ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р. Справа № 910/5858/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Михальської Ю.Б.

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024

у справі № 910/5858/24 (суддя Алєєва І.В.)

за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд - Асистенс"

про стягнення 57 690, 90 грн, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Буд - Асистенс" пені у розмірі 57 690, 90 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем не було належним чином виконано умови договору купівлі-продажу №Л/НКМ-22768п/НЮ від 25.10.2022 (надалі- Договір), в частині порушення строків вивезення товару. Тому, на підставі статей 549 та 612 Цивільного кодексу України та пункту 5.4 зазначеного договору позивачем нараховано та заявлено до стягнення з відповідача пеню у розмірі 57 690, 90 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2024 відкрито провадження у справі № 910/5858/24 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 по справі №910/5858/24 у позові відмовлено повністю.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідачем не допущено порушення умов Договору, у зв`язку з чим місцевий господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення пені у заявленому розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, від Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» до Північного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга, в якій скаржник просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 ухваливши нове, яким позов задовольнити повністю.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням матеріального права, внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, що є підставою для його скасування. Так, скаржник вважає, що у матеріалах справи містяться всі належні докази, які підтверджують розмір заявлений до стягнення пені.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 08.08.2024, матеріали апеляційної скарги Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» по справі № 910/5858/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 27.08.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з перебуванням судді Шаптала Є.Ю. у відпустці.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.08.2024 справу № 910/5858/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Сибіги О.М., суддів Вовка І.В., Гончарова С.А.

27.07.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду витребувано з Господарського міста Києва матеріали справи № 910/5858/24.

19.09.2024 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5858/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5858/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024, ухвалено справу розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

29.10.2024 до Північного апеляційного господарського суду від представника відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення - без змін.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 15.11.2024 призначено повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку з відставкою судді Вовка І.В. та відпусткою судді Гончарова С.А.

Згідно витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.11.2024 справу № 910/5858/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючого судді (судді-доповідача) Сибіги О.М., суддів Михальської Ю.Б., Козир Т.П.

18.11.2024 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу №910/5858/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024. Ухвалено справу № 910/5858/24 за вказаною апеляційною скаргою розглядати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження.

Розпорядженням Керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.02.2025, в зв`язку з перебуванням судді Козир Т.П., яка входить до складу колегії суддів та не є головуючим суддею (суддею-доповідачем), у відпустці, призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/5858/24.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 для розгляду справи № 910/5858/24 сформовано колегію суддів Північного апеляційного господарського суду, у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Михальська Ю.Б., Тищенко О.В.

28.02.2025 ухвалою Північного апеляційного господарського суду новоутвореною колегією суддів прийнято до свого провадження справу №910/5858/24 за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Львівська залізниця» Акціонерного товариства «Українська залізниця» на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 у справі №910/5858/24 змінити у його мотивувальній частині, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 25.10.2022 між Акціонерним товариством «Українська залізниця» в особі регіональної філії «Львівська залізниця» (надалі - Продавець, скаржник) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Буд - Асистенс» (надалі - Покупець) було укладено Договір купівлі-продажу №Л/НКМ-22768п/НЮ.

У відповідності до п. 1. 1. Договору Продавець зобов`язався передати у власність, а Покупець прийняти та оплатити товар (металобрухт) (надалі - товар).

Пунктом 1.2. Договору сторонами обумовлено загальну кількість товару, яка становить 104,766 тонн. Допустиме відхилення загальної ваги за Договором - до мінус 5% (п`яти відсотків) від загальної кількості товару.

Так, на виконання умов Договору, 16.06.2023 Покупцем здійснено оплату вартості товару на суму 204 380,00 грн, що підтверджується довідкою про надходження коштів №ЦЗВ-118/4028 від 19.06.2023.

Пунктом 3.20. Договору передбачено обов`язок Покупця забезпечити вивезення товару зі складу Продавця протягом 3 (трьох) місяців з моменту здійснення оплати за нього.

Враховуючи пункт 3.20. Договору, кінцевий строк вивезення товару визначено до 16.09.2023.

Відповідно до п. 3.2 Договору, датою передачі кожної відвантажуваної партії товару, вважається дата підписання сторонами Акта приймання-передачі.

18.11.2022 Покупцем вивезено товар в кількості 54,90 тонни на суму 255 010,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №19/ПЧ-17 від 18.11.2022.

22.06.2023 Покупцем вивезено Товар в кількості 21,50 тонна на суму 99 867,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №18/ПЧ-1 від 22.06.2023.

22.06.2023 Покупцем вивезено товар в кількості 21,91 тонна на суму 101 771,95 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №19/ПЧ-1 від 22.06.2023.

Позивачем зазначено, що станом на 17.09.2023 Покупцем не було вивезено товар із оплаченої суми в кількості 0,690 тонн на суму 3 205,05 грн.

Пунктом 5.4 Договору сторонами передбачено, що за порушення Покупцем строків, передбачених пунктом 3.20. цього Договору, більше ніж 30 (тридцять) календарних днів, Покупець сплачує Продавцю пеню в розмірі 10% від вартості невиконаного та/або неналежно виконаного зобов`язання за кожен день прострочення.

У зв`язку із неналежним виконанням Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд - Асистенс" умов договору в частині порушення строків вивезення товару, у позивача виникла необхідність звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача пені у розмірі 57 690, 90 грн, на підставі статей 549 та 612 Цивільного кодексу України та пункту 5.4. Договору.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму; до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 Цивільного кодексу України).

