ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2025 року м.Черкаси Справа № 925/616/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Г.М.Скиби, за участю секретаря судового засідання А.М.Буднік, у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду розглянув справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасенергозбут", м.Черкаси, вул.Благовісна,166

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Куточок", м.Черкаси, вул.Привокзальна,10

про стягнення 984657,16 грн заборгованості за договором поставки електроенергії,

без участі повноважних представників сторін.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" звернулось в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Куточок" з вимогами про стягнення 984657,16 грн заборгованості за договором про постачання електричної енергії споживачу від 06.01.2025 №3, зокрема:

956203,15 грн основного боргу за період з 01.01.2025 до 31.03.2025,

7322,02 грн 3% річних,

20542,18 грн інфляційних втрат,

589,81 грн витрат на здійснення робіт з припинення електроживлення

та відшкодування судових витрат.

Судом відкрито провадження у справі та проведення судового засідання призначено на 30.06.2025 з викликом сторін.

Позивач у судовому засіданні 30.06.2025 вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Наявність заборгованості перед ТОВ "Черкасиенергозбут" підтверджена як документами відповідача, так і документами АТ "Черкасиобленерго".

Ухвала суду про відкриття провадження з юридичної адреси відповідача повернулась в суд з відміткою пошти: "адресат відсутній за вказаною адресою".

Для забезпечення права сторони на захист та принципу змагальності сторін проведення судового засідання було відкладено на 14.07.2025 з належним інформуванням засновників відповідача з розміщенням оголошення на сайті судової системи.

Ухвали, направлені на адреси відповідача та засновника відповідача, повернулися в справу з відмітками АТ "Укрпошта" "адресат відсутній за вказаною адресою".

Так, відповідно до Господарського процесуального кодексу України:

ч.5 ст.6. Суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів);

ч.6 ст.6. Адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку;

абз.1 ч.7 ст.6. Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою;

п.3 ч.6 ст.242 Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Відповідно до ст.93 Цивільного кодексу України місцезнаходженням юридичної особи є фактичне місце ведення діяльності чи розташування офісу, з якого проводиться щоденне керування діяльністю юридичної особи (переважно знаходиться керівництво) та здійснення управління і обліку. Відповідно до п.10 ч.2 ст.9 та ч.3 ст.10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб: місцезнаходження юридичної особи; якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості. Відповідно до ст.27 Господарського процесуального кодексу України для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцезнаходження юридичної особи та фізичної особи-підприємця визначається згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань.

Відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу (…), за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Від позивача 14.07.2025 в справу надійшла заява про підтримання позовних вимог та проведення судового засідання за відсутності представника позивача вх.суду №10614/25 від 14.07.2025.

За результатами судового розгляду судом приєднано до матеріалів справи вступну та резолютивну частину рішення без їх проголошення відповідно до приписів ст.ст. 233, 240 ГПК України.

Судом встановлено та перевірено доказами такі взаємовідносини сторін та обставини:

06.01.2025 між ТОВ "Черкасиенергозбут" (постачальник, позивач, кредитор) та ТОВ "Куточок" (споживач, відповідач, боржник) був укладений договорі про постачання електричної енергії споживачу №3 (а.с. 38-46). Об`єкт постачання енергії нежитлові приміщення відповідача по пров. Вишневому, 8/1 в м. Черкаси.

За умовами договору постачальник постачає за плату електроенергію споживачеві як різновид товару, а споживач приймає та оплачує постачальнику вартість використаної електроенергії та здійснює інші платежі на умовах цього договору п. 2.1. договору.

Грошовий розрахунок за спожиту електроенергію проводиться на умовах комерційної пропозиції споживачу, яка є невід`ємною частиною договору п. 5.1 договору.

Остаточний розрахунок за електроенергію споживач має провести в термін не більше 5 робочих днів від дня отримання рахунку п. 5.7 договору, п.3 Комерційної пропозиції додатку №2 до договору.

