ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"17" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2589/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А про забезпечення позову за вх.№2-1115/25 від 15.07.2025р. по справі №916/2589/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Ювілейна, 1д, офіс 112, )

до відповідача Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат (65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 80, )

про визнання права іпотекодержателя на майно

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю АТРІКС А звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат про визнання права іпотекодержателя на майно .

Ухвалою суду від 07.07.2025р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А було залишено без руху.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 15.07.2025р. провадження по справі №916/2589/25 було відкрито. Розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження з викликом сторін.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ТОВ «АТРІКС А» набуто статус іпотекодержателя на підставі належним чином укладеного та нотаріально посвідченого договору про відступлення права вимоги, укладеного 12.06.2018 р. з ПАТ «Дельта Банк». Передумовою для укладення вказаного правочину став виграшний результат участі ТОВ «АТРІКС А» в електронному аукціоні з продажу майнових прав за лотом F11GL22308, що включав, серед іншого, і право вимоги за іпотечним договором, укладеним ще 26.11.2007 р. між АКБ «УкрСиббанк» та ЗАТ «Одеський м`ясокомбінат».

За посиланнями заявника, предметом зазначеної іпотеки є м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв. м, що розташований за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20 (реєстраційний номер ОНМ: 19995156). Право власності на вказане майно первісно належало ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат», який виступав іпотекодавцем за вказаним договором.

Як вказує заявник, реалізуючи своє речове право відповідно до положень ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та умов іпотечного договору, ТОВ «АТРІКС А» звернуло стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку, внаслідок чого 26.07.2018 р. уклало два договори купівлі-продажу часток відповідного об`єкта з ТОВ «Агроторг ЛТД». Зазначені договори були посвідчені нотаріально та укладені після отримання іпотекодавцем письмової вимоги про усунення порушень забезпеченого зобов`язання.

Попри все вищезазначене, як зазначає заявник, в межах розгляду справи №916/2209/21 суди дійшли висновку про відсутність у ТОВ "Атрікс А" повноважень на відчуження предмета іпотеки з огляду на нібито необхідність укладення окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя між ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" та ТОВ "Атрікс А". За висновками суду, укладення таких договорів купівлі-продажу відбулось з порушенням умов договору іпотеки та приписів статей 33 і 36 Закону України "Про іпотеку". На підставі викладеного, рішенням Господарського суду Одеської області від 19 січня 2022 року у справі №916/2209/21 були визнані недійсними: договір купівлі-продажу №1 від 26.07.2018 р., укладений між ТОВ "Атрікс А" та ТОВ "Агроторг Лтд", посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленком С.А., реєстр №1362; договір купівлі-продажу №2 від 26.07.2018 р. між тими самими сторонами, реєстр №1363; договір іпотеки від 16.04.2019 р., укладений між ТОВ "Агроторг Лтд" та ТОВ "Атрікс А", реєстр №647. Крім того, вказаним рішенням було витребувано з володіння ТОВ "Агроторг Лтд" на користь ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20

Разом з тим, як вказує заявник, новий власник об`єкта ТОВ «Агроторг ЛТД» в 2023 році повторно відчужив його на користь ТОВ «Глобал Ойл Логістик», а останній здійснив поділ майна на два окремих об`єкти з іншою площею забудови. Цей правочин став предметом судового розгляду (справа №916/2027/23), за результатами якого Господарський суд Одеської області рішенням від 30.01.2024 р. витребував об`єкт нерухомості на користь ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат», вже від ТОВ «Глобал Ойл Логістик». При цьому, як зазначає заявник, ТОВ «АТРІКС А» не було залучено до участі у даній справі, попри очевидну наявність у нього законного інтересу як іпотекодержателя.

