ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. Справа№ 910/511/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Пономаренка Є.Ю.

суддів: Барсук М.А.

Руденко М.А.

при секретарі судового засідання Муковоз В.І.,

за участю представників:

від позивача - Пустовіт Ю.Ю.,

від відповідача - Лук`яненко В.О.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" на рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 у справі №910/511/25 (суддя Підченко Ю.О., повне рішення складено - 24.04.2025) за позовом Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелектуальний транспортний сервіс" про розірвання договору та стягнення 500 000,00 грн.

ВСТАНОВИВ наступне.

Державне підприємство "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтелектуальний транспортний сервіс" про розірвання договору та стягнення 500 000,00 грн безпідставно набутих коштів.

Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було перераховано відповідачу попередню оплату, однак передачу та впровадження товару останній у встановлений договором строк, не здійснив.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 у справі №910/511/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Місцевий господарський суд відмовляючи у задоволенні вказаних вимог виходив з недоведеності позивачем обставин порушення відповідачем умов договору в частині передання та впровадження товару.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду та прийняти нове, яким задовольнити позов.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт посилається на наявність факту прострочення виконання зобов`язань відповідачем за договором та відсутність належних доказів здійснення поставки та впровадження товару в межах строків, визначених договором.

В судовому засіданні представник апелянта - позивача у справі підтримав вимоги апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти апеляційної скарги заперечив та просив залишити рішення суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у Главі 1 Розділу ІV.

Частинами 1 та 2 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні або скасуванню з наступних підстав.

13.06.2024 між Державним підприємством "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" (як покупцем) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтелектуальний транспортний сервіс" (як постачальником" було укладено договір поставки № 13/06-1 (далі також - договір), за умовами якого постачальник зобов`язався поставити покупцю у власність (код ДК 021:2015:48210000-3: Пакети мережевого програмного забезпечення) Програмне забезпечення Телематичної платформи для збору, аналізу, обробки, зберігання телепатичних даних з необхідних датчиків/сенсорів/об`єктів зі спеціалізованими модулями та послуги з його впровадження, а саме: безстрокова невиключна ліцензія серверної частини програмного забезпечення Телематична платформа" Комп`ютерна програма "Metrix" з підтримкою 3000 датчиків/сенсорів/об`єктів моніторингу та необмеженої кількості користувачів (надалі - товар) та надати послуги з його впровадження (надалі - послуги) за найменуваннями та за цінами, що вказуються в Специфікації (Додаток 1 до договору), яка додається до даного договору і є його невід`ємною частиною, а покупець зобов`язався прийняти товар і послуги та своєчасно здійснити оплату відповідно до умов договору.

Відповідно до п.п. 1.2, 1.5 договору, Найменування (асортимент), кількість та технічні вимоги товару визначаються у Додатках 1 та 2 до договору.

Згідно з п. 1.6. договору, постачальник надає покупцю наступні документи:

- рахунок-фактуру;

- видаткову накладну;

- Акт впровадження товару;

- акт приймання-передачі товару;

- Акт наданих послуг.

У розділі 3 договору сторони погодили, що товар повинен бути поставлений постачальником протягом 20 робочих днів з моменту підписання договору та повинно бути проведено впровадження товару протягом 10 робочих днів з дати поставки товару. Датою поставки товару вважається дата підписання сторонами Акту надання послуг, який підписується після впровадження товару а підписання обома сторонами Акту приймання-передачі товару та Акту впровадження товару.

Відповідно до п. 4.2. договору, загальна вартість договору становить 5 199 999,60 грн з ПДВ, у тому числі:

- вартість товару становить 3 933 333,00 грн без ПДВ;

- вартість послуг становить 400 000,00 грн без ПДВ.

Пунктом 5.3. договору передбачено, що розрахунок за товар та надані послуги здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника згідно наданим оригіналом рахунку-фактури та підписаних уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі товару та Акту наданих послуг. Оплата здійснюється наступним чином:

- 100% від вартості товару та вартості послуг, а саме 5 199 999,60 грн з ПДВ, у тому числі протягом 30 банківських днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін Акту наданих послуг, при наявності підписаних уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі товару та Акту впровадження товару.

Згідно з п. 14.1., договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін і діє до 31.12.2024; в частині фінансових зобов`язань - до повного виконання сторонами свої зобов`язань за даним договором; в частині користування правами на програмний продукт - до кінця дії ліцензії; в частині гарантійного обслуговування - на строк гарантійного зобов`язання постачальника.