Позивачем виставлені рахунку на оплату спожитої електроенергії:

- за січень 2025 (отриманий відповідачем 17.02.2025) а.с. 35;

- за лютий 2025 (отриманий відповідачем 21.03.2025) а.с. 33;

- за березень 2025 (отриманий відповідачем 21.04.2025) а.с. 28;

Заборгованість відповідача по оплаті спожитої активної електроенергії за період з 01.01.2025 по 31.03.2025 складає 956203,15 грн, що підтверджено розгорнутим балансом за активну енергію (а.с. 12). У січні 2025 спожито 93651 кВт/год електроенергії на суму 962783,23 грн (з ПДВ), у лютому 2025 спожито 11334 кВт/год електроенергії на суму 114408,16 грн (з ПДВ), у березні 2025 спожито 6277 кВт/год електроенергії на суму 59011,76 грн. Сплачено за електроенергію в лютому 2025 40000 грн (платіжна інструкція №197 від 25.02.2025, а.с. 21), в березні 2025 60000 грн (платіжна інструкція №221 від 23.03.2025, а.с. 21 зворот, платіжна інструкція №231 від 31.03.2025, а.с. 22), в квітні 2025 60000 грн (платіжна інструкція №237 від 09.04.2025, а.с. 22 зворот, платіжна інструкція №244 від 23.04.2025, а.с. 23), в травні 2025 20000 грн (платіжна інструкція №266 від 22.05.2025, а.с. 23 зворот), що враховано позивачем при розрахунку основного боргу. Сума заборгованості на день звернення з позовом складає 956203,15 грн, що є предметом спору.

Актом про фактичне надання послуг від 17.02.2025 (а.с. 18) відповідач підтверджує передачу йому та споживання 93651 кВт/год електроенергії за січень 2025.

Між сторонами 24.02.2025 підписано договір №3-Р/2025 про реструктуризацію заборгованості за спожиту електричну енергію. Договір відповідачем не виконано, борг не сплачено (а.с. 36).

АТ "Черкасиобленерго" на запит ТОВ "Черкасиенергозбут" підтвердило споживання товариством "Куточок" електроенергії в об`ємі 17611 кВт/год за період лютого-березня 2025 року а.с. 19.

Актом звірки взаємних розрахунків станом на 31.01.2025 відповідач підтвердив наявність заборгованості по оплаті електроенергії 962783,23 грн (а.с. 13).

Ухилення відповідача від погашення боргу за спожиту електричну енергію стало причиною звернення позивача в Господарський суд Черкаської області з позовом за захистом порушеного права та примусового стягнення заборгованості. На суму заборгованості позивачем нараховано до примусового стягнення 7322,02 грн 3% річних, 20542,18 грн інфляційних втрат, 589,81 грн витрат на здійснення робіт з припинення електроживлення внаслідок тривалого ухилення від погашення заборгованості.

Відповідач вимоги не заперечив, доводи позивача не спростував, доказів погашення боргу не надав.

Інших доказів у справу не подано.

Оцінюючи докази у справі в їх сукупності та за внутрішнім переконанням, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до положень постанови пленуму Вищого господарського суду України від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" рішення з господарського спору повинно прийматись у відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом належних і допустимих доказів у конкретній справі.

Згідно положень Пленуму ВГСУ від 23.03.2012 №6 "Про судове рішення" при прийнятті рішення суд має врахувати майнові інтереси сторін, не надаючи переваги одному учаснику над іншим. Рішення має ґрунтуватися на повній та всебічній оцінці доказів у конкретній справі.

Відповідно до ст.236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З урахуванням режиму воєнного стану та ймовірності повітряної тривоги в місті Черкаси у Господарському суді Черкаської області встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи.

Справу розглянуто у розумні строки, ураховуючи вищевказані обставини та факти.

Суд відзначає, що у пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантується "процесуальна" справедливість, тобто змагальні провадження, у процесі яких у суді на рівних засадах заслуховуються аргументи сторін (рішення Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) "Star Cate Epilekta Gevmata and Others v. Greece" від 06.07.2010 №54111/07).

Предметом спору у справі є стягнення з відповідача суми основного боргу, інфляційних втрат та 3% річних, заявлених у зв`язку із неналежним та несвоєчасним здійсненням відповідачем виконання грошового зобов`язання, а також витрат на відключення відповідача від енергопостачання.