ТОВ «Глобал Ойл Логістик», як власник нерухомого майна, 11.05.2023 року здійснило державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, у зв`язку з чим державним реєстратором за ТОВ «Глобал Ойл Логістик» зареєстровано право власності на два окремих об`єкти нерухомого майна, які утворились внаслідок поділу, та знаходяться за адресою Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка вулиця Заводська будинок 20 та вулиця Заводська будинок 20А. При цьому запис про об`єкт нерухомого майна 19995156 в Реєстрі прав на нерухоме майно був погашений внаслідок поділу та утворено два нових об`єкти нерухомого майна власником яких стало ТОВ «Глобал Ойл Логістик»: - м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А; - м`ясомолочний комплекс комплекс, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

Заявник наголошує, що на сьогодні він фактично позбавлений права іпотекодержателя, незважаючи на чинний та нотаріально посвідчений договір про відступлення права вимоги. Відповідне речове право не поновлено, а у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно взагалі зазначено іншу іпотеку на користь третьої особи, ТОВ «НВП Продагроком».

За посиланнями заявника, станом на дату звернення ТОВ «АТРІКС А» до Господарського суду Одеської області у даній справі в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно наявні два об`єкти нерухомого майна: №120, №120, які створені з одного 19995156 в результаті поділу його власником - ТОВ «ГЛОЙЛ», окрім того ці два об`єкти нерухомого майна перебувають в іпотеці у ТОВ «НВП Продагроком».

Крім того, як вказує заявник у зв`язку із визнанням недійсними договорів купівлі-продажу від 2018 р., ТОВ «АТРІКС А» отримало претензії про відшкодування шкоди від третіх осіб ТОВ «Агроторг ЛТД» та ТОВ «Глобал Ойл Логістик» на загальну суму понад 41 млн грн.

При цьому заявник наголошує, що зобов`язання, забезпечене іпотекою, є невиконаним. Заборгованість ПрАТ «Одеський м`ясокомбінат» за кредитним договором №0 від 26.11.2007 р. до сьогодні залишається непогашеною. У той час як право іпотекодержателя, покликане гарантувати повернення боргу, фактично втрачено.

15.07.2025р. до суду від Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А надійшла заява про забезпечення позову, згідно якої останній просить суд вжити заходів забезпечення позову у справі №916/2589/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А до Приватного акціонерного товариства Одеський м`ясокомбінат про визнання прав іпотекодержателя, а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв. м, розташований за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна: - м`ясомолочного комплексу загальною площею 5 794,9 кв. м, розташованого за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156; - м`ясомолочного комплексу, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А; - м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

Вказана заява про забезпечення позову обґрунтована тим, що можливість виконання у майбутньому судового рішення про визнання прав іпотекодержателя безпосередньо залежить від того, чи зберігатиметься на момент набрання ним законної сили правовий і фактичний статус предмета іпотеки, на який заявлено вимоги у межах справи. У разі зміни власника, обтяження чи іншого розпорядження майном реалізація рішення суду буде або неможливою, або ж суттєво ускладненою.

Заявник наголошує, що застосування заходу, передбаченого п.1 ч.1 ст. 137 ГПК України, а саме: накладення арешту на майно є обґрунтованим, необхідним та співмірним заявленим позовним вимогам. Об`єкт іпотеки, на який поширюється заявлена вимога, є єдиним та конкретно визначеним об`єктом нерухомого майна, і саме наявність або відсутність речового права на нього визначає результат справи. Відчуження, обтяження або інше розпорядження цим об`єктом на час розгляду справи по суті фактично унеможливить виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Більш того, як вказує заявник, ризик таких дій не є абстрактним, оскільки наявна об`єктивна історія неодноразової зміни власників спірного об`єкта, а також відсутність реєстрації за ТОВ «АТРІКС А» будь-якого речового права, що створює умови для подальших транзакцій із залученням добросовісних набувачів. Арешт, як спосіб тимчасового обмеження права розпорядження майном, дозволить зберегти статус-кво до ухвалення судом рішення по суті та забезпечити реальну дієвість майбутнього судового акту.

