ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. Справа №910/864/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сітайло Л.Г.

суддів: Андрієнка В.В.

Буравльова С.І.

секретар судового засідання - Ярітенко О.В.

представники сторін:

від позивача: Слісарчук І.О.

від відповідача: Рудченко Є.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Комунального підприємства "Луцькводоканал"

на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 (повний текст складено 21.05.2025)

у справі №910/864/25 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Комунального підприємства "Луцькводоканал"

до Антимонопольного комітету України

про визнання недійсним рішення

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Луцькводоканал" (далі - КП "Луцькводоканал") звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Антимонопольного комітету України (далі - АМК України) про визнання недійсним рішення АМК України від 29.10.2024 №63-р/тк у справі №63/5-02-01-2024 щодо дій КП "Луцькводоканал" (пункти 2-4 резолютивної частини рішення).

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що рішення АМК України від 29.10.2024 №63-р/тк прийнято з неповним з`ясуванням обставин, які мають значення для справи, і є таким, що винесене за умови невідповідності висновків, викладених у ньому, обставинам справи. Зазначене є підставою, визначеною статтею 59 Закону України "Про захист економічної конкуренції" для визнання рішення АМК України від 21.08.2023 №60/99-р/к (пункти 2-4 резолютивної частини рішення) недійсним.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 у задоволенні позову відмовлено.

Ухвалюючи вказане рішення місцевий господарський суд, виходячи з заявлених позовних вимог, наведених обґрунтувань та наданих доказів, дійшов висновку, що КП "Луцькводоканал" не доведено підстав для визнання недійсним рішення АМК України від 29.10.2024 №63-р/тк у справі №63/5-02-01-2024 щодо дій відповідача (пункти 2-4 резолютивної частини рішення), у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням місцевого господарського суду, КП "Луцькводоканал" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування вимог та доводів апеляційної скарги КП "Луцькводоканал" посилається на те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з недоведеністю деяких обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими. Як наслідок, має місце невідповідність висновків, викладених у рішенні, обставинам справи. Окремо позивач наголошує на тому, що судом першої інстанції при ухваленні рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано деякі норми матеріального права.

Так, скаржник, зокрема зазначає, що під час розгляду справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції з боку позивача, АМК України не здійснив повне дослідження ринку централізованого водовідведення, не встановив коло всіх осіб - споживачів на цьому ринку, наявність сталого попиту та пропозиції, динаміку зміни факторів, які впливають на такі зміни, не вивчив ціноутворення, не установив шляхом аналізу послуг централізованого водовідведення (в тому числі, за необхідності, шляхом залучення спеціалістів та експертів) чим допустив порушення положень чинного законодавства про захист економічної конкуренції, що призвело до прийняття протиправного рішення.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги міститься клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.06.2025 апеляційну скаргу КП "Луцькводоканал" у справі №910/864/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Сітайло Л.Г., судді: Андрієнко В.В., Буравльов С.І.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 поновлено КП "Луцькводоканал" строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25. Відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою КП "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.07.2025. Витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/864/25. Зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 до закінчення її перегляду в апеляційному порядку. Сторонам встановлено строк на подання відзиву, заяв, пояснень, клопотань, заперечень до 03.07.2025.

26.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи №910/864/25.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.07.2025 задоволено заяву представника КП "Луцькводоканал" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

07.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив АМК України, в якому останній просить суд відмовити у задоволенні апеляційної скарги КП "Луцькводоканал".

Так, у відзиві АМК України заперечує проти доводів, викладених в апеляційній скарзі, вважає її безпідставною, необґрунтованою, а наведені в ній твердження - такими, що не відповідають нормам законодавства та дійсним обставинам справи. Рішення Господарського суду міста Києва є обґрунтованим, а судом враховано доводи КП "Луцькводоканал", наведені в позовній заяві та надані ним докази.

Також, на переконання відповідача, АМК України належним чином встановив факт зловживання КП "Луцькводоканал" монопольним становищем, що обґрунтовано й об`єктивно доведено в рішенні з повним з`ясуванням всіх обставин.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання

У судове засідання 16.07.2025 з`явились представники сторін.

Представник позивача у судовому засіданні 16.07.2025 вимоги апеляційної скарги підтримав, з викладених у ній підстав та просив її задовольнити. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні 16.07.2025 заперечив проти задоволення апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції відмовити у її задоволенні, а рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 залишити без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

29.10.2024 Тимчасова адміністративна колегія АМК України (далі - Колегія), створена відповідно до наказу Голови АМК України від 28.10.2024 №89-ОД, розглянувши матеріали справи №63/5-02-01-2024 про порушення КП "Луцькводоканал" законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченого пунктом 2 статті 50 і частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", та подання П`ятого відділу досліджень і розслідувань Західного міжобласного територіального відділення АМК України від 04.10.2024 №63-03/285-П прийняла рішення №63-р/тк (далі - Рішення №63-р/тк), в якому вирішила:

1. Визнати, що КП "Луцькводоканал" у період з грудня 2022 року до вересня 2024 року займало монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водовідведення в територіальних (географічних) межах міста Луцьк, сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Брище, Княгининок, Милуші, Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області, де розташовані каналізаційні мережі, що знаходяться у його власності та/або користуванні (оренді, обслуговуванні) із часткою 100%, як таке, що не має на цьому ринку жодного конкурента.

