ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1864/25

Суддя Сокуренко Л.В., розглянувши

позовну заяву ОСОБА_1

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік»

2) Виконавчого комітету Бориспільської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради

про визнання кінцевим бенефіціарним власником та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» та Виконавчого комітету Бориспільської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради, у якій просить суд:

- визнати ОСОБА_3 , громадянина Республіки Сербія кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» з моменту придбання корпоративних прав 13.02.2017 року;

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» подати документи до державних реєстраторів для проведення реєстраційної дії «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» шляхом внесення інформації про кінцевого бенефіціарного власника товариства ОСОБА_3 ;

- зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради провести реєстраційну дію «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» шляхом внесення інформації про кінцевого бенефіціарного власника товариства ОСОБА_3 .

В обґрунтування позовних вимог позивачі посилається на те, що в жовтні 2021 року відповідач-1 подав інформацію про своїх кінцевих бенефіціарних власників до Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та замість ОСОБА_1 , який являється кінцевим бенефіціарним власником відповідача-1, вніс інформацію про номінальних власників ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Позивач стверджує, що він звертався до відповідача-1 з вимогою вчинити відповідні юридичні дії та звернутися до державних реєстраторів із заявою про внесення змін та зазначення кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_1 , проте, відповідь відповідач-1 не надав та жодних юридично значимих дій не вчинив.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 17.06.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху; встановлено ОСОБА_6 строк на усунення недоліків позовної заяви не пізніше 10 днів з дня вручення зазначеної ухвали; встановлено ОСОБА_6 спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом надання до суду:

- доказів доплати у встановлених законом порядку і розмірі судового збору, який, з урахуванням вже сплаченого судового збору (2 028,00 грн), становитиме 9 084,00 грн;

- письмової заяви із зазначенням правильного коду ЄДРПОУ відповідача;

- доказів звернення (направлення) до відповідача з вимогою вчинити відповідні юридичні дії та звернутися до державних реєстраторів із заявою про внесення змін та зазначення кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_1 ;

- письмової заяви, в якій привести позовні вимоги у відповідність до чинного законодавства України; докази направлення відповідачу;

- письмових пояснень щодо тверджень позивача про не вчинення відповідачем-1 жодних юридично значимих дій для виконання вимоги позивача; докази направлення відповідачу;

- належним чином засвідченні копії матеріалів звернення відповідача-1 до Виконавчого комітету Бориспільської міської ради в особі Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради із заявою про внесення змін до інформації, яка міститься в єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань щодо приведення у відповідність інформації про кінцевого бенефіціарного власника Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» - ОСОБА_7 (заява, рішення, тощо).

30.06.2025 до канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви та заява про зміну предмету позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, заяви про усунення недоліків та заяви про зміну предмету позову, суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 статті 175 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на наступне.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема:

1) справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

2) справи у спорах щодо приватизації майна, крім спорів про приватизацію державного житлового фонду;

3) справи у спорах, що виникають з корпоративних відносин, в тому числі у спорах між учасниками (засновниками, акціонерами, членами) юридичної особи або між юридичною особою та її учасником (засновником, акціонером, членом), у тому числі учасником, який вибув, пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням або припиненням діяльності такої юридичної особи, крім трудових спорів;

4) справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах;

5) справи у спорах щодо фінансових інструментів, зокрема щодо цінних паперів, в тому числі пов`язані з правами на цінні папери та правами, що виникають з них, емісією, розміщенням, обігом та погашенням цінних паперів, обліком прав на цінні папери, зобов`язаннями за цінними паперами, крім боргових цінних паперів, власником яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та векселів, що використовуються у податкових та митних правовідносинах;

6) справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (рухоме та нерухоме, в тому числі землю), реєстрації або обліку прав на майно, яке (права на яке) є предметом спору, визнання недійсними актів, що порушують такі права, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та спорів щодо вилучення майна для суспільних потреб чи з мотивів суспільної необхідності, а також справи у спорах щодо майна, що є предметом забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці;

7) справи у спорах, що виникають з відносин, пов`язаних із захистом економічної конкуренції, обмеженням монополізму в господарській діяльності, захистом від недобросовісної конкуренції, в тому числі у спорах, пов`язаних з оскарженням рішень Антимонопольного комітету України, а також справи за заявами органів Антимонопольного комітету України з питань, віднесених законом до їх компетенції, крім спорів, які віднесені до юрисдикції Вищого суду з питань інтелектуальної власності;

8) справи про банкрутство та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також спорів про визнання недійсними правочинів за позовом контролюючого органу на виконання його повноважень, визначених Податковим кодексом України;