Також 13.06.2024 року сторонами було укладено договір забезпечення виконання договору про закупівлю товару №13/06, за умовами якого ТОВ "ІТС" мало внести забезпечення виконання договору про закупівлю товарів, що укладається сторонами за результатами проведення процедури закупівлі відкриті торги за предметом закупівлі Програмного забезпечення Телематичної платформи для збору, аналізу, обробки, зберігання телематичних даних з необхідних датчиків/сенсорів/об`єктів зі спеціалізованими модулями та послуги з його впровадження (Ідентифікатор закупівлі: UA-2024-05-27-012615-a).

Того ж дня, 13.06.2024 року, ТОВ "ІТС" перерахувало 259 999,98 грн забезпечення на рахунок позивача, що підтверджується платіжною інструкцією №1026 від 13.06.2024. У призначені платежу вказано: Забезпечення виконання Договору № 13/06 від 13.06.2024р. за результатами проведених відкритих торгів згідно з оголошенням в ЦБД Prozorro UA-2024-05-27-012615-a.

ДП "ЛІАЦ" 05.08.2024, як покупець здійснив часткову оплату в розмірі 500 000,00 грн на рахунок ТОВ "ІТС", зазначений в договорі.

У призначенні платежу покупець послався на номер і дату договору та вказав, що оплата здійснюється саме в рамках виконання цього договору.

10.09.2024 сторони підписали Меморандум про співпрацю та партнерство на основі договору поставки від 13.06.2024 № 13/06-1 (далі також - Меморандум), метою якого є консолідація зусиль сторін, спрямованих на реалізацію умов договору в частині впровадження (розгортання) програмного забезпечення Телематичної платформи для збору, аналізу, обробки, зберігання телепатичних даних з необхідних датчиків/сенсорів/об`єктів зі спеціалізованими модулями.

Позивач вказує, що поставки відповідачем йому товару та надання послуг у строки, визначені договором, не відбулося, що є істотним порушенням умов договору, а тому просить суд розірвати вказаний договір та повернути безпідставно набуті іншою стороною кошти.

У позовній заяві позивач посилається на норми ст.ст. 651, 693 та 1212 ЦЦ України.

Колегія суддів погоджується із наведеними в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції висновками щодо необґрунтованості позовних вимог, враховуючи наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення прав та обов`язків, є, зокрема, договори та інші правочини.

За своєю правовою природою правочин, укладений між сторонами є договором змішаним, оскільки він містить в собі елементи договору поставки та договору надання послуг.

У відповідності до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, розірвання договору.

Приписами частини другої статті 651 Цивільного кодексу України визначена можливість зміни або розірвання договору за рішенням суду на вимогу однієї із сторін договору у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Частина друга цієї статті визначає одну підставу для розірвання та зміну договору, а саме "істотне порушення договору другою стороною". Водночас цією нормою визначено, що названа підстава не є єдиною. Апелюючи до інших підстав розірвання та зміни договору, законодавець не виключає їх існування у передбачених положеннях договору або закону. "Істотність порушення договору" є загальною підставою, яка може бути встановлена лише шляхом оцінки "істотності" у порушенні договору. У разі існування загальної підстави у вигляді "істотності порушення договору" суб`єктом оцінки, відповідно до положень ч. 2 зазначеної статті, має бути лише суд. Відповідно визначається, що договір, у разі істотності його порушення може бути розірвано лише за рішенням суду.

Визначення "істотності порушення договору" у ч. 2 зазначеної статті надано через іншу оціночну категорію "значна міра" позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору. Значна міра позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору має визначатися посилаючись на об`єктивні обставини. Так, зміст договору може допомогти визначити очікування особи на які вона розраховувала при укладенні договору і які вона визначила об`єктивно погоджуючи його умови. Ч. 2 вказаної статті передбачає лише загальну підставу - "істотність порушення договору" без можливості вказівки на об`єктивні ознаки такого порушення. Можливість зазначення об`єктивних ознак істотності порушення договору може існувати лише у поіменованих договорах, коли у абстрактній формі можна визначити його зміст та правову мету.

З огляду на те, що істотність порушення договору визначається за об`єктивними ознаками та обставинами, що вказують на значну міру позбавлення того, на що особа розраховувала при укладенні договору, вина сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення для оцінки порушення договору в межах питання визначення його істотності та відповідно розірвання договору на підставі ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України.