2. Визнати дії КП "Луцькводоканал", які полягають у зобов`язанні споживачів, у яких середньомісячний обсяг скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення перевищує 100 м.куб, встановлювати на контрольному колодязі автоматичні стаціонарні пробовідбірники й забезпечувати їх функціонування на постійній основі, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченим пунктом 2 статті 50 та частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним становищем на ринку послуг з централізованого водовідведення, що призвело до ущемлення інтересів споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

3. Накласти на КП "Луцькводоканал" штраф у розмірі 483 758,00 грн за порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

4. Зобов`язати КП "Луцькводоканал" припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення у двомісячний строк.

Доводи Комітету щодо наявності у діях позивача ознак зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку послуг з централізованого водовідведення ґрунтуються, здебільшого, на тому, що КП "Луцькводоканал" встановило для споживачів послуг з централізованого водовідведення, у яких середньомісячний обсяг скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення перевищує 100 куб.м, вимоги встановлювати на контрольному колодязі автоматичні стаціонарні пробовідбірники і забезпечувати їх функціонування на постійній основі, що не передбачено чинним законодавством у сфері послуг з централізованого водовідведення.

За твердженнями Комітету, за умов існування значної конкуренції на ринку така поведінка КП "Луцькводоканал" була б неможливою, оскільки, маючи зацікавленість щодо продажу свого товару - послуг з централізованого водовідведення, Підприємство вживало б заходів щодо дотримання положень законодавства у сфері послуг з централізованого водовідведення, а також дотримання прав та інтересів споживачів.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, КП "Луцькводоканал" стверджує, що рішенням №63-р/тк є незаконним з огляду на наступне:

- АМК України здійснено аналіз споживачів не за період вчинення порушення з грудня 2022 року по вересень 2024 року, а за 2022 рік, що є неповним з`ясуванням обставин справи;

- Комітет в неповному обсязі проаналізував перелік споживачів та укладених договорів з ними. Саме в договорах визначено адресу об`єкту водовідведення (водоспоживання). Досліджено лише два райони територіальних меж ринку: м. Луцьк та с. Струмівка;

- АМК України неправильно визначено територіальні межі ринку, що мало наслідком неврахування територіальних меж;

- Комітет визначив монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водовідведення та дії з встановлення пробовідбірників зловживанням монопольним (домінуючим) становищем. Проте не встановив і не проаналізував, чи є встановлення пробовідбірників невід`ємною частиною ринку послуг з централізованого водовідведення (що надання цих послуг взаємопов`язані);

- саме по собі займання монопольного (домінуючого) становища суб`єктом господарювання на ринку не підтверджує його зловживання та не може бути підставою для притягнення до відповідальності;

- рішення не містить належного економічного аналізу ринку та об`єктивних причин вчинення відповідних дій, що є необхідним для винесення обґрунтованого та законного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

- АМК України взагалі не проведено аналізу наявності взаємозалежності між факторами, які впливали на дії позивача при виконанні рішення органу місцевого самоврядування. Місцеві правила приймання затверджуються органами місцевого самоврядування та є обов`язковими для виконавців та споживачів;

- обрання споживачами послуг позивача зумовлювалося ринком, який існує в державі та на місцевому рівні;

- рішення не містить повного розрахунку розміру штрафу, накладеного на позивача, зокрема, розрахунків початкового та базового розмірів штрафу, коефіцієнтів, які застосовані АМК України при обчисленні розміру штрафу, а також розрахунку щодо ступеню впливу на розмір штрафу обставин, визначених АМК України в рішенні, в тому числі, як обтяжуючих та пом`якшуючих.

Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач наголошував, що оскаржуване рішення прийнято в межах наданих Комітету повноважень та з урахуванням чинного законодавства.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

Статтею 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, дослідивши наявні матеріали справи у повному обсязі, заслухавши пояснення представників сторін, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

За приписами частини 1 статті 3 Закону України "Про захист економічної конкуренції" законодавство про захист економічної конкуренції ґрунтується на нормах, установлених Конституцією України, і складається із цього Закону, законів України "Про Антимонопольний комітет України", "Про захист від недобросовісної конкуренції", інших нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до цих законів.

Статтею 1 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" визначено, що АМК України є державним органом з спеціальним статусом, метою діяльності якого є забезпечення державного захисту конкуренції у підприємницькій діяльності та у сфері державних закупівель. При цьому, особливості спеціального статусу АМК України обумовлюються його завданнями та повноваженнями, в тому числі роллю у формуванні конкурентної політики, та визначаються цим Законом, іншими актами законодавства і полягають, зокрема, в особливому порядку призначення та звільнення Голови АМК України, його заступників, державних уповноважених АМК України, голів територіальних відділень АМК України, у спеціальних процесуальних засадах діяльності АМК України, наданні соціальних гарантій, охороні особистих і майнових прав працівників АМК України на рівні з працівниками правоохоронних органів, в умовах оплати праці.