9) справи за заявами про затвердження планів санації боржника до відкриття провадження у справі про банкрутство;

10) справи у спорах щодо оскарження актів (рішень) суб`єктів господарювання та їх органів, посадових та службових осіб у сфері організації та здійснення господарської діяльності, крім актів (рішень) суб`єктів владних повноважень, прийнятих на виконання їхніх владних управлінських функцій, та спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем;

11) справи про оскарження рішень третейських судів та про видачу наказу на примусове виконання рішень третейських судів, утворених відповідно до Закону України "Про третейські суди", якщо такі рішення ухвалені у спорах, зазначених у цій статті;

12) справи у спорах між юридичною особою та її посадовою особою (у тому числі посадовою особою, повноваження якої припинені) про відшкодування збитків, заподіяних юридичній особі діями (бездіяльністю) такої посадової особи, за позовом власника (учасника, акціонера) такої юридичної особи, поданим в її інтересах;

13) вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, визнання недійсними актів, що порушують права на майно (майнові права), якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав чи спору, що виник з корпоративних відносин, якщо цей спір підлягає розгляду в господарському суді і переданий на його розгляд разом з такими вимогами;

14) справи у спорах про захист ділової репутації, крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем або самозайнятою особою;

15) інші справи у спорах між суб`єктами господарювання;

16) справи за заявами про видачу судового наказу, якщо заявником та боржником є юридична особа або фізична особа - підприємець;

17) справи, що виникають при укладанні, зміні, розірванні та виконанні договорів, укладених у рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійних договорів, крім спорів, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства;

18) справи у спорах щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів власників облігацій, що виникають між адміністратором за випуском облігацій та емітентом облігацій та/або особами, які надають забезпечення за такими облігаціями;

19) справи у спорах щодо оскарження рішення зборів власників облігацій;

20) справи у спорах між організацією водокористувачів та її членом або власником (користувачем) земельної ділянки сільськогосподарського призначення, включеної до території обслуговування відповідної організації водокористувачів, щодо набуття чи припинення членства в такій організації водокористувачів, укладання, зміни, розірвання, виконання організацією водокористувачів договорів, додаткових угод та іншої документації, яка відповідно до умов договору є його невід`ємною частиною, умов надання послуг організацією водокористувачів, визнання недійсними правочинів, вчинених організацією водокористувачів, а також щодо визначення території обслуговування організації водокористувачів; справи у спорах між власниками меліоративних систем або мереж та водокористувачами щодо умов забору, доставки води та її відведення.

Позивач на виконання вимог ухвали суду 17.06.2025 надав до суду, зокрема, заяву про зміну предмету позову в якій зазначає, що з метою приведення інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосовно реального власника Компанії Монтіжо Холдінгс ЛТД та відповідно ТОВ «Юніверсал Лоджистік» у відповідність із дійсним станом справ, позивач звернувся до відповідача 1 із вимогою вчинити відповідні юридичні дії та звернутися до державних реєстраторів із заявою про внесення змін та зазначення кінцевим бенефіціарним власником ОСОБА_8 .

За твердженнями позивача, у відповіді на зазначений лист, відповідач 1 зазначив, що в лютому 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» звернулося до Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради із заявою про внесення змін до інформації, яка міститься в Державному реєстрі юридичних осіб щодо приведення у відповідність інформації про кінцевого бенефіціарного власника товариства ОСОБА_7 .

18 лютого 2025 року ТОВ «Юніверсал Лоджистік» поштою отримало Рішення від 10.02.2025 про відмову у державній реєстрації в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі Рішення).

Підставою для відмови у проведенні державної реєстрації стало «встановлення факту застосування санкцій відповідно до Закону України «Про санкції», які унеможливлюють проведення державної реєстрації, виявлення факту застосування санкцій до кінцевого бенефіціарного власника, щодо якого подано документи для державної реєстрації змін, а саме виключення відомостей.

Позивач стверджує, що ознайомившись із отриманою відповіддю та наданими відповідачем документами, позивач встановив, що вказане Рішення стосувалося санкцій введених щодо ОСОБА_9 однак, корпоративні права Компанії Монтіжо Холдінгс ЛТД та відповідно ТОВ «Юніверсал Лоджистік» ОСОБА_10 ніколи не належали, оскільки вона лише на підставі відповідного договору була лише номінальним власником.