Звертаючись до суду з даним позовом позивач стверджує, що Товариством з обмеженою відповідальністю "Буд - Асистенс" неналежним чином виконано умови Договору в частині порушення строків вивезення товару, а саме станом на 17.09.2023 Покупцем не було вивезено товар із оплаченої суми в кількості 0,690 тонн на суму 3 205,05 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, місцевим господарським судом зроблено висновок, що відповідачем не допущено порушення умов Договору, а саме взято до уваги його пункт 1.2., де вказано про допустиме відхилення загальної ваги за Договором - до мінус 5% (п`яти відсотків) від загальної кількості товару.

Між тим, колегія суддів не погоджується з мотивувальною частиною рішення суду першої інстанції, враховуючи наступне.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, п. 1.2. Договору сторонами обумовлено загальну кількість товару, який підлягає вивезенню та становить 104,766 тонн.

Пунктом 3.20. Договору передбачено обов`язок Покупця забезпечити вивезення Товару зі складу Продавця протягом 3 (трьох) місяців з моменту здійснення оплати за нього.

На виконання умов Договору, 16.06.2023 Покупцем здійснено оплату вартості товару на суму 204 380,00 грн, що підтверджується довідкою про надходження коштів №ЦЗВ-118/4028 від 19.06.2023.

Так, уклавши договір, сторонами погоджено його п. 3.20. Договору, згідно якого кінцевий строк вивезення товару встановлено до 16.09.2023.

Як вже було встановлено судом, на виконання умов договору Покупцем вивезено товар у наступні дати та кількості:

- 18.11.2022 в кількості 54,90 тонни на суму 255 010,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №19/ПЧ-17 від 18.11.2022.

- 22.06.2023 в кількості 21,50 тонна на суму 99 867,50 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №18/ПЧ-1 від 22.06.2023.

- 22.06.2023 в кількості 21,91 тонна на суму 101 771,95 грн, що підтверджується Актом приймання-передачі металобрухту №19/ПЧ-1 від 22.06.2023.

Отже, судом апеляційної інстанції, враховуючи п. 1.2. Договору здійснено перерахунок допустимого відхилення загальної ваги за Договором та встановлено, що Покупцем не було вивезено товар в кількості 0,690 тонн на суму 3 205,05 грн.

При цьому, згідно з вимогами пункту 3 частини З статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити обґрунтований розрахунок сум, що стягуються.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

Диспозитивність означає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ч. 1ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Частиною 2 статті 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

З аналізу змісту наведених статей вбачається, що нарахування пені, зокрема, визначення суми заборгованості та періодів нарахування є обов`язком особи, яка звертається до суду з вимогою про стягнення таких сум.

Суд зобов`язаний перевірити наданий розрахунок на предмет дотримання у такому розрахунку вимог чинного законодавства та правильності арифметичних розрахунків. Однак, суд не має права самостійно замість позивача складати розрахунки штрафних санкцій, зокрема, визначати період нарахування таких сум тощо.

У постанові Верховного Суду від 26 січня 2022 року у справі №910/18557/20 зазначено наступне:

«Визначаючи розмір заборгованості відповідача, суд зобов`язаний належним чином дослідити подані стороною докази (зроблений позивачем розрахунок заборгованості), перевірити його, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а в разі незгоди з ними повністю або частково - зазначити правові аргументи на їх спростування та навести в рішенні свій розрахунок - це процесуальний обов`язок суду».

Так, колегією суддів встановлено, що обґрунтованого розрахунку заявленої до стягнення пені з зазначенням періодів нарахування «з» - «по» до позовної заяви взагалі не додано.

Суд апеляційної інстанції відмічає, що за відсутності зазначення періодів нарахування перевірити правильність нарахованих позивачем сум до стягнення є неможливим.

За таких обставин, колегія суддів уважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача пені задоволенню не підлягають.

За висновками колегії суддів, доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі про ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення з: порушенням норм матеріального та процесуального права; без належного дослідження та врахування всіх обставин справи, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

На переконання суду апеляційної інстанції, позовні вимоги Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" задоволенню не підлягають, з урахуванням мотивів та висновків даної постанови.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України.

Частиною 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Рішення господарського суду має ґрунтуватись на повному з`ясуванні такого: чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у процесі, та якими доказами вони підтверджуються; чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин; яка правова кваліфікація відносин сторін, виходячи з фактів, установлених у процесі розгляду справи, та яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Частиною 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Частиною 4 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що зміна судового рішення може полягати в доповнення або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі, не знайшли своє підтвердження під час розгляду справи в апеляційному порядку, у зв`язку з чим резолютивна частина оскаржуваного рішення про відмову у задоволенні позову підлягає залишенню без змін, а мотивувальна частина оскаржуваного рішення на підставі ч. 4 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України підлягає зміні, з урахуванням мотивів даної постанови.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, ч. 4 ст. 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Львівська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 у справі № 910/5858/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 у справі № 910/5858/24 - змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції даної постанови.

3. Резолютивну частину рішення Господарського суду міста Києва від 24.07.2024 у справі № 910/5858/24 - залишити без змін.

4. Судовий збір за подачу апеляційної скарги - залишити за позивачем.

5. Матеріали справи № 910/5858/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

Ю.Б. Михальська