Відповідно до статті 3 зазначеного Закону до основних завдань АМК України відносить участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" АМК України будує свою діяльність на принципах: законності; гласності; захисту конкуренції на засадах рівності фізичних та юридичних осіб перед законом та пріоритету прав споживачів.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, причиною виникнення спору зі справи стало питання щодо наявності чи відсутності підстав для визнання недійсним рішення АМК України від 29.10.2024 №63-р/тк у справі №63/5-02-01-2024 щодо дій КП "Луцькводоканал" (пункти 2-4 резолютивної частини рішення).

Господарські суди у розгляді справ мають перевіряти правильність застосування органами АМК України відповідних правових норм, зокрема Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК України від 05.03.2002 №49-р, зареєстрованого Міністерством юстиції України 01.04.2002 за №317/6605.

Однак, господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами АМК, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

За змістом пункту 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції" порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є зловживання монопольним (домінуючим) становищем.

Встановлення (монопольного) домінуючого становища на ринку не потребує аналізу господарської діяльності абсолютного числа (100%) учасників товарного ринку, оскільки пов`язане з ринковою поведінкою господарюючих суб`єктів, діяльність яких фактично не має значення для функціонування ринку.

Частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" визначено, що зловживанням монопольним (домінуючим) становищем на ринку є дії чи бездіяльність суб`єкта господарювання, який займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, що призвели або можуть призвести до недопущення, усунення чи обмеження конкуренції, або ущемлення інтересів інших суб`єктів господарювання чи споживачів, які були б неможливими за умов існування значної конкуренції на ринку.

Верховний Суд неодноразово констатував, що до повноважень саме органу АМК України віднесено вирішення питання щодо визнання суб`єкта господарювання таким, що займає монопольне (домінуюче) становище на ринку, та наявності чи відсутності підстав вважати особу такою, що зловживає своїм монопольним становищем (постанова Верховного Суду від 03.07.2018 у справі №910/4425/16).

Уточнення кваліфікації одних і тих самих дій (бездіяльності) суб`єкта господарювання в межах відповідних (тобто тих, що співвідносяться як загальні та спеціальні) приписів, що містяться в різних частинах статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції", належить до виключних (дискреційних) повноважень органів АМК України.

Схожий за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 05.03.2020 у справі №910/2921/19.

Суду, під час розгляду справи, необхідно здійснити перевірку та надати належну оцінку доводам кожної зі сторін у справі не лише щодо наявності чи відсутності монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку, а й наявності чи відсутності факту зловживання ним таким становищем.

Відповідно до Методики визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання на ринку, затвердженої розпорядженням АМК України від 05.03.2002 за №49-р, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.04.2002 за №317/6605 (далі - Методика), товарні межі ринку - товар (товарна група), сукупність схожих, однорідних предметів господарського обороту, в межах якої споживач за звичайних умов може перейти від споживання певного виду предметів господарського обороту до споживання іншого.

Згідно з частиною 1 статті 12 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (далі - Закон) суб`єкт господарювання займає монопольне (домінуюче) становище на ринку товару, якщо на цьому ринку у нього немає жодного конкурента; не зазнає значної конкуренції внаслідок обмеженості можливостей доступу інших суб`єктів господарювання щодо закупівлі сировини, матеріалів та збуту товарів, наявності бар`єрів для доступу на ринок інших суб`єктів господарювання, наявності пільг чи інших обставин.

Пунктом 2.2 Методики встановлено, що етапи визначення монопольного (домінуючого) становища суб`єктів господарювання, їх кількість та послідовність проведення, передбачені пунктом 2.1 Методики, можуть змінюватися залежно від фактичних обставин, зокрема особливостей товару, структури ринку, обсягів наявної інформації щодо ринку тощо.

Як вбачається з пункту 20 Рішення №63-р/тк, об`єктом аналізу щодо визначення монопольного (домінуючого) становища) є КП "Луцькводоканал" - суб`єкт господарювання, що здійснює діяльність на ринку послуг з централізованого водовідведення.

Товаром, щодо якого визначається монопольне (домінуюче) становище КП "Луцькводоканал", є послуги з централізованого водовідведення (пункт 25 рішення).

Крім того, в рамках антимонопольної справи №63/5-02-01-2024:

- встановлено перелік товарів (послуг) та основних продавців і покупців цих товарів (послуг), споживчі характеристики товару (послуги), умови споживання товару (послуги), умови реалізації товару (послуги);

- визначено товарні межі ринку - така послуга як "послуга з централізованого водовідведення" не є взаємозамінною з будь-якими іншими послугами, отже товарною межею ринку, в рамках даної справи є послуги з централізованого водовідведення;

- визначено територіальні (географічні межі ринку): територія міста Луцьк, сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Брище, Княгининок, Милуші, Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області (пункт 67 Рішення);

- встановлено часові межі ринку - з грудня 2020 року (20.12.2022 - дата затвердження змін до Місцевих правил приймання стічних вод м. Луцька) до вересня 2024 року (пункт 73 Рішення);

- визначено потенційних конкурентів: на вказаному ринку, у відповідний часовий проміжок, у позивача були відсутні конкуренти (пункт 76 Рішення);

- визначено бар`єри для вступу на ринок: відповідно до пункту 81 Рішення, КП "Луцькводоканал" не має конкурентів на ринку послуг з централізованого водовідведення, а відтак споживачі цих послуг не мають можливості отримувати такі послуги від інших суб`єктів господарювання.

