на надання правничої допомоги клієнту, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Згідно з ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ст. 74 ГПК України).

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 276 ГПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Отже підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване додаткове рішення ухвалено відповідно до вимог процесуального права, підстави для його зміни або скасування відсутні, у зв`язку з чим апеляційна скарга ТОВ Юридична Фірма Вокс Лекс на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25 задоволенню не підлягає. Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25 слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Оскільки розгляд справи відбувався без повідомлення (виклику) учасників справи, тому у відповідності до ч. 4, 5 ст. 240 ГПК України датою ухвалення цієї постанови є дата складення її повного тексту.

Керуючись ст. 240, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична фірма Вокс Лекс на додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25 - залишити без задоволення.

Додаткове рішення Господарського суду Волинської області від 20.05.2025 у справі № 903/178/25 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Справу № 903/178/25 повернути Господарському суду Волинської області.

Повну постанову складено "24" липня 2025 р.

Головуючий суддя Крейбух О.Г.

Суддя Миханюк М.В.

Суддя Юрчук М.І.