ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р. Справа№ 910/5352/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Мальченко А.О.

суддів: Тищенко А.І.

Михальської Ю.Б.

при секретарі судового засідання Линник А.М.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича

на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025

у справі № 910/5352/25 (суддя Курдельчук І.Д.)

за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк»

до Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича

про стягнення грошових коштів,

за участю представників сторін згідно з протоколом судового засідання, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Акціонерне товариство «Перший Український Міжнародний Банк» (далі також - Банк) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича (далі також - Підприємець) про стягнення 311 849,73 грн заборгованості за кредитним договором, зумовленої неналежним виконанням Підприємцем зобов`язань з повного та вчасного повернення кредитних коштів, а також сплати передбачених договором інших обов`язкових платежів.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/5352/25 позовні вимоги задоволено повністю. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 291 666, 64 грн заборгованості за сумою кредиту, 20 183, 09 грн простроченої заборгованості за комісією та 3 742, 20 грн судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано нормами статей 11, 525, 526, 530, 612, 626, 628, 629, 638, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України (далі також - ЦК України), статей 1, 18 Закону України «Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги», застосувавши які до спірних правовідносин, суд дійшов висновку про виникнення між сторонами кредитних зобов`язань на підставі кредитного договору від 28.02.2024 №34, надання Банком кредиту та відсутністю доказів повернення Підприємцем як отриманих кредитних коштів у повному обсязі, так і сплати комісійної винагороди банку.

Не погоджуючись із вищезазначеним рішенням, ФОП Короленко Микола Володимирович звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та закрити провадження за відсутністю предмета спору.

Обґрунтовуючи вимоги за апеляційною скаргою, Підприємець вказує, що 09.05.2025 ним було повністю сплачено заборгованість за кредитним договором, як у частині суми основного боргу, так і у частині комісійних платежів. На підтвердження цієї обставини, Підприємець надав довідку АТ «ПУМБ» від 17.06.2025 та виписку по рахунку ФОП Короленко М.В. у АТ «ПУМБ». Отже, є підстави для закриття провадження на підставі ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Підприємець також наполягає на необхідності покладення судових витрат на Банк, оскільки під час розгляду справи судом позивач не повідомив суд про обставини закриття кредитного рахунку Підприємця у зв`язку зі сплатою ним усіх передбачених договором платежів. Вказане, за доводами Підприємця, є підставою для покладення саме на Банк витрат по сплаті судового збору.

Відповідно до Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.06.2025 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді Мальченко А.О., суддів Тищенко А.І., Михальської Ю.Б.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/5352/25 та призначено її розгляд на 17.07.2025. Акціонерному товариству «Перший Український Міжнародний Банк» встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу до 10.07.2025. Ухвалою суду також витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/5352/25.

В судове засідання позивач свого повноважного представника не направив, про день, місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Від останнього не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи та інформації щодо поважності причин неявки в судове засідання.

Колегія суддів, порадившись, ухвалила здійснювати апеляційний розгляд справи без участі позивача, враховуючи, що участь сторін у судовому засіданні судом апеляційної інстанції обов`язковою не визнавалася, і нез`явлення його представника у судове засідання не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги по суті.

До того ж, відповідно до частини 12 статті 270 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає її розгляду.

За приписами ч. 1, п. 2 ч. 2 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку у разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважними.

В судовому засіданні представник скаржника підтримав вимоги та доводи апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції скасувати та закрити провадження у справі.

17.07.2025 у судовому засіданні колегією суддів було оголошено вступну та резолютивну частини постанови господарського суду апеляційної інстанції.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази наявні у справі, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, судова колегія апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.02.2024 між АТ «ПУМБ» (далі Банк) та ФОП Короленко Миколою Володимировичем (далі - Позичальник) було укладено кредитний договір «Кредит «всеБІЗНЕС» №34 (далі - Кредитний договір), за умовами якого Банк надає Позичальнику кредит, а Позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути Банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені Договором та Типовими умовами.

Сума кредиту складає 375 000,00 гривень (п. 1.1.1); строк кредитування - до 28 лютого 2027 включно (п. 1.1.3); - комісійна винагорода за надання кредиту - 1 % (п. п. 1.1.4.1. п. 1.1.4); комісійна винагорода за обслуговування кредиту - 1,7 % за один місяць користування кредитом (п. п. 1.1.4.2. п. 1.1.4); - процентна ставка за користування кредитом - 0,00001 % річних (п. п. 1.1.4.3. п. 1.1.4); - процентна ставка на прострочену суму кредиту - 0,00001 % річних (п. п. 1.1.4.4. п. 1.1.4).

Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в наведеному в Договорі графіку платежів, за яким Позичальник повертає кредит, починаючи з 28.03.2024, щомісячно не пізніше 28 числа місяця до 28.02.2027 включно сплачувати суму у розмірі 16 791, 67 грн, з яких на погашення основної суми кредиту по 10 416, 67 грн та 6 375,00 грн - на погашення комісії щомісячно. Загальна сума, яка має бути сплачена Позичальником на погашення кредиту складає 604 500, 00 грн, з яких 375 000,00 грн на погашення основної суми кредиту та 229 500, 00 грн на погашення комісії (п. 1.4).

Сторони домовились, що договір укладається сторонами в формі електронного документа за допомогою Системи "Інтернет-Банкінг". Договір є оригіналом електронного документу після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП Уповноваженого представника Банку та КЕП/ УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд Позичальника) (п. 5.3).

Договір набуває чинності з моменту його підписання Банком та Позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису - на розсуд позичальника) та КЕП Уповноваженого представника Банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно договору в повному обсязі (п. 5.4).

Позичальник підписанням договору підтверджує свою згоду на отримання на зазначену в розділі "Реквізити та підписи Сторін" договору адресу електронної пошти позичальника підписаного сторонами договору, а також будь-яких інших документів та інформації, пов`язаних з виконанням та/або обслуговуванням договору (п. 5.6).

Відповідно до п. 3.5 Типових умов, надання кредиту відбувається шляхом перерахування кредитних коштів із позичкового рахунку на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5. Договору, в строки, зазначені п. 2.2 Договору.

Згідно з п. 2.3 Кредитного договору Позичальник уповноважує Банк здійснити за рахунок кредитних коштів переказ суми Комісійної винагороди за надання Кредиту у розмірі, визначеному відповідно до п. 1.1.4.1. Договору, на користь Банку, згідно з п. 6.3.1 Типових умов. Сума кредиту, що залишиться після переказу суми комісійної винагороди за надання кредиту на користь Банку, зараховується на поточний рахунок позичальника, зазначений в п. 1.1.5. Договору.

Згідно з п. 5.1 Типових умов, які є невід`ємною частиною Кредитного договору, позичальник зобов`язаний повернути кредит в розмірах і строки, зазначені в Договорі.

На виконання умов Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит, що підтверджується платіжною інструкцією №TR.77123018.151339.29514 від 28.02.2024 на суму 371 250,00 грн. Крім того, 3750,00 грн кредитних коштів перераховано як оплату комісії, про що свідчить платіжна інструкція №TR.77123018.151338.29514 від 28.02.2024.

У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за договором Банк звернувся до Підприємця з вимогою №176 від 25.03.2025 про оплату 315 493,16 грн заборгованості за договором від 28.02.2024.

Оскільки Підприємець не виконав вимогу №176 від 25.03.2025, Банк звернувся до суду із позовними вимогами, які є предметом спору, що переглядається.

Розглядаючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Втім, переглядаючи спір в апеляційному порядку, за обставин, наведених скаржником у апеляційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Так, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, 28.02.2024 між сторонами укладено Кредитний договір "Кредит "всеБІЗНЕС" № 34 в електронній формі шляхом підписання кваліфікованими електронними підписами ФОП Короленко М.В. та уповноваженого працівника АТ "ПУМБ".

Колегія суддів також враховує, що Підприємцем факт укладення кредитного договору не оспорюється.

Отже, внаслідок укладення Кредитного договору "Кредит "всеБІЗНЕС" № 34 від 28.02.2024 між сторонами згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України виникли цивільні права та обов`язки.

За приписами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За змістом ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Як встановлено судом, підтверджується матеріалами справи та не заперечується Підприємцем, Банк повністю виконав свої зобов`язання за кредитним договором, а саме, надав Підприємцю кредит у розмірі 375 000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 28.02.2024 та випискою по банківському рахунку ФОП Короленко М.В.

Натомість, Підприємець своїх зобов`язань не виконав. Так, станом на дату звернення Банку із позовом, Підприємець зобов`язаний був сплатити Банку 291 666,64 грн отриманого кредиту, а також комісію у розмірі 20 183, 09 грн.

Задовольняючи спір, суд виходив з того, що матеріали справи містять докази отримання відповідачем кредитних коштів від позивача, порушення відповідачем умов кредитного договору в частині повернення тіла кредиту і сплати комісійної винагороди за передбаченим договором графіком, а також передбачене частиною другою статті 1050 Цивільного кодексу України та Типовими умовами кредитування право позивача вимагати дострокового повернення кредитних коштів у зв`язку з порушенням умов кредитного договору.

Відповідно, суд дійшов мотивованого висновку про доведеність та обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 291 666, 64 грн заборгованості за сумою кредиту та 20 183, 09 грн простроченої заборгованості за комісією.

Разом з тим, звертаючись з апеляційною скаргою, Підприємець вказує на те, що ним до ухвалення оскаржуваного судового рішення у справі було сплачено Банку як суму основного боргу, так і комісійну винагороду останнього. Отже, провадження у справі мало б бути закрите у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Такі ж вимоги, а саме, закриття провадження у справі викладені і у прохальній частині апеляційної скарги Підприємця.