В обґрунтування позовної заяви КП "Луцькводоканал" наголошувало, що АМК України не зазначає в Рішенні, в яких саме "територіальних ринках" КП "Луцькводоканал" вчинило дії, які є порушенням антиконкурентного законодавства. Ні в Рішенні, ні в матеріалах справи не зазначено, чому саме ці регіональні ринки визначені АМК України і яким чином. Під час визначення товарних меж ринку АМК України повинен був взяти до уваги наявність всіх територій (регіонів) протягом визначеного періоду, чого зроблено не було.

Як зазначалось вище, у пункті 67 Рішення, територіальними (географічними) межами ринку визначено міста Луцьк та сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Грище, Княгининок, Милуші. Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області.

Позивач визнав, що в межах вказаних населених пунктів Волинської області у період з грудня 2022 року до вересня 2024 року він був єдиним постачальником послуг з централізованого водовідведення (лист від 30.10.2023 №2931/1-03).

Виконавцем послуг з централізованого водовідведення в територіальних межах міста Луцьк та сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Брище, Княгининок, Милуші, Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області є КП "Луцькводоканал" (пункт 49 Рішення), яке здійснює діяльність з централізованого водовідведення відповідно до безстрокової Ліцензії АГ №500071 на право провадження господарської діяльності з централізованого водопостачання та водовідведення (пункт 21 Рішення).

Територіальними межами ринку є територія зі сферою взаємовідносин купівлі-продажу товару (групи товарів), в межах якої споживач може задовольнити свій попит на певний товар, і яка може бути, як правило, територією держави, області, району, міста тощо або їхніми частинами, який визначається шляхом установлення мінімальної території, за межами якої з точки зору споживача придбання товарів (товарної групи), що належать до групи взаємозамінних товарів (товарної групи), є неможливим або недоцільним.

Послуги з централізованого водовідведення не мають товарів-замінників. Необхідною умовою отримання послуг з централізованого водовідведення є укладення відповідного договору з підприємством централізованого водовідведення, яке провадить свою діяльність на підставі ліцензії. Тому споживачі цих послуг за звичайних умов не можуть легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого (пункти 56, 57 Рішення).

Кожен із виконавців послуг з централізованого водовідведення має власну каналізаційну мережу (на праві власності, користування), у межах якої здійснює вказану діяльність. Особливістю надання послуг з централізованого водовідведення є неможливість переміщення попиту географічно, відтак споживачі не можуть за звичайних умов легко перейти до споживання аналогічних послуг іншого суб`єкта господарювання, що, можливо, здійснює діяльність на території відповідного населеного пункту.

Комітет під час розгляду антимонопольної справи встановив, а позивач належними та допустимими доказами не спростував, що у визначених у Рішенні №63-р/тк територіальних (географічних) межах ринку жоден інший суб`єкт господарювання не надає послуги з централізованого водовідведення. Надавачі цих послуг є підприємствами, що діють, зокрема, на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності з централізованого водовідведення.

При визначенні територіальних (географічних) меж ринку централізованого водовідведення враховано територію розташування каналізаційних мереж, за межами якої придбання товару для споживачів є неможливим.

Таким чином, колегія суддів погоджується з місцевим господарським судом, що Комітет обґрунтовано визначив територіальні (географічні) межі ринку послуг з централізованого водовідведення у пункті 67 Рішення №63-р/тк.

Крім того, позивач зауважив, що Комітет визначив монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водовідведення та дії з встановлення пробовідбірників зловживанням монопольним (домінуючим) становищем. Проте не встановив і не проаналізував, чи є встановлення пробовідбірників невід`ємною частиною ринку послуг з централізованого водовідведення. Тобто, що надання цих послуг взаємопов`язані.

Послуги з централізованого водовідведення надаються виконавцем споживачеві, згідно з укладеним між ними договором, у якому, зокрема, як і відповідними нормативними актами, встановлюється обов`язок обох сторін здійснювати контроль за якістю стічних вод. Тобто приймання виконавцем стічних вод споживача не може здійснюватися без наявності укладеного між ними договору.

Наведене підтверджене як КП "Луцькводоканал" у листі від 02.05.2024 №1179/1-03, так і Міністерством розвитку громад, територій та інфраструктури України в листі від 16.10.2023 №17961/25/10-23, яким Комітету надавалися роз`яснення та на які відповідач звертав увагу у відзиві та запереченнях на відповідь на відзив.

Так, з листа Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України вбачається, що виконавці встановлюють кожному конкретному споживачу вимоги до скиду стічних вод до системи централізованого водовідведення на підставі вимог Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 01.12.2017 №316, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 15.01.2018 за №56/31508 (далі - Правила приймання стічних вод №316), а також місцевих правил приймання, які є обов`язковими для виконавців та споживачів.