Крім того, як зазначає заявник, у сукупності з арештом, позивач також просить застосувати передбачений п.4 ч.1 ст. 137 ГПК України захід забезпечення заборону іншим особам вчиняти будь-які дії щодо предмета спору, у тому числі передачу, відчуження, внесення до статутного капіталу, встановлення обтяжень (іпотеки, застави, довірчої власності), реєстраційних дій тощо. Необхідність застосування цього заходу зумовлена тим, що реєстраційні дії або розпорядження нерухомістю можуть вчинятися не лише її формальним власником, а й іншими особами, у тому числі від імені боржника або за участі представників попередніх набувачів. Враховуючи факт визнання попередніх правочинів недійсними, неодноразових витребувань, змін у реєстрі прав та подальших претензій від третіх осіб до позивача, існує реальний ризик маніпуляцій із правовим статусом майна, зокрема через втручання осіб, які не є сторонами цієї справи, але мають фактичний чи юридичний інтерес у зміні власності або накладенні обтяжень.

Отже, на переконання заявника вжиття вказаних заходів у сукупності є не лише пропорційним, а й єдиним способом ефективного тимчасового збереження об`єкта спору у стабільному правовому статусі, що забезпечить можливість реалізації судового захисту порушених прав іпотекодержателя у разі задоволення позову.

Розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А про забезпечення позову та дослідивши матеріали позову, господарський суд зазначає наступне.

Реалізація права на судовий захист, гарантованого кожному статтями 55, 124 Конституції України, багато в чому залежить від належного правового механізму, складовою якого, зокрема, є інститут забезпечення позову у судовому процесі.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За правилами цієї статті заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду.

Суд зазначає, що виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

Європейським судом з прав людини у справі Горнсбі проти Греції (рішення від 19.03.1997) зазначено, що виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не можуть вважатися дієвими, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням.

Таким чином, саме вжиття судом заходів забезпечення позову сприяє гарантуванню відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого судового рішення, що повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини.

Господарський суд повинен врахувати потенційні ризики можливості невиконання рішення суду та гарантувати відновлення порушених прав позивача в разі задоволення позову та виконання ухваленого рішення.

Отже, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача чи інших учасників справи для того, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь особи, яка звернулась з позовом, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення. Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові кошти), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Під час вирішення питання про необхідність задоволення чи відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, суди розглядають вказані заяви з застосуванням судового розсуду (окрім випадків, які передбачені в частинах другій, п`ятій, шостій та сьомій статті 137 Господарського процесуального кодексу України).

Судовий розсуд це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами передбаченими Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення (дії), встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), найбільш оптимальний в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення конкретної справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Саме такий сталий правовий висновок Верховного Суду викладено у низці постанов останнього, зокрема, від 24.10.2022 у справі № 916/950/22 та від 15.05.2019 у справі № 910/688/13.

З наведеного слідує, що не існує універсального алгоритму застосування заходів забезпечення позову, оскільки їх вжиття або відмова у застосування останніх знаходяться у прямій залежності від фактичних обставин кожного конкретного господарського спору.

Згідно з частиною першою статті 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В силу частини четвертої статті 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Адекватність заходу щодо забезпечення позову, який застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи щодо забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів щодо забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Саме на необхідності оцінки цих обставин неодноразово акцентував Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду в постановах від 23.03.2020 у справі № 910/7338/19, від 24.06.2020 у справі № 902/1051/19, від 11.08.2020 у справі № 911/3136/19, від 26.08.2020 у справі № 907/73/19, від 19.10.2020 у справі N 915/373/20.

Під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням, зокрема, наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів.

Зі змісту наведеного вбачається, що під час розгляду заяви про застосування такого заходу забезпечення позову як накладення арешту на майно або грошові кошти суд має виходити із того, що цей захід забезпечення обмежує право особи користуватися та розпоряджатися грошовими коштами або майном, тому може застосуватись у справі, в якій заявлено майнову вимогу, а спір вирішується про визнання права (інше речове право) на майно, витребування (передачу) майна, грошових коштів або про стягнення грошових коштів.