Позивач за договором про постачання електричної енергії споживачу №3 та у спірних правовідносинах є суб`єктом господарювання на ринку постачання електроенергії та супутніх послуг (діяльність у сфері інжинірингу, надання послуг технічного консультування в цих сферах) на території України, з присвоєнням ідентифікаційного коду, що підтверджено витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 11.04.2025 (а.с.47-51).

Відповідач є суб`єктом господарської діяльності, самостійною юридичною особою з визначенням видів діяльності та внесенням даних в ЄДРПОУ (а.с. 55-56).

Місце проведення господарської діяльності сторін відповідає місцю їх реєстрації згідно даних ЄДРПОУ положення ст.93 ЦК України.

Позивач звернувся в Господарський суд Черкаської області із позовом про стягнення з відповідача заборгованості в сумі 956203,15 грн за період з 01.01.2025 по 31.03.2025. На суму заборгованості позивачем нараховано до примусового стягнення 7322,02 грн 3% річних, 20542,18 грн інфляційних втрат, 589,81 грн витрат на здійснення робіт з припинення електроживлення внаслідок тривалого ухилення від погашення заборгованості за наявності договірних відносин зі споживачем електричної енергії.

Між сторонами був укладено письмовий двосторонній строковий консенсуальний оплатний договір на постачання відповідачеві електричної енергії від 06.01.2025 року (а.с. 42-46). Відповідно до положень ст.ст.6, 11, 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд вважає, що сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах письмового двостороннього строкового консенсуального оплатного договору на постачання та споживання електричної енергії (як різновид товару) від 06.01.2025 №3 (а.с. 42-46). Договором передбачено постачання електричної енергії на нежитлові приміщення споживача (відповідача) по провул. Вишневому, 8/1 в м. Черкаси). Договір не заперечений сторонами, не визнаний судом недійсним, не розірваний сторонами та є дійсним на момент спірних правовідносин. Суд враховує презумпцію правомірності правочину (приписи ст.204 Цивільного кодексу України). Договір відповідає положенням глави 54 Цивільного кодексу України як різновид постачання товару (електричної енергії) замкнутими мережами з елементами послуги.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Відповідно до Цивільного кодексу України:

п.1 ч.2 ст.11. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини;

ч.1, 2 ст.509. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

ст.525. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом;

ст.526. Зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться;

ст.530. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства;

ст.599. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином;

ст.610. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання);

ст.611. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом;

ст.629. Договір є обов`язковим для виконання сторонами;

ч.1 ст.524 Зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні;

ст.533. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях;

ст.534. 1. У разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу;

ст.535. 1. У разі збільшення встановленого законом неоподатковуваного мінімуму доходів громадян сума, що виплачується за грошовим зобов`язанням фізичній особі (на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, за договором довічного утримання (догляду) та в інших випадках, встановлених договором або законом), пропорційно збільшується;

ст.625. 1. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. 2. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне та несвоєчасне виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором, прострочену заборгованість за три місяці 2025 по оплаті електричної енергії в сумі 956203,15 грн, у зв`язку з чим просить стягнути з останнього суму основного боргу, 20542,18 грн інфляційних втрат, 7322,02 грн 3% річних, 589,81 грн витрат на припинення електроживлення відповідача та судові витрати.

З огляду на зазначене суд, встановив, що:

договір про закупівлю електричної енергії від 06.01.2025 №3, неналежне виконання якого відповідачем стало підставою для звернення позивача в суд із позовом, не є спірним і станом на час розгляду даної справи є чинним;

сума основного боргу 956203,15 грн підтверджена належними доказами та не оспорена відповідачем. Відповідачем підписано договір про реструктуризацію заборгованості, який не був виконаний з вини відповідача.

прострочення виконання грошового зобов`язання, яке відповідач належним чином не виконував є підставою для стягнення на користь позивача інфляційних втрат, 3% річних від простроченої суми, які входять до складу грошового зобов`язання;

сплата трьох відсотків річних від простроченої суми (якщо інший їх розмір не встановлено договором або законом), так само, як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) від знецінення за користування коштами, належними до сплати кредиторові;

кредитор вправі вимагати, в тому числі, в судовому порядку, сплати боржником сум інфляційних нарахувань та процентів річних як разом зі сплатою суми основного боргу, так і окремо від неї.