Послуги з централізованого водовідведення за показниками подібності призначення, споживчих властивостей, умов використання товару не мають товарів-замінників, відсутні інші товари, які можуть бути подібними до товару, що є об`єктом дослідження, та які б могли замінити послугу з централізованого водовідведення.

Враховуючи, що централізоване водовідведення не є взаємозамінним з будь-яким іншим товаром, а необхідною умовою отримання послуг з централізованого водовідведення є укладення відповідного договору з підприємством централізованого водовідведення, яке провадить свою діяльність на підставі ліцензії, споживачі цих послуг за звичайних умов не можуть легко перейти від споживання одного товару до споживання іншого (пункти 56, 57 Рішення).

З метою контролю якості стічних вод споживачів виконавець здійснює відбір контрольних проб (пункт 6 розділу VI Правил приймання стічних вод №316). Відбір контрольних проб стічних вод споживачів виконує уповноважений представник виконавця, зазначене фіксується у спеціальному журналі або акті, який підписують як представник виконавця, так і представник споживача.

Згідно з підпунктами 3 та 5 пункту 1 розділу II Правил приймання стічних вод №316 виконавці повинні: контролювати якість, кількість і режим скидання стічних вод споживачами; здійснювати раптовий (не погоджений зі споживачами заздалегідь) відбір контрольних проб.

Схожий обов`язок надавати виконавцю інформацію про обсяги та якісний склад стічних вод, які скидають до систем централізованого водовідведення, покладено також на споживача (підпункт 2 пункту 2 розділу II Правил приймання стічних вод №316).

Крім того, з наявних у матеріалах справи фактичних даних вбачається, що в листах до споживачів позивач вказував, що автоматичний стаціонарний пробовідбірник - готовий до використання пристрій, який здійснює автоматичний відбір проб. Мета роботи пробовідбірника не здійснення аналізу, а лише накопичення матеріалу для подальшого аналізу (пункт 106 Рішення).

На основі наведених у Рішенні №63-р/тк доводів (розділ 5) можна зробити наступний висновок: якщо споживач не потребує отримання послуг з централізованого водовідведення, отже, він не має необхідності укладати договір про надання таких послуг з позивачем, відповідно у споживача не виникає обов`язок щодо проведення аналізу стічних вод, які він скидає до систем централізованого водовідведення.

Автоматичний стаціонарний пробовідбірник полегшує накопичення матеріалу та відбір контрольних проб КП "Луцькводоканал", що належить до його обов`язків як виконавця. Споживачі ж повинні були встановити автоматичний стаціонарний пробовідбірник на контрольному колодязі (випуску), який є частиною системи централізованого водовідведення, якою виконавцем надають послуги з централізованого водовідведення.

Таким чином, встановлення автоматичного стаціонарного пробовідбірника є складовою послуг з централізованого водовідведення та є його невід`ємною частиною.

Крім того, позивач вважає, що АМК України мав зробити належне дослідження товарних ринків саме під час розслідування справи та в Рішенні, що оскаржується: послуг з централізованого постачання та послуг з відбору проб. Тобто АМК України мав би провести відповідну експертизу чи отримати висновок спеціаліста щодо послуг водовідведення і чи включають в себе послуги для забору матеріалу та відбору проб.

За приписами частини 1 статті 43 Закону органи Комітету за власною ініціативою чи за клопотанням особи, яка бере участь у справі, мають право призначати експертизу, про що приймається розпорядження. Тобто, Комітет не був зобов`язаний призначати експертизу при визначенні того, чи включають в себе послуги водовідведення послуги для забору матеріалу та відбору проб.

Господарські суди у розгляді цієї категорії справ мають перевіряти правильність застосування органами Комітету відповідних правових норм, зокрема, Методики. Однак господарські суди не повинні перебирати на себе не притаманні суду функції, які здійснюються виключно органами Комітету, та знову встановлювати товарні, територіальні (географічні), часові межі певних товарних ринків після того, як це зроблено зазначеними органами, й на підставі цього робити висновки про наявність чи відсутність монопольного (домінуючого) становища суб`єкта господарювання на ринку.

Обґрунтування встановлених Комітетом товарних меж ринку наведено в пунктах 26-47, 51-58 Рішення. Зокрема, Комітет визначив, що обов`язок виконавця та споживача послуг з централізованого водовідведення включає відбір контрольних проб, а виконавець до того ж має право в будь-який час здійснити відбір контрольних проб стічних вод у споживача для проведення аналізу на предмет визначення концентрації шкідливих речовин у стічних водах (пункти 116-121 Рішення).

Отже, Комітет належним чином дослідив питання ринку послуг з централізованого водовідведення та правомірно встановив, що товаром, який становив об`єкт аналізу щодо визначення монопольного становища у справі, та товарними межами ринку є послуги з централізованого водовідведення.

На переконання колегії суддів, Комітетом вчинені всі передбачені Методикою дії, відповідно до чинного законодавства, під час дослідження відповідного ринку та зроблено висновки щодо належності КП "Луцькводоканал" до суб`єкта, що займав монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водовідведення у відповідних географічних межах, а саме: у межах міста Луцьк, сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Брище, Княгининок, Милуші, Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області.