Частина 2 зазначеної статті також, у питанні розірвання або зміни договору, визначає можливість розірвання договору за рішенням суду, на вимогу однієї із його сторін, у разі коли підстави такого розірвання передбачені у договорі та законі. Законодавець не вказує у ч. 2 зазначеної статті, що інші підстави розірвання та зміни договору, мають обов`язково ґрунтуватися на істотності порушення договору. Навпаки, за змістом ч. 2 ст. 651, можна зробити висновок, що у визначенні інших договірних підстав розірвання або зміни договору, сторони можуть відійти від "істотності порушення договору", як загальної підстави його розірвання у судовому порядку, і передбачати ознаки "неістотного порушення договору", що за волею сторін, будуть підставою для розірвання або зміни договору. Якщо ж спеціальним законом або договором сторін не визначено інше, порушення договору, що не є істотним, не може бути підставою для розірвання договору у судовому порядку. Спеціальні норми про розірвання того чи іншого, врегульованого положеннями ЦК України договору, можуть передбачати випадки, коли договір може бути розірваний без факту "істотності його порушення", вказуючи на інші обставини розірвання та зміни договорів.

Оціночна категорія "істотність", що міститься у ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України, має функцію отримання таких оціночних результатів як "істотність порушення" або навпаки "неістотність порушення". У свою чергу оціночні результати "істотність порушення" або "неістотність порушення" має функцію встановлення наявності або відсутності підстави для зміни або розірвання договору. Через поміщення у ч. 2 ст. 651 оціночної категорії "істотність порушення договору", суб`єкту правозастосування надається можливість у спосіб оцінки визначитися з наявністю або відсутністю оціночного факту - факту порушення договору, наявність якого і є підставою для розірвання договору. Виходячи із об`єкту оцінки суб`єкт оцінки має визначити "міру позбавлення того, на що розраховувала сторона договору при укладенні договору". У даному випадку результат оцінки, зокрема "істотність порушення" не є об`єктивно існуючим даним, як наприклад юридичний факт, а залежить від оцінки міри позбавлення можливості отримання очікуваних результатів виконання договору. Оціночний факт на відміну від інших підстав розірвання договору необхідно отримувати шляхом оцінки та не встановлюється шляхом доказування. Шляхом доказування встановлюються факти (обставини), що на момент їх встановлення є існуючими. Оціночний факт доказуванню не підлягає так як його виникнення залежить лише від оцінки та об`єктивації його існування, зокрема у спосіб встановлення його рішенням суду. При об`єктивації оціночного факту, зокрема істотності порушення договору звичайно необхідно визначати, у спосіб оцінки, ті об`єктивні ознаки, що слугують свідченням його існування. Першою об`єктивною ознакою, що має бути встановлена у спосіб оцінки і яка свідчить про "істотність порушення договору" є "значна міра позбавлення того на що особа розраховувала при укладенні договору".

Отже, істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Тобто, йдеться про таке порушення договору однією зі сторін, яке тягне для другої сторони неможливість досягнення нею цілей договору.

Оцінка порушення договору як істотного здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені вказаною нормою. Оціночне поняття істотності порушення договору законодавець розкриває за допомогою іншого оціночного поняття - "значної міри" позбавлення сторони того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Це (друге) оціночне поняття значно звужує сферу огляду суду. Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. В такому випадку вина (як суб`єктивний чинник) сторони, що припустилася порушення договору, не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 Цивільного кодексу України.

Іншим критерієм істотного порушення договору закон визнає розмір завданої порушенням шкоди, який не дозволяє потерпілій стороні отримати очікуване при укладенні договору. При цьому йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору.

Позивач вказує про істотність порушення відповідачем умов договору через нездійснення ним поставки товару та надання послуг у строки, визначені договором.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З умов п. 3.1. договору вбачається, що відповідач зобов`язаний був поставити позивачу товар до 10.07.2024 та закінчити надання послуг з впровадження товару 23.07.2024, про що підписати передбачені п. 1.6. договору документи.

Однак, матеріали справи свідчать, що станом на дату розгляду справи позивач не підписав надані відповідачем Акт впровадження товару, Акт приймання-передачі товару, Акт наданих послуг та не розрахувався у повному обсязі відповідно до виставленого рахунку-фактури.

Позивач заперечує обставини передачі йому товару відповідачем та надання послуг по його встановленню.

Разом з тим, наведені доводи позивача щодо невиконання відповідачем умов договору спростовуються наступними обставинами.

10.09.2024 між ТОВ "ІТС" та ДП "ЛІАЦ" було підписано Меморандум, в якому позивач підтвердив, що програмне забезпечення було встановлено з боку виконавця, як того вимагали умови договору, у повному обсязі. Однак у зв`язку із наявними у замовника складнощами, пов`язаними із функціонуванням серверів, виконавцем (ТОВ "ІТС") взято на себе зобов`язання повторної безоплатної інсталяції програмного забезпечення, після вирішення замовником таких складнощів.

