ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"23" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2335/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

дослідивши матеріали справи

за позовом: Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 37)

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Куриленко Леоніда Петровича ( АДРЕСА_1 )

про стягнення 8413, 88 грн

ВСТАНОВИВ:

Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради звернулося із позовною заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 13.06.2025 (вх. № 2388/25 від 13.06.2025), в якій просить стягнути з Куриленка Леоніда Петровича заборгованість згідно договору про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-97/17 від 14.06.2017 в розмірі 4600, 17 грн, пеню в розмірі 804, 08 грн, штраф в розмірі 230, 01 грн, 3% річних в розмірі 437, 08 грн, інфляційні втрати в розмірі 2342, 54 грн.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 18.06.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Позивачем надано заяву, сформовану в системі «Електронний суд» 17.07.2025 (вх. № 22680/25 від 17.07.2025), в якій просить закрити провадження у справі № 916/2335/25 за позовом Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до фізичної особи-підприємця Куриленка Леоніда Петровича про стягнення заборгованості в розмірі 8413, 88 грн за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20- 97/17 від 14.06.2017 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України; повернути Управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради з Державного бюджету України 2422, 44 грн судового збору, сплаченого на підставі платіжної інструкції від 10.06.2025 № 60. Позивач зазначив, що 15.07.2025 відповідачем сплачено суму заборгованості в розмірі 8413, 88 грн, заявлену ним до стягнення, у повному обсязі, про що свідчить платіжне доручення від 15.07.2025.

Розглянувши матеріали справи суд дійшов висновку про закриття провадження у справі виходячи з наступного.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

Ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Закриття провадження у справі це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23).

Верховний Суд зазначає, що поняття "юридичного спору" має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття "спір про право" (п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод). Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу Конвенції поняття "спору про право" має розглядатися не суто технічно, йому необхідно надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору це об`єкт спірного правовідношення, з приводу якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення. Підстави позову це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Від підстав позову необхідно відрізняти правові підстави позову (правове обґрунтування позову) правову кваліфікацію обставин, якими позивач обґрунтовує свої позиції (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц).

З урахуванням наведеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обґрунтованості позову, а відповідно і здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб.

Прикладами відсутності предмета спору можуть бути дії сторін, чи настання обставин, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань або самими сторонами врегульовано спірні питання (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо).

Отже, суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо предмет спору існував на момент виникнення останнього, але припинив існування в процесі розгляду справи на час (до) ухвалення судом першої інстанції судового рішення (постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 13/51-04, Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 30.08.2024 у справі № 916/3006/23).

Таким чином, відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами на час (до) ухвалення судом першої інстанції рішення по суті спору.

Тобто, господарський суд закриває провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору, якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань.

Ч. 3 ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Предметом позову, з яким звернувся позивач до господарського суду, є майнова вимога про стягнення грошових коштів, а саме заборгованості в розмірі 8413, 88 грн, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором про тимчасове користування місцем для розташування рекламного засобу № 02-20-97/17 від 14.06.2017.

Згідно платіжного доручення від 15.07.2055 відповідачем на користь позивача сплачено 8413, 88 грн.

Тобто, предмет спору стосовно стягнення заборгованості в сумі 8413, 88 грн існував на момент звернення із позовною заявою, однак припинив існування в процесі розгляду справи внаслідок оплати, що свідчить про відсутність між сторонами неврегульованих питань.

Оскільки спір між сторонами перестав існувати в процесі розгляду справи, суд, із врахуванням вищевказаних норм чинного законодавства, вважає за необхідне закрити провадження у справі № 916/2335/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

За ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній, то при вирішенні питання щодо розподілу/повернення судового збору в цьому випадку підлягає застосуванню положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (аналогічна правова позиція наведене у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17, від 19.02.2020 у справі № 903/181/19).

Як вбачається з матеріалів справи, до поданої позовної заяви в якості доказів сплати судового збору додано платіжну інструкцію № 60 від 10.06.2025, відповідно до якої сплачено судовий збір в сумі 2422, 40 грн.

Ураховуючи закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 2422, 40 грн підлягає поверненню з Державного бюджету.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі № 916/2335/25 за позовною заявою Управління маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради до відповідача Фізичної особи-підприємця Куриленко Леоніда Петровича про стягнення 8413, 88 грн.

2. Повернути Управлінню маркетингу міста і туризму Херсонської міської ради (73000, м. Херсон, пр. Незалежності, буд. 37, ідентифікаційний код юридичної особи: 44326699) з Державного бюджету України судовий збір в сумі 2422, 44 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні, сорок чотири копійки), сплаченого згідно платіжної інструкції № 60 від 10.06.2025.

Ухвала набирає законної сили 23 липня 2025 року з моменту її підписання у відповідності до ч. 2 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Суддя О.О. Мусієнко