У той же час, на думку позивача, сам лише факт звернення до суб`єктів господарювання на ринку не може бути доказом зловживання монопольним становищем на такому ринку. Оскаржуване Рішення ґрунтується лише на посиланні на листи споживачам. Однак, таке Рішення не містить належного економічного аналізу ринку та об`єктивних причин вчинення відповідних дій, що є необхідним для винесення обґрунтованого та законного рішення про порушення законодавства про захист економічної конкуренції".

З матеріалів антимонопольної справи вбачається, що КП "Луцькводоканал" в березні 2023 року направило 38 споживачам, а у квітні 2024 року - 29 повідомлень про обов`язок встановлення на контрольному колодязі автоматичних стаціонарних пробовідбірників та обов`язковість виконання вимог Правил приймання стічних вод м. Луцька. Відтак, з метою з`ясування такої обставини, Західне міжобласне територіальне відділення Комітету (далі - Відділення) зверталося з вимогами про надання інформації до суб`єктів господарювання, котрі отримали вищезгадані листи КП "Луцькводоканал".

Крім того, у межах проведення дослідження становища КП "Луцькводоканал" на ринку послуг з централізованого водовідведення Комітет звертався до Міністерства розвитку громад, територій та інфраструктури України з метою з`ясування питань, пов`язаних із застосуванням Правил приймання стічних вод №316.

До уваги також взято те, що інші надавачі послуги централізованого водовідведення в Західному регіоні України не встановлювали споживачам вимоги щодо автоматичних стаціонарних пробовідбірників, наслідком якої можуть бути необґрунтовані витрати споживачів (пункт 127 Рішення).

Займаючи монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг центрального водовідведення у визначених Комітетом географічних межах, КП "Луцькводоканал", як виконавець, встановлює для споживачів умови надання послуг, висуваючи при цьому неправомірні вимоги.

При цьому, стаття 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" не містить положень стосовно мінімальної кількості фактів (подій), яка вважалася б достатньою для кваліфікації дій суб`єктів господарювання за ознаками зловживання монопольним (домінуючим) становищем. Отже, в принципі й одноразове відповідне порушення, належним чином встановлене й доведене, може бути підставою для здійснення такої кваліфікації.

Схожа правова позиція Верховного Суду наведена в постанові від 06.06.2023 у справі №904/4227/20.

Факт зловживання КП "Луцькводоканал" монопольним становищем у вигляді зобов`язання споживачів встановлення автоматичного стаціонарного пробовідбірника і забезпечення його функціонування на постійній основі за власні кошти доведено невідповідністю таких дій вимогам законодавства, а не лише зверненням суб`єктів господарювання - споживачів послуги централізованого водовідведення, як зазначає позивач.

Зазначені дії КП "Луцькводоканал" стали можливими у зв`язку з тим, що позивач не зазнає конкуренції на вказаному ринку та має повноваження встановлювати умови надання послуг.

Проте, за умов існування значної конкуренції на ринку така поведінка КП "Луцькводоканал" була б неможливою, оскільки, маючи зацікавленість щодо продажу свого товару - послуг з централізованого водовідведення, КП "Луцькводоканал" вживало б заходи щодо дотримання положень законодавства у сфері надання послуг з централізованого водовідведення, а також дотримання прав та інтересів споживачів (пункт 134 Рішення).

Тобто, Рішенням встановлено та доведено, що дії КП "Луцькводоканал" є зловживанням монопольним (домінуючим) становищем, згідно зі статтею 13 Закону.

Згідно з частиною 2 статті 4 Закону України "Про захист економічної конкуренції" суб`єкти господарювання, органи влади, органи місцевого самоврядування, а також органи адміністративно-господарського управління та контролю зобов`язані сприяти розвитку конкуренції та не вчиняти будь-яких неправомірних дій, які можуть мати негативний вплив на конкуренцію.

Зобов`язання КП "Луцькводоканал" споживачів, у яких середньомісячний обсяг скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення перевищує 100 м3, вимог встановлювати на контрольному колодязі автоматичні стаціонарні пробовідбірники й забезпечувати їх функціонування на постійній основі призводить до ущемлення інтересів споживачів (фізичних осіб-підприємців, підприємств, організацій, установ), оскільки останні необґрунтовано зазнають витрат на придбання автоматичних стаціонарних пробовідбірників (пункт 132 Рішення). Тобто, наслідком зловживання позивачем монопольним становищем є понесення споживачами необґрунтованих додаткових фінансових витрат.

Таким чином, Комітет належним чином встановив факт зловживання КП "Луцькводоканал" монопольним становищем, що обґрунтовано й об`єктивно доведено в Рішенні з повним з`ясуванням усіх обставин.