Більше того, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як засіб запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів особи та гарантія реального виконання рішення суду за наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову. Заходи щодо забезпечення позову обов`язково повинні застосовуватися відповідно до їх мети, з урахуванням безпосереднього зв`язку між предметом позову та заявою про забезпечення позову.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою ним в ухвалі від 20.08.2018 р. у справі № 917/1390/17.

Конкретний захід забезпечення позову буде домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача (аналогічний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №753/22860/17).

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постанові Верховного Суду від 22.07.2021 у справі № 916/585/18 (916/1051/20), умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є припущення, що майно (у тому числі грошові суми), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Предметом позовних вимог у даному випадку є майнова вимога про визнання права іпотекодержателя - ТОВ АТРІКС А на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв.м., що знаходиться за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.

Як встановлено судом та як вбачається зі змісту позовної заяви, даний спір між сторонами виник у зв`язку з незаконним, на думку позивача, позбавленням його речового права як іпотекодержателя, набутого у встановленому законом порядку на підставі договору відступлення права вимоги.

При цьому, звертаючи із заявою про забезпечення позову, заявником вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК зареєструвавши у відповідному державному реєстрі право власності на відповідний м`ясомолочний комплекс, 11.05.2023 р. звернулось до державного реєстратора із заявою про поділ об`єкта нерухомого майна, у зв`язку із чим відповідний м`ясомолочний комплекс (із реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 233) поділено на наступні об`єкти нерухомого майна із реєстраційними номерами 120 та 120.

Із наданих заявником інформаційних довідок вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК як власник спірного майна 11.05.2023 року здійснило державну реєстрацію прав та їх обтяжень на нерухоме майно, у зв`язку з чим державним реєстратором за ТОВ «Глобал Ойл Логістик» зареєстровано право власності на два окремих об`єкти нерухомого майна, які утворились внаслідок поділу, та знаходяться за адресою Одеська обл., Подільський р. (Котовський р-н), смт. Любашівка вулиця Заводська будинок 20 та вулиця Заводська будинок 20А., а саме: - молочно-м`ясний комплекс, загальною площа (кв.м): 3437.9, Опис: літ. А-будівля (адміністративно-побутовий корпус), В-будівля (молочний цех), Д-будівля (прохідна), Е-будівля (вагова), І-будівля (прохідна), К-будівля (трансформаторна), М-тех. будівля, Н-будівля (склад), О,П-будівля (вбиральня), У,Ц,Ф-резервуар, Х-будівля (сарай), Ч-вапняна яма, С-будівля (водонасосна), Р-будівля (БТС), 1,3-10,№І-ІІІ, V-ХХХІХ - споруди (огорожі, колодязі, мощення), Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120;

- м`ясо-молочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1, Опис: літ. Б-будівля (м`ясний цех), Г-будівля (теплиця), Л-будівля (ангар), № 2,IV-споруди (огорожа, мощення, Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 120.

Підставами для реєстрації зазначено, серед іншого технічні паспорти та довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна.

Так з наявних довідок вбачається, що право власності на обидва вищенаведені об`єкти нерухомого майна зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК, зокрема на підставі технічних паспортів та довідки щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна. Крім того, наявні розділи про державну реєстрацію обтяжень на вказане майно на підставі укладеного 17.05.2023 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК та Товариством з обмеженою відповідальністю НАУКОВО-ВИРОБНИЧЕ ПІДПРИЄМСТВО „ПРОДАГРОКОМ, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою М.Є. за № 1456, іпотечного договору.

Поряд з цим, як встановлено судом, наразі за результатом розгляду справи №916/2027/23, рішенням Господарського суду Одеської області від 30.01.2024 року позов ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" було частково задоволено, зокрема скановано вищезазначені реєстраційні дії та витребувано у ТОВ ГЛОБАЛ ОЙЛ ЛОГІСТИК на користь ПрАТ "Одеський м`ясокомбінат" об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс за адресою: Одеська область, смт. Любашівка, вул. Заводська, 20.

Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30.01.2003 № 3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Створення для особи, яка звернулась за захистом порушеного права, становища, коли захист такого права не відбудеться у межах одного судового провадження, є неприпустимим.

Викладене свідчить про те, що забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. При вирішенні питання щодо вжиття відповідних заходів забезпечення позову, суд зобов`язаний на підставі поданих заявником доказів та аргументів оцінити саме обґрунтованість припущення можливості ухилення від виконання судового рішення та забезпечення ефективного захисту порушених інтересів держави.

Умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання (ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.11.2021 у справі № 344/14718/20).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 (провадження № 14-729цс19) вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів. Необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2020 у справі № 320/3560/18.

Таким чином, заходи забезпечення позову спрямовані на усунення перешкод для подальшого виконання рішення у справі, адже їх незастосування може суттєво ускладнити чи взагалі унеможливити виконання такого рішення та ефективно захистити порушені інтереси держави через виникнення потреби у повторному зверненні до суду з іншим позовом.

Господарський суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у даному випадку не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, спрямовані на недопущення утруднення чи неможливості виконання рішення, а також перешкоджання завдання шкоди позивачу.

Необхідність у зазначених заходах забезпечення позову викликана тим, що у разі відчуження нерухомого майна відповідачем та здійснення реєстраційних дій стосовно спірного нерухомого майна, у разі задоволення позову позивача таке відчуження призведе до необхідності звернення із новим позовом до добросовісного набувача в порядку вимог ст. 388 ЦК України, в межах якої можливості витребування майна обмежені.

Відтак, невжиття заявлених заходів забезпечення позову призведе до порушення вимог щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження без нових звернень до суду.

При цьому, слід підкреслити необхідність вжиття саме обох цих заходів з огляду на наступне.

Спільною властивістю судового арешту і заборони вчинення реєстраційних дій є те, що вони зобов`язують державного реєстратора утриматися від вчинення реєстраційних дій щодо того чи іншого об`єкта нерухомого майна.

Водночас, вони не є тотожними за своєю природою та мають низку відмінностей у наслідках.

Неврахування особливостей може призвести для заявника до негативних наслідків, для якого можуть виникнути у подальшому перешкоди виконання рішення суду, прийнятого на його користь.

Так, згідно з п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - Закон) наявність зареєстрованих обтяжень, зокрема, судового арешту, є підставою для відмови у державній реєстрації прав.

У такому випадку розгляд заяви про державну реєстрацію прав завершується шляхом прийняття рішення про відмову у державній реєстрації прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону заборона вчинення реєстраційних дій є підставою для зупинення державної реєстрації прав. Слід зазначити, що у разі зупинення державної реєстрації прав заява про державну реєстрацію прав залишається нерозглянутою до скасування заборони вчинення реєстраційних дій. Після скасування заборони вчинення реєстраційних дій розгляд заяви про державну реєстрацію прав поновлюється.

Водночас, важливо враховувати, що ч. 4 ст. 24 Закону передбачені випадки, коли наявність зареєстрованих обтяжень, у тому числі судового арешту, не є підставою для відмови у державній реєстрації прав, а саме:

- державна реєстрація речових прав на нерухоме майно на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

- державна реєстрація права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав за особою, щодо якої або щодо майна якої наявні обтяження у спеціальному розділі Державного реєстру прав, чи в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, що є невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав;

- державна реєстрація права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону;

- державна реєстрація інших обтяжень речових прав на нерухоме майно (крім іпотеки);

- державна реєстрація права власності на нерухоме майно на підставі свідоцтва про право на спадщину;

- державна реєстрація права власності на нерухоме майно іпотекодержателем - фінансовою установою в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України Про іпотеку. Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

Таким чином, доцільно мати на увазі, що проведення державної реєстрації у вищевказаних випадках за наявності судового арешту, не буде порушенням закону з боку суб`єкта реєстраційних дій.