Таким чином, позивач вважає, що дане Рішення відповідача 2 порушує права кінцевого бенефіціарного власника Компанії Монтіжо Холдінгс ЛТД та ТОВ «Юніверсал Лоджистік» - ОСОБА_8 , зокрема щодо невизнання його, як власника належних йому корпоративних прав у Компаніях що позбавляє його права повноцінно здійснювати свою управлінську та господарську діяльність. Також при здійсненні верифікації суб`єктами державного фінансового моніторингу Компанії Монтіжо Холдінгс ЛТД та ТОВ «Юніверсал Лоджистік» встановлюється інформація, яка містить недостовірні відомості про кінцевого бенефіціарного власника та структуру власності юридичної особи, що обмежує їх законну господарську діяльність та в результаті відмови у проведенні реєстраційної дії структура власності Товариства в ЄДР не відповідає дійсній та фактичній структурі власності.

Крім того, в заяві про зміну предмету позову позивач зазначає, що враховуючи що рішення Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради про відмову у державній реєстрації змін в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань стосується невизнання корпоративних (майнових) прав Позивача, а тому зазначений спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Також, позивач стверджує, що кінцевим бенефіціарним власником Компанії Монтіжо Холдінгс ЛТД, яка створена та діє за законодавством Республіки Кіпр та ТОВ «Юніверсал Лоджистік», був та залишається громадянин Республіки Сербія ОСОБА_2 , жодні санкцій до якого не застосовувалися, рішення про відмову у вчиненні реєстраційних дії щодо зміни кінцевого бенефіціарного власника Відділу державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради є протиправним. Разом з тим, з метою належного захисту прав позивача, необхідним є внесення інформації про кінцевого бенефіціарного власника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Так, відповідно до частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 2 частини першої статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (п.7 ч.1 ст.4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Публічно-правовим, вважається, зокрема, спір, у якому сторони правовідносин виступають одна щодо іншої не як рівноправні і в якому одна зі сторін виконує публічно-владні управлінські функції та може вказувати або забороняти іншому учаснику правовідносин певну поведінку, давати дозвіл на передбачену законом діяльність тощо.

Необхідною ознакою суб`єкта владних повноважень є здійснення ним публічно-владних управлінських функцій. Ці функції суб`єкт повинен виконувати саме в тих правовідносинах, у яких виник спір.

Відносини, пов`язані з державною реєстрацією юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб - підприємців, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» .

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 згаданого вище Закону державна реєстрація юридичних осіб, громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, та фізичних осіб-підприємців - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, відокремленого підрозділу юридичної особи, утвореної відповідно до законодавства іноземної держави, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу-підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Відповідно до ч.10. ст.6 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» втручання будь-яких органів, їх посадових осіб, громадян, юридичних осіб та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи, у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій, крім випадків, передбачених цим Законом, забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом.

Враховуючи наведене, державний реєстратор є суб`єктом владних повноважень, а правовідносини, які виникають між ним та заявником - публічно-правовими. Захист прав та інтересів відповідного заявника від порушень з боку цього суб`єкта владних повноважень, якщо ці порушення полягають, наприклад, у перевищенні повноважень, недотриманні строків, процедури, умов та інших визначених законом особливостей вчинення реєстраційних дій, є завданням адміністративного судочинства та має відбуватися у відповідному порядку.

З огляду на положення ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України та п.13 ч.1 ст.20 Господарського процесуального кодексу України, вимоги щодо реєстрації майна, інших реєстраційних дій можуть розглядатися судами в порядку цивільного чи господарського судочинства (залежно від суб`єктного складу) якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав у зв`язку з оскарженням заінтересованою особою не самої реєстраційної дії (рішення), а підстави її проведення, як-от правочину, свідоцтва тощо

Таке розмежування обумовлене й обсягом судового контролю в адміністративному судочинстві, який не охоплює оцінку правомірності діянь/рішень суб`єкта владних повноважень з огляду на наслідки, які це діяння/рішення спричинили, чи правомірність юридичного факту, що став підставою реєстрації.

Суд не погоджується с твердженнями позивача, що даний спір є корпоративним, оскільки, згідно частинами 1, 2 статті 96-1 Цивільного кодексу України, права учасників юридичних осіб (корпоративні права) - це сукупність правомочностей, що належать особі як учаснику (засновнику, акціонеру, пайовику) юридичної особи відповідно до закону та статуту товариства. Корпоративні права набуваються особою з моменту набуття права власності на частку (акцію, пай або інший об`єкт цивільних прав, що засвідчує участь особи в юридичній особі) у статутному капіталі юридичної особи.