Також, позивач вказує, що Рішення №63-р/тк не містить жодного аналізу місцевих Правил КП "Водоканал м. Ужгород", РОВКП ВКГ "Рівнеоблводоканал", КП "Івано-Франківськводоекотезпром", ЛМКП "Львівводоканал". Рекомендації щодо встановлення автоматичних пробовідбірників надані споживачам виключно на виконання Рішення від 20.12.2022 №688-1 "Про затвердження Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Луцька на 2018-2022 роки", яким внесено зміни до Місцевих правил приймання стічних вод, положення яких наділяє КП "Луцькводоканал" зобов`язувати споживачів, у яких середньомісячний обсяг скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення перевищує 100 куб.м, встановлювати на контрольному колодязі автоматичні стаціонарні пробовідбірники й забезпечувати їх функціонування на постійній основі (пункт 142 Рішення). Згідно з зазначеними нормативними актами споживачі зобов`язані виконувати Правила приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення та місцеві правила приймання.

Проте, як вказував Комітет, та не спростовано позивачем, КП "Луцькводоканал" через засоби масової інформації повідомило споживачів про обов`язковість встановлення автоматичних систем контролю за якістю стічних вод з погодинним відбором проб (офіційний сайт КП "Луцькводоканал", газети "Луцький замок" та "Волинська газета", у мережі "Фейсбук" на сторінці Evoda Lutsk).

Зокрема, у листі від 07.03.2023 №485/12, адресованому Товариству з обмеженою відповідальністю "Дмитрук-Фудз", КП "Луцькводоканал" повідомило, що споживачі, середньомісячний обсяг скиду стічних вод яких до системи централізованого водовідведення за окремим об`єктом перевищує 100 м3 (за підсумком попереднього року або відповідно до проектної потужності споживача) зобов`язані встановити на контрольному колодязі (випуску) автоматичні стаціонарні пробовідбірники і забезпечити їх функціонування на постійній основі.

Про обов`язок споживача встановити автоматичний стаціонарний пробовідбірник, відповідно до Правил приймання стічних вод м. Луцька, повідомлено Приватне акціонерне товариство "Луцьк-Фудз", Товариство з обмеженою відповідальністю "Агідель", Приватне акціонерне товариство "Теремнохліб", Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер": "Обов`язок із встановлення автоматичного стаціонарного пробовідбірника передбачено Правилами приймання стічних вод м. Луцька. Обов`язок споживача, згідно з Правилами, це встановити і забезпечити його функціонування на весь період експлуатації. Відповідно до чинної редакції Правил, передбачено обов`язок споживача використовувати автоматичний стаціонарний пробовідбірник в залежності від об`ємів скиду стічних вод для відбору проб на контрольний аналіз".

Крім того, листом від 10.04.2024 №955/1-03 КП "Луцькводоканал" повідомило Приватне акціонерне товариство "Луцький пивзавод", що сторони досягли розуміння необхідності безумовного виконання Правил, але зважаючи на об`єктивні обставини домовилися забезпечити виконання пункту 6.10 Розділу 6 Правил з 01.05.2024.

Отже, наведеним спростовуються твердження позивача про рекомендаційний характер щодо встановлення автоматичних пробовідбірників, оскільки вказане в Правилах приймання стічних вод м. Луцька положення має зобов`язальний характер.

КП "Луцькводоканал" періодично нагадувало суб`єктам господарювання про необхідність встановлення автоматичних стаціонарних пробовідбірників, що свідчить про вжиття Позивачем заходів щодо обов`язковості встановлення споживачами пробовідбірників.

Крім того, пункт 2.2 розділу 2 Правил приймання стічних вод до систем централізованого водовідведення міста Луцька на 2018-2022 роки, затверджених рішенням виконавчого комітету Луцької міської ради від 19.09.2018 №595-1 встановлює, що "у разі невиконання споживачем вимог пункту 6.10. розділу 6 цих Правил після попередження споживача не пізніше, ніж за 10 робочих днів притінити надання послуг з приймання стічних вод до моменту усунення порушення".

Таким чином, споживачі були зобов`язані встановлювати визначений позивачем пробовідбірник та не могли діяти на власний розсуд щодо його встановлення.

У той же час, споживачі не мали можливості легко перейти до іншого надавача послуг з централізованого водовідведення, оскільки каналізаційні мережі належать позивачеві, який надає такі послуги в межах міста Луцьк та сіл Зміїнець, Прилуцьке, Рованці, Боратин, Великий Омеляник, Жидичин, Підгайці, Липини, Липляни, Крупа, Лище, Тарасове, Голишів, Новостав, Струмівка, Всеволодівка, Городок, Забороль, Одеради, Охотин, Сьомаки, Шепель, Боголюби, Рокині, Брище, Княгининок, Милуші, Клепачів, Іванчиці, Озденіж, Богушівка Волинської області, а іншого суб`єкта господарювання, який надає ці послуги, немає.

Отже, доказами, зібраними у справі №63/5-02-01-2024 доведено, що КП "Луцькводоканал", займаючи з грудня 2022 року до вересня 2024 року монопольне (домінуюче) становище на ринку послуг з централізованого водопостачання в зазначених вище територіальних (географічних) межах, де розташовані каналізаційні мережі, що знаходяться у власності та/або користуванні (оренді, обслуговуванні) Підприємства з часткою 100 відсотків, своїми діями, які полягали у зобов`язанні споживачів, у яких середньомісячних обсяг скиду стічних вод до систем централізованого водовідведення перевищує 100 куб.м, встановлювати на контрольному колодязі автоматичні стаціонарні пробовідбірники й забезпечувати їх функціонування на постійній основі, вчинило порушення законодавства про захист економічної конкуренції, яке передбачене частиною 1 статті 13 Закону України "Про захист економічної конкуренції" (пункт 148 Рішення).