У той час, як наявність зареєстрованої заборони вчинення реєстраційних дій є безумовною підставою для зупинення державної реєстрації прав і законодавством не встановлено жодних винятків, які б дозволяли державному реєстратору проводити державну реєстрацію за її наявності.

Обраний позивачем спосіб забезпечення позову відповідає його предмету та наведені вище обставини свідчать про виникнення певної правової невизначеності у відносинах власності на таке майно, а тому існує обґрунтована необхідність у збереженні існуючих на сьогоднішній день кола суб`єктів спірних правовідносин та відображеної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформації щодо такого майна.

При цьому, у випадку відчуження майна та проведення чергових реєстраційних дій, позивач змушений буде звертатися з новим позовом про визнання недійсними таких записів та звертати свої вимоги про знесення вже до нового власника. Така ситуація є недопустимою. Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18 звернула увагу, що при вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявленого заходу забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, зокрема, чи зможе позивач їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Отже враховуючи, що між сторонами виник спір щодо права іпотекодержателя, приймаючи до увагу неодноразову зміну власників спірного майна, суд доходить висновку що невжиття заходів забезпечення позову може унеможливити виконання рішення суду та поновити прав позивача, адже це може призвести до повторного відчуження спірного майна на користь інших осіб.

Господарський суд зазначає, що вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову не призведе до будь-яких негативних наслідків для відповідача.

Вжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову не призведе до обмеження відповідача у здійсненні основної його діяльності, адже позивачем не вимагається заборона користування цим майном, а лише заборона розпорядження останнім на час судового розгляду та, за умови задоволення позову, на час виконання судового рішення. Отже, такі заходи не позбавлять відповідача прав та законних інтересів власника майна (права володіння та користування), адже такі заходи мають тимчасовий характер та не позбавляють останнього його прав здійснювати його основну діяльність, у той час, як їх вжиття забезпечить збереження балансу інтересів сторін та узгоджується із критеріями розумності, обґрунтованості та адекватності.

Виходячи зі змісту спірних правовідносин, вжиті заходи забезпечення позову мають наслідком лише збереження існуючого становища до розгляду цієї справи по суті та ніяким чином не зумовлюють фактичного вирішення спору по суті. Дані заходи забезпечать збалансованість інтересів сторін, оскільки нададуть можливість захисту порушеного права у разі задоволення позову та не призведе до втручання у господарську діяльність відповідача, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо розпорядження цим майном відповідачем задля запобігання перешкод у поновлені порушеного права у разі задоволення позову.

Разом із тим, застосування заходів забезпечення позову не порушить прав та охоронюваних законом інтересів відповідача у справі чи інших осіб, що не є учасниками даного судового процесу, не призведе до втручання у звичайну діяльність учасників судового процесу, а лише запровадить тимчасові обмеження щодо розпорядженням нерухомим майном, існування якого дозволить створити належні умови для запобігання перешкод у поновлені порушеного права у разі задоволення позовних вимог.

Отже, застосування заходу забезпечення позову гарантуватиме у майбутньому поновлення порушеного права у разі задоволення позову, оскільки залежить від наявності у відповідача спірного нерухомого майна.

За таких обставин, позивачем доведено наявність обґрунтованого припущення, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист та поновлення порушеного права (у разі прийняття судом рішення про задоволення/часткове задоволення позову позивача).

Застосування заходів забезпечення позову, обраних позивачем, відповідають статтям 136, 137 Господарського процесуального кодексу України, а також вимогам співмірності, розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовних вимог.