Суд, перевіривши розрахунки 3% річних та інфляційних втрат на вказані позивачем суми та періоди (а.с. 10-11) за допомогою калькулятора санкцій апаратного комплексу "Еліт: Ліга Закон", встановив, що останні є правильними.

Відтак, вимога позивача про стягнення з відповідача суми основного боргу 956203,15 грн, 20542,18 грн інфляційних втрат та 7322,02 грн 3% річних за період з 25.02.2025 до 29.05.2025 - підлягає до задоволення. Належить примусово стягнути нараховані суми з відповідача на користь позивача.

Оскільки проценти та інфляційні втрати, передбачені ст.625 ЦК України, не є штрафними санкціями, у суду відсутні правові підстави для їх зменшення, а відповідач не надав доказів активного вчинення дій на зменшення чи відвернення збитків кредитора.

Підлягає примусовому стягненню також і сума витрат 589,81 грн на припинення енергопостачання відповідача як прямі витрати позивача на виконання умов письмового договору між сторонами та зменшення своїх втрат.

Відповідно до ст.ст.74, 76-79 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу. Господарський суд приймає тільки ті докази, які мають значення для справи. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обов`язок доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права.

Суд зазначає, що проведення оплати боргу відповідачем під час розгляду справи та неподання ним доказів у справу має враховуватись виконавчою службою при виконанні рішення суду в ході виконавчого провадження. Суд вважає, що відповідач мав достатньо часу для надання доказів про проведення розрахунку.

Суд при прийнятті рішення також враховує та розділяє правові висновки, викладені в Постанові КЦС ВС від 21.08.2024 №462/7300/20 (61-3945св24): виконуючи завдання цивільного судочинства, окрім основних принципів: справедливості, добросовісності, розумності, суд керується аксіомою цивільного судочинства: "PLACUIT IN OMNIBUS REBUS PRAECIPUUM ESSE IUSTITIAE AEQUITATISQUE QUAM STRICTI IURIUS RATIONEM" яка означає "у всіх юридичних справах правосуддя й справедливість мають перевагу перед строгим розумінням права". Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляд кожної конкретної справи.

Суд враховує правові висновки постанови КЦС ВС від 23.10.2024 у справі №753/25081/21 (61-8693св), що цивільна справа має бути вирішена з урахуванням балансу вірогідностей. Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів а також правдивості твердження заявника, вимога цього заявника заслуговує на довіру.

Законом України №475/97 від 17.07.1997 ратифіковано Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) та Перший протокол до Конвенції, а відтак в силу ст.9 Конституції України вони є частиною національного законодавства України.

Згідно зі ст.17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права, згоду на застосування якого надано Верховною Радою України (п.4 ст.11 Господарського процесуального кодексу України):

- принцип правової певності та юридичної визначеності, в тому числі недопустимість ревізування рішень судів, які набрали законної сили з підстав бажання зацікавленої особи в переоцінці доказів (рішення "Агрокомплекс проти України" №23465/03 від 08.03.2012);

- принцип загальної оцінки судом відносин сторін та відсутності обов`язку суду давати оцінку кожній вимозі сторін (рішення "Серявін проти України" №4909/04 від 10.02.2010, рішення "Трофімчук проти України" №4241/03 від 28.10.2010);

- принцип повноти та межі обґрунтування рішення судом в залежності від характеру рішення (рішення "Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994, серія А, №303-А, п.29);

- принцип поваги до права на володіння своїм майном (рішення "Желтяков проти України" №4994/04 від 09.09.2011).

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати (сплачений судовий збір у розмірі 11815,89 грн).

Керуючись ст.ст.129, 232, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Куточок", м.Черкаси, вул.Привокзальна,10, , номер рахунку в банку невідомий) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" (м.Черкаси, вул.Благовісна,166, , номер рахунку в банку не6ідомий) 956203,15 грн основного боргу, 20542,18 грн інфляційних втрат, 7322,02 грн 3% річних, 589,81 грн витрат на припинення енергопостачання та 11815,89 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду в порядку та у строки, встановлені статтями 256-258 та п.17.5 розділу ХІ Перехідні положення Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено і підписано 15.07.2025.

Суддя Г.М.Скиба