Критеріями визначення юрисдикції спору (корпоративний це спір або спір про право цивільне) визнаються:

а) характер спірних правовідносин - корпоративні відносини мають бути пов`язані зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи корпоративного типу, набуттям, здійсненням та припиненням корпоративних прав як різновиду суб`єктивних цивільних прав; а цивільні - із захистом цивільного права;

б) суб`єктний склад сторін - сторонами спору є юридична особа корпоративного типу, її учасники (засновники, акціонери, члени), у тому числі учасник, який вибув (носій корпоративних прав), посадова особа; чи особа не має у цій юридичній особі корпоративних прав;

в) предмет спору - захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу, порушеного певними діями (бездіяльністю) у процесі створення, діяльності, управління або припинення юридичної особи корпоративного типу, набуття, здійснення або припинення корпоративних прав та обов`язків учасників (засновників, акціонерів, членів) такої юридичної особи, чи захист цивільних прав і інтересів, що випливають з інших цивільних правовідносин, зокрема правовідносин інвестування або споживчих правовідносин.

Так, зі змісту заяви позивача про зміну предмету позову вбачається, що даний спір виник через незгоду позивача з рішенням державного реєстратора про відмову у вчиненні реєстраційної дії у зв`язку із застосуванням санкцій відповідно до Закону України «Про санкції» щодо одного із кінцевих бенефіціарних власників товариства, які унеможливлюють проведення реєстраційної дії.

Отже, дане рішення державного реєстратора обумовлене виконанням вимог чинного законодавства, не ставить під сумнів та не претендує на корпоративні права позивача, а даний спір не пов`язаний зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням юридичної особи корпоративного типу, набуттям, здійсненням та припиненням корпоративних прав як різновиду суб`єктивних цивільних прав.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і який виник у зв`язку з виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

З аналізу наведених процесуальних норм вбачається, що до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників - суб`єкт владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

Натомість визначальні ознаки приватноправових відносин - це юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового, особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням приватного права (як правило майнового) певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть і в тому випадку, якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

При визначенні предметної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Подібні правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 07.12.2022 по справі №383/1263/21 та в постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2018 по справі № 820/3534/17, від 26.02.2020 по справі № 304/284/18, від 07.07.2020 по справі № 438/610/14-ц.

Крім того, ухвалою суду від 17.06.2025 встановлено, що вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду у господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення. Господарські суди порушують провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога - спір про право, що виникає із матеріальних правовідносин.

За наведених обставин, вимога про визнання ОСОБА_1 кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» з моменту придбання корпоративних прав 13.02.2017 є вимогою про встановлення факту, який має юридичне значення.

Дослідивши заяву позивача про усунення недоліків позовної заяви суд встановив, що позивач змінив позовні вимоги у даній справі та прибрав вимогу про зобов`язання Товариство з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» подати документи до державних реєстраторів для проведення реєстраційної дії «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» шляхом внесення інформації про кінцевого бенефіціарного власника товариства ОСОБА_3 .

Однак, відповідно до прохальної частини заяви про зміну предмету позову позивач просить суд визнати ОСОБА_3 , громадянина Республіки Сербія кінцевим бенефіціарним власником Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» та зобов`язати Відділ державної реєстрації виконавчого комітету Бориспільської міської ради провести реєстраційну дію «Зміна кінцевого бенефіціарного власника (контролера) або зміна відомостей про кінцевого бенефіціарного власника (контролера)» щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Юніверсал Лоджистік» шляхом внесення інформації про кінцевого бенефіціарного власника товариства ОСОБА_3 .

Суд звертає увагу позивача, що господарські суди відкривають провадження у справах за позовами, в основі яких правова вимога спір про право, що виникає з матеріальних правовідносин. Вимога про встановлення певних фактів не може бути самостійним предметом розгляду в господарському суді, оскільки до повноважень останнього не належить встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Суд зазначає, що у даній справі відсутній спір про право, а дослідженню підлягають виключно владні управлінські рішення та дії державного реєстратора, який у межах спірних відносин діє як суб`єкт владних повноважень.

Отже, спір у цій справі підлягає розгляду у порядку адміністративного, а не господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 175 Господарського процесуального кодексу України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Водночас, суд на виконання положень частини 6 статті 175 Господарського процесуального кодексу України роз`яснює позивачу, що розгляд вказаної справи віднесено до юрисдикції адміністративних судів за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене та керуючись п. 1 ч. 1 ст. 175, ст. 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_6 у відкритті провадження у справі.

2. Позовну заяву з доданими до неї документами повернути заявникові ОСОБА_6 .

3. Згідно з ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена у порядку, встановленому статтею 256 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя Л.В. Сокуренко