Наведене вище свідчить про необхідність задоволення заяви позивача про забезпечення позову шляхом накладання арешту на об`єкти нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв. м, розташований за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156; об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А; об`єкт нерухомого майна м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20 та заборони державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна: - м`ясомолочного комплексу загальною площею 5 794,9 кв. м, розташованого за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156; - м`ясомолочного комплексу, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А; - м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

та заборони органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, Міністерству юстиції України та його територіальним органам, нотаріусам та іншим органам чи особам, які виконують функції державної реєстрації прав на нерухоме майно у відповідності до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вчиняти будь-які реєстраційні дії у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна, що належить на праві власності ТОВ Дів-С (), а саме будівлі та споруди, загальною площею 1742,3 кв.м. розташовані за адресою: Херсонська область, м. Херсон, Миколаївське шосе, будинок 4 км, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1.

Господарський суд вказує, що вжиті судом заходи забезпечення позову відповідають процесуальним нормам, що регулюють дані правовідносини, зокрема, вимогам розумності, обґрунтованості, адекватності, збалансованості інтересів сторін, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги . Одночасно суд вважає, що у даному випадку вжиття заходів забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, оскільки мета забезпечення позову це негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення порушення справедливого та ефективного захисту порушених прав, при цьому заходи забезпечення позову мають суто процесуальний забезпечувальний характер та їх вчинення жодним чином не впливає на вирішення справи по суті.

Згідно зі ст. 140 ГПК України залежно від обставин справи суд може забезпечити позов повністю або частково. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Враховуючи, що застосування зустрічного забезпечення позову відповідно до ч.1 ст. 141 ГПК України є правом, а не обов`язком суду, господарський суд не вбачає на даний час підстав для застосування зустрічного забезпечення позову, на даний час у суду відсутня інформація з приводу можливих збитків відповідача у зв`язку із вжиттям заходів забезпечення позову. При цьому, господарський суд роз`яснює відповідачу про можливість подання до суду відповідного клопотання, яке підлягає розгляду в порядку та протягом строків, встановлених статтею 141 ГПК України.

Керуючись ст.136,137,140,232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю АТРІКС А про забезпечення позову за вх.№2-1115/25 від 15.07.2025р. по справі №916/2589/25 задовольнити.

2. Вжити заходів забезпечення позову у справі №916/2589/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АТРІКС А» до Приватного акціонерного товариства «Одеський м`ясокомбінат» про визнання прав іпотекодержателя, а саме:

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс загальною площею 5 794,9 кв. м, розташований за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156.

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочний комплекс, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А;

- накласти арешт на об`єкт нерухомого майна м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та органам державної реєстрації прав (в тому числі Міністерству юстиції України та його територіальним органам, виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним, районним у містах Києві і Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень) вчиняти будь-які реєстраційні дії, в тому числі, але не обмежуючись, державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень на нерухоме майно, відкриття та/або закриття розділів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також вносити до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записи про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень, записи про скасування державної реєстрації речових прав та їх обтяжень, зміни до таких записів щодо об`єктів нерухомого майна: - м`ясомолочного комплексу загальною площею 5 794,9 кв. м, розташованого за адресою: Одеська область, смт Любашівка, вул. Заводська, 20, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 19995156; - м`ясомолочного комплексу, загальною площею (кв.м): 3039.1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20-А; - м`ясомолочного комплексу, загальною площа (кв.м): 3437.9 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 120, який розташований на земельній ділянці кадастровий номер :02:003:0258, реєстраційний номер 233, площею 2,836 га) за адресою: Одеська область, Подільський район, смт. Любашівка, вул. Заводська, будинок 20.

Стягувачем за ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю АТРІКС А (27500, Кіровоградська область, м. Світловодськ, вул. Ювілейна, 1д, офіс 112, )

Боржником за ухвалою є: Приватне акціонерне товариство Одеський м`ясокомбінат (65013, м. Одеса, вул. Чорноморського козацтва, буд. 80, )

Ухвала про забезпечення позову є виконавчим документом та виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала може бути пред`явлена до виконання протягом трьох років з дня її постановлення.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її постановлення.

Суддя Погребна Катерина Федорівна