Через наявні проблеми із серверами у замовника, а також через відсутність у замовника фінансування у повному обсязі укладеного між сторонами договору, сторони дійшли згоди тимчасово не підписувати акти приймання-передачі, акти впровадження, видаткову накладну, акт наданих послуг, не дивлячись на фактичне повне виконання виконавцем своїх зобов`язань за договором. Такі документи сторони домовились підписати одразу після вирішення замовником питань, пов`язаних із його серверами (власними чи орендованими), а також після розв`язання питань щодо фінансування за для виконання взятих на себе замовником зобов`язань з оплати за фактично виконані у повному обсязі виконавцем послуги за договором.

Отже, з наведеного вбачається, що саме через наявні проблеми із серверами у замовника і не були підписані акти, та інші первинні документи, які підтверджували б фактичну передачу програмного забезпечення.

Після підписання вказаного Меморандуму та за результатом виконаних робіт відповідачем було складено і направлено позивачу відповідно до товарно-транспортної накладної № 02 від 15.11.2024:

- накладну № ВН-0000018 від 18.11.2024, акт приймання-передачі № 18 від 18.11.2024, рахунок-фактуру № СФ 0000018 від 09.07.2024, Акт надання послуг № ОУ-0000018 від 18.11.2024, Акт про впровадження програмного забезпечення № 18 від 18.11.2024.

Так, 14.11.2024 відповідач звернувся до позивача із проханням підписати вказані документи, які не були раніше підписані через причини, вказані в меморандумі.

Позивач, у свою чергу, 15.11.2024 надіслав відповідачу лист № 08-07-2/1025, в якому наголосив на порушенні виконавцем строків передачі програмного забезпечення та просив повернути сплачені 500 000,00 грн.

18.12.2024 року на адресу покупця було направлено претензію № 270 від 17.12.2024 з вимогами повернути відписані акти, видаткові накладні, здійснити оплату за поставлене програмне забезпечення, а також повернути забезпечення виконання договору.

Позивач вказані акти не підписав.

Пунктами 6.1, 6.2 договору встановлено, що Акт приймання-передачі товару передається постачальником уповноваженому представнику покупця.

Покупець здійснює перевірку відповідності працездатності товару та документації щодо товару вимогам договору, і за умови такої відповідності - підписує Акт впровадження товару та Акт наданих послуг.

Від покупця та постачальника Акти приймання-передачі товару, Акт впровадження товару та Акт наданих послуг підписують уповноважені особи сторін.

У разі невідповідності товару умовам договору та/або якщо постачальником не передані одночасно з товаром документи, що його стосуються, або такі документи неналежно оформлені, то Акт приймання-передачі товару не підписується, а подальше приймання товару призупиняється.

В такому випадку покупець негайно викликає уповноваженого представника постачальника для складання дефектного акту. Після усунення постачальником недоліків сторони підписують Акт приймання-передачі товару відповідно до умов договору.

Однак, матеріали справи не містять доказів виклику покупцем уповноваженого представника постачальника з метою складання дефектного акту та майбутнього усунення недоліків.

Натомість, як вбачається із доводів позивача, він відмовився від підписання наданих відповідачем первинних документів, оскільки їх було надіслано після закінчення встановлених договором строків поставки та впровадження, а покупець не був зобов`язаний приймати товар та послуги від постачальника.

Стосовно вказаного колегія суддів зазначає, що як вбачається з укладеного між сторонами Меморандуму саме через наявні проблеми із серверами у замовника і не були підписані акти, та інші первинні документи, які підтверджували б фактичну передачу програмного забезпечення.

Згодом, відповідач звернувся до позивача із проханням підписати вказані документи, які не були раніше підписані через причини, вказані в меморандумі.

Суд враховує, що позивач до 15.11.2024 не звертався до відповідача з претензіями чи зауваженнями стосовно повноти та своєчасності виконання умов договору.

Таким чином, позивач, отримавши від відповідача Акти не надав обґрунтованих зауважень щодо обсягу та якості поставленого товару та наданих послуг.

Крім цього, про виконання відповідачем умов договору та ухилення позивача від його прийняття свідчать також наступні обставини.

Задля підтвердження якості програмного забезпечення та його відповідності умовам договору ТОВ "ІТС" звернулося до Торгово-промислової палати, як третьої незалежної сторони.