Крім того, як на одну з підстав для визнання недійсним Рішення №63-р/тк позивач посилався на відсутність повного розрахунку штрафу.

Так, КП "Луцькводоканал" зазначає, що Комітет зобов`язаний у Поданні з попередніми висновками навести всі обставини, які бралися до уваги під час визначення розміру штрафу, а в Рішенні - обґрунтування розрахунку розміру штрафу.

Відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції розмір штрафу вказується в резолютивній частині рішення, а обґрунтування його розрахунку зазначається в описово-мотивувальній частині рішення у справі.

У пунктах 143-151 розділу 8 подання №63-03/285-П від 04.10.2024 про попередні висновки у справі №63/5-02-01-2024, яке міститься в матеріалах справи, доданих до відзиву Комітету на позовну заяву, наведено обставини, що беруться до уваги під час визначення розміру штрафу, який передбачено частиною 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції" та Порядком визначення розміру штрафу, що накладається за порушення законодавства про захист економічної конкуренції, затвердженого розпорядженням Комітету від 14.12.2023 №22-рп, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.01.2024 за №123/41468 (далі - Порядок визначення розміру штрафу №22-рп).

Зокрема, визначено розмір доходу, пов`язаного з порушенням. Враховано, що порушення не припинено після складання службовцями органів Комітету Подання, відповідно до пункту 12 розділу IV Порядку визначення розміру штрафу №22-рп, а також обставини щодо тривалості вчинення порушення, безпідставні витрати одного зі споживачів послуг з централізованого водовідведення, невизнання вчинення порушення (пункти 150, 151 Подання).

Подання направлено позивачу листом Відділення від 04.10.2024 №63-02/3681е, який позивач отримав 08.10.2024, згідно з повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення №310.

Пункти 152-155 Рішення містять обґрунтування розрахунку штрафу, який накладено на КП "Луцькводоканал", відповідно до Порядку визначення розміру штрафу №22-рп.

Окрім того, Комітет також врахував, що тривалість вчинення порушення, яке не визнано КП "Луцькводоканал" становить більше одного року; один зі споживачів послуги централізованого водовідведення (Спільне українсько-польське підприємство в формі товариства з обмеженою відповідальністю "Модерн-Експо") безпідставно зазнав витрат; саме порушення не було припинено (пункт 156 Рішення).

Згідно з позицією Верховного Суду, наведеною в постанові від 27.02.2024 у справі №910/4398/23, Закон не покладає на Комітет обов`язку наводити в рішенні формули, алгоритми розрахунку штрафу.

Наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що при накладенні штрафу на КП "Луцькводоканал" Комітет керувався частиною 2 статті 52 Закону України "Про захист економічної конкуренції", яка передбачає накладення штрафу за вчинення порушення у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф. Накладений на позивача штраф становить 0,171% його чистого доходу за 2023 рік, відтак перебуває у визначених Законом межах.

Таким чином, Комітет, відповідно до чинного законодавства про захист економічної конкуренції, з урахуванням вимог Порядку визначення розміру штрафу №22-рп належним чином обґрунтував накладення на КП "Луцькводоканал" штрафу за вчинення порушення, передбаченого пунктом 2 статті 50, частиною 1 статті 13 Закону.

З огляду на наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що КП "Луцькводоканал" не доведено підстав для визнання недійсним рішення АМК України від 29.10.2024 №63-р/тк у справі №63/5-02-01-2024 щодо дій КП "Луцькводоканал" (пункти 2-4 резолютивної частини рішення), у зв`язку з чим позов не підлягає задоволенню.

Правові позиції Верховного Суду, наведені в апеляційній скарзі, не можуть бути застосовані при вирішенні спору у справі №910/864/25, оскільки не релевантними для цієї справи.

Інші доводи апеляційної скарги взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Згідно з частиною 4 статті 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення.

В пункті 53 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Федорченко та Лозенко проти України" від 20.09.2012 зазначено, що при оцінці доказів суд керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом". Тобто, аргументи сторони мають бути достатньо вагомими, чіткими та узгодженими.

При винесені даної постанови судом апеляційної інстанції були надані вичерпні відповіді на доводи апелянта, з посиланням на норми права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно зі статтями 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 2 статті 86 ГПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи із фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Частиною 1 статті 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга КП "Луцькводоканал" задоволенню не підлягає.

Розподіл судових витрат

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за подання апеляційної скарги, відповідно до статті 129 ГПК України, покладаються на КП "Луцькводоканал".

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Луцькводоканал" на рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25 залишити без змін.

3. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 15.05.2025 у справі №910/864/25.

4. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на Комунальне підприємство "Луцькводоканал".

5. Матеріали справи №910/864/25 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано - 24.07.2025.

Головуючий суддя Л.Г. Сітайло

Судді В.В. Андрієнко

С.І. Буравльов