Надаючи оцінку доводам Підприємця у цій частині, колегія суддів виходить з того, що ст. 231 ГПК України визначено підстави для закриття провадження у справі. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті спору у зв`язку з виявленням після відкриття провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

За статтею 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право:

1) залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення;

2) скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення;

3) визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині;

4) скасувати судове рішення повністю або частково і у відповідній частині закрити провадження у справі повністю або частково або залишити позовну заяву без розгляду повністю або частково;

5) скасувати судове рішення і направити справу для розгляду до іншого суду першої інстанції за встановленою підсудністю;

6) скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції;

7) у передбачених цим Кодексом випадках скасувати свою постанову (повністю або частково) і прийняти одне з рішень, зазначених у пунктах 1-6 частини першої цієї статті.

Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 30.08.2024 у справі №916/3006/23 виснував, що суд закриває провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору.

У випадку виникнення обставин припинення існування предмета спору на стадії апеляційного (касаційного) перегляду справи, відсутні підстави для застосування п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України та скасування судового рішення по суті спору лише з мотивів виникнення зазначених обставин, якщо законність та обґрунтованість судового рішення не спростована за наслідками апеляційного (касаційного) розгляду справи.

Отже, при застосуванні п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України необхідно враховувати, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми процесуального законодавства можливе у разі, коли:

- предмет спору існував на момент порушення провадження у справі та припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення і ці обставини не були взяті до уваги судом першої інстанції при ухваленні судового рішення;

- при апеляційному перегляді судового рішення першої інстанції встановлено, що судове рішення підлягає скасуванню, оскільки є незаконним і необґрунтованим то, у разі встановлення також і обставин припинення існування предмета спору, які (обставини) виникли вже після ухвалення рішення судом першої інстанції, таке рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Надаючи оцінку матеріалам справи, колегія суддів зауважує, що відповідно до довідки АТ «ПУМБ» №К22-07.8/51 від 17.06.2025, кредит за договором № 34 від 28.02.2024 погашено у повному обсязі. Договір закрито 09.05.2025.

Також, до довідки додано виписку по рахунку Підприємця, з якої убачається, що 09.05.2025 Підприємцем було внесено останні платежі зі сплати тіла кредиту та комісійних платежів, внаслідок чого показники «Дебет» та «Кредит» зрівнялись у показнику « 0», що у сукупності із довідкою АТ «ПУМБ» №К22-07.8/51 від 17.06.2025 вказує на сплату Підприємцем на користь Банку усіх передбачених кредитним договором платежів 09.05.2025.

Оскільки оскаржуване судове рішення постановлено 10.06.2025, то матеріалами справи підтверджується той факт, що предмет спору припинив своє існування під час розгляду справи судом першої інстанції, але до ухвалення остаточного рішення у справі.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для скасування оскаржуваного судового рішення з прийняттям у справі нового - про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 ст. 129 ГПК України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Надаючи оцінку обставинам спору в контексті розподілу судових витрат, колегія суддів виходить з того, що Банк був змушений звернутись до суду у зв`язку з неналежним виконанням Підприємцем зобов`язань за договором. При цьому, Підприємець виконав ці зобов`язання лише після порушення провадження у справі.

Відповідно, сплачений Банком судовий збір за подання позову, колегія суддів покладає на Підприємця, оскільки судове провадження було ініційоване у зв`язку з його діями.

Судовий збір, сплачений Підприємцем за подання апеляційної скарги колегія суддів вбачає за можливе також залишити за Підприємцем.

Колегія суддів зауважує, що попри надсилання йому копії позовної заяви з додатками, Підприємець не скористався правом, наданим йому ст. 165 ГПК України, не надав відзив на позов з доказами сплати ним усієї суми боргу. При цьому, із наявністю судового провадження Підприємець був ознайомлений, оскільки звернувся із апеляційною скаргою у строки, встановлені чинним ГПК України, що вказує на його обізнаність із наявністю цього судового провадження. А, відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Для Підприємця неподання ним відзиву мало наслідком необхідність звернення із апеляційною скаргою, відповідно, саме він має нести майнову відповідальність у вигляді сплаченого ним судового збору.

Керуючись ст. ст. 253-254, 269, 275-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича на рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі №910/5352/25 задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 10.06.2025 у справі № 910/5352/25 - скасувати.

3. Провадження у справі №910/5352/25 - закрити.

4. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Короленка Миколи Володимировича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ) 3 742 (три тисячі сімсот сорок дві) грн 20 коп. судового збору.

5. Доручити Господарському суду міста Києва видати наказ на виконання даної постанови.

6. Матеріали справи №910/5352/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строки передбачені ст.ст. 287-289 ГПК України.

Головуючий суддя А.О. Мальченко

Судді А.І. Тищенко

Ю.Б. Михальська