15.11.2024 року Кременчуцьким відділенням Полтавської торгово-промислової палати було складено Акт експертизи В-99, яким встановлено, що пред`явлений флеш-накопичувач, в якому згідно з договором поставки № 13/06-1 від 13.06.2024 міститься програмне забезпечення, а саме: Безстрокова невиключна ліцензія серверної частини програмного забезпечення Телематична платформа "Комп`ютерна програма "Metrix" з підтримкою 3000 (три тисячі) датчиків/сенсорів/об`єктів моніторингу та необмеженої кількості користувачів, кількістю 1 шт., упакований в паперовий конверт та в поліетиленовий файл, та завантажений у вантажний фургон Renault Kangoo N? AE1421IM. Автомобіль опломбований пломбами (4 шт.) з відбитком "Крем.отд." "ПТ ПП".

Листом № 420/1/08-03 від 20.11.2024 Кременчуцьким відділенням Полтавської торгово-промислової палати повідомило наступне.

18.11.2024 фахівець-аналітик з дослідження товарного ринку КРЕМЕНЧУЦЬКОГО ВІДДІЛЕННЯ ПОЛТАВСЬКОЇ ТПП Коваленко А.А. вирушила з м. Кременчука до місця проведення експертизи за адресою розташування Покупця ДП "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" в м. Київ, вул. Деревообробна, 1, згідно нарядів № В-100 від 18.11.2024, № В-101 від 18.11.2024 та Наказу № 285 від 18.11.2024 про службове відрядження. Прибувши до місця призначення 18.11.2024 у ДП "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" в м. Київ, вул. Деревообробна, 1, фахівцем-аналітиком з дослідження товарного ринку Коваленко А.А. та представником від Постачальника ТОВ "Інтелектуальний Транспортний Сервіс", м. Київ експедитором Полухіним Ю.Г. на прохідній Покупця були пред`явлені паспорти для отримання перепусток на в`їзд на територію Покупця.

В процесі перемовин, що відбувалися на прохідній, між представником від Постачальника ТОВ "Інтелектуальний Транспортний Сервіс", м. Київ експедитором Полухіним Ю.Г. та представниками Покупця в.о. директора Погосяном Гамлетом Ашотовичем і юристом Ніною Хоменушко, представнику Постачальника експедитору Полухіну Ю.Г. було відмовлено в прийомі товару на території Покупця. Вантажний фургон Renault Kangoo № НОМЕР_1 з товаром відповідно до видаткових накладних № ВН-0000037 від 18.11.2024 та № ВН-0000018 від 18.11.2024 не був допущений на територію Покупця ДП "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" в м. Києві, вул. Деревообробна, 1, для розвантаження товару.

Враховуючи викладене, доводи позивача про порушення відповідачем умов договору не знайшли свого підтвердження матеріалами даної справи, відповідно суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для розірвання укладеного між сторонами договору.

Стосовно вимог про повернення безпідставно отриманих коштів в розмірі 500 000,00 грн, слід зазначити наступне.

Згідно із частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Аналіз статті 1212 Цивільного кодексу України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали.

Згідно з пунктом 3 частини 3 статті 1212 Цивільного кодексу України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави, що в цьому спорі не відбулося.

Стосовно посилань позивача на положення ч. 2 ст. 693 ЦК України колегія суддів вказує наступне.

Частиною другою статті 693 Цивільного кодексу України передбачено право покупця у разі порушення продавцем строку передання йому попередньо оплачених товарів або пред`явити вимогу про передання оплаченого товару, або вимагати повернення суми попередньої оплати (тобто відмовитися від прийняття виконання).

Зі змісту зазначеної норми права вбачається, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. А у разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця. Оскільки законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

У даному випадку, судом не встановлено порушення відповідачем обов`язку з передання товару, про що вказано вище, як передумови вимоги про повернення коштів відповідно до положень ч. 2 ст. 693 ЦК України.

Таким чином, підстави для задоволення позовної вимоги про стягнення попередньої оплати на підставі ч. 2 ст. 693 ЦК України також відсутні.

З урахуванням всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення місцевого господарського суду прийнято з повним, всебічним та об`єктивним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Оскільки, у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на позивача (апелянта).

Керуючись ст.ст. 240, 269, 275, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Лісогосподарський інноваційно-аналітичний центр" залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 17.04.2025 у справі №910/511/25 - без змін.

2. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на її заявника - позивача у справі.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова (враховуючи перебування колегії суддів у відпустці з 07.07.2025 по 11.07.2025) складена: 16.07.2025 року.

Головуючий суддя Є.Ю. Пономаренко

Судді М.А. Барсук

М.А. Руденко