ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Справа№ 910/9569/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Алданової С.О.

Євсікова О.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Касіяненко І.В. (в режимі відеоконференції)

від відповідача: Єфремов В.О.

розглянувши матеріали апеляційної скарги Державного підприємства «Гарантований покупець»

на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025, повний текст якого складено та підписано 24.03.2025

у справі № 910/9569/24 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП»

до Державного підприємства «Гарантований покупець»

про стягнення коштів,

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Гарантований покупець» про стягнення 1 284 964 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено Договір №2111/03/24 від 26.02.2024 з додатковими угодами до нього. Позивачем за вказаним Договором сплачено відповідачу грошові кошти на загальну суму 1 746 390 грн. Позивач зазначає, що у зв`язку із здійсненою ним оплатою за І-ІІ етап періоду постачання та невиконання зобов`язань в повному обсязі зі сторони відповідача (не поставлено оплачену електричну енергію) у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 1 280 334 грн, яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення 3% річних у розмірі 4630 грн.

Матеріально-правовою підставою позову позивач обрав норми статей 11, 202, 525, 626, 629, 665, 691, 692, 712, 1212 ЦК України.

Короткий зміст доводів та заперечень відповідача

Відповідач з позовом не погодився, посилаючись на те, що згідно укладеного між сторонами Договору, повернення надмірно сплачених грошових коштів здійснюється лише у випадку, якщо позивач, як покупець за договором або сплатив неустойку або звернувся із заявою про зарахування коштів у розмірі перевищення вартості купленої електричної енергії в оплату неустойки за цим Договором. Відповідач зазначає, що ані сплати неустойки, ані звернення позивача про зарахування грошових коштів здійснено не було, що виключає можливість та обов`язок відповідача щодо повернення відповідачем сплачених грошових коштів.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 позов задоволено частково. Стягнуто з Державного підприємства «Гарантований покупець» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» заборгованість у розмірі 1 280 334 грн, 3% річних у розмірі 3882 грн 98 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 15410 грн 61 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Рішення, з посиланням на підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 та ст.ст. 625, 1212 ЦК України мотивовано тим, що у Відповідача відсутні підстави нарахування та стягнення з Відповідача штрафних санкцій (неустойки), так само як і відсутні підстави для застосування визначеної п.5.7. Договору умови щодо повної оплати неустойки Покупцем відповідно до п.6.4. Договору, а відтак суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність у Відповідача підстав для неповернення Позивачу грошових коштів за оплачену, але непоставлену електроенергію.

Перевіривши наданий Позивачем розрахунок 3% річних, суд встановив помилку у цьому розрахунку. Здійснивши власний розрахунок 3% річних, суд виснував, що з Відповідача на користь Позивача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 3 882,98 грн за прострочення грошового зобов`язання за період з 17.06.2024 по 31.07.2024.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цим рішенням, Відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить оскаржене рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

А саме апелянт посилається на те, що:

- судом не враховано вимоги пункту 5.6. Договору, відповідно до якого у випадку призупинення продажу електричної енергії відповідно до п. 5.1. цього Договору, крім підпункту 5.1.5., Продавець звільняється від будь-якої відповідальності та обов`язку щодо повернення Покупцю сплачених коштів та відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених Покупцем (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупиненням продажу Продавцем електричної енергії.

- в ході розгляду справи Позивач не надало жодних пояснень щодо того, на якій правовій підставі він припинив виконувати взяті на себе зобов`язання. Позивач не провів оплату за наступні етапи купівлі продажу електричної енергії (з 6 по 30 березня) та не зазначив, які обставини завадили йому виконувати взяті зобов`язання належним чином;

- суд не врахував, що сторонами у пунктах 5.6. та 5.7.Договорі погоджена можливість застосування оперативно-господарської санкції у вигляді утримання Відповідачем в односторонньому безумовному порядку отриманих від Позивача сум до моменту сплати штрафу Позивачем, що відповідає вимогам 236 ГК України, ч. 1 та 2 ст. 237 ГК України.

Правова позиція щодо апеляційної скарги позивача

Позивач у своєму відзиві проти апеляційної скарги заперечив, посилаючись на те, що в апеляційній скарзі відсутнє належного обґрунтування порушень судом першої інстанції норм права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/9569/24 та відкласти вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги до надходження матеріалів справи № 910/9569/24.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.05.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України, у зв`язку з відсутністю доказів сплати судового збору у розмірі 28 894,88 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

02.06.2025 недоліки апеляційної скарги усунено.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/9569/24. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 07.07.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу Державного підприємства «Гарантований покупець» на рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 в письмовій формі не пізніше ніж 30.06.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 30.06.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників учасників справи

Представник відповідача в судовому засіданні 07.07.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні 07.07.2025 заперечив проти доводів апелянта з підстав, викладених у відзиві та просив відмовити в її задоволенні.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржене рішення без змін.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Суд першої інстанції, на підстав сукупності належних та допустимих доказів визнав встановленими такі обставини справи.

Судом встановлено, що 26.02.2024 між Державним підприємством «Гарантований покупець» (далі - Продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (далі - Покупець) укладено Договір №2111/03/24 купівлі-продажу електричної енергії (з особливими умовами) на ринку двосторонніх договорів (далі - Договір), відповідно до умов якого продавець зобов`язаний подати електричну енергію вироблену з альтернативних джерел енергії покупцю, а покупець зобов`язаний купити (прийняти та оплатити) електричну енергію, вироблену з альтернативних джерел енергії, в обсягах та за ціною, що визначаються за результатами електронних аукціонів на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та на умовах, що визначені у цьому Договорі.

Відповідно до п.3.1. Договору періодом купівлі-продажу електричної енергії є календарні дати, вказані в Додатковій угоді.

Плановий обсяг електричної енергії, що купується та продається за цим Договором визначається за результатами проведеного аукціону на підставі відповідного аукціонного свідоцтва та зазначається у Додатковій угоді до цього Договору. (п.3.2. Договору)

Купівля-продаж електричної енергії здійснюється згідно з графіками купівлі-продажу електричної енергії, що зазначаються у Додатковій угоді до цього Договору. (п.3.4. Договору)

Відповідно до 4.4 Договору Покупець здійснює оплату Продавцю авансових платежів за кожним етапом Періоду купівлі-продажу відповідно до порядку, визначеному цим Договором.

Згідно п. 4.5 Договору Період купівлі-продажу визначається відповідно до результатів електронного аукціону та підписаної відповідної Додаткової угоди до цього Договору.

Пунктом 4.6. Договору визначено, що кожний календарний місяць Періоду купівліпродажу складається з таких етапів: I етап: 01-05 число календарного місяця; II етап: 06-10 число календарного місяця; III етап: 11-15 число календарного місяця; IV етап: 16-20 число календарного місяця; V етап: 21-25 число календарного місяця; VI етап: з 26 по останнє число календарного місяця.

Покупець забезпечує оплату авансового платежу за електричну енергію Продавцю не пізніше ніж за 2 (два) дні до початку відповідного етапу (визначені п.4.6 Договору) календарного місяця Періоду купівлі-продажу у розмірі не меншому 100 відсотків вартості електричної енергії, що підлягає купівліпродажу в цілому за такий етап. При цьому, оплата за ІІ-VI етапи календарного місяця Періоду купівлі-продажу здійснюється Покупцем не раніше 1-го (першого) числа календарного місяця Періоду купівлі-продажу. (п.4.7. Договору)

Відповідно до п.4.10 Договору сума гарантійного внеску, внесена Покупцем для участі в аукціоні, після його фактичного надходження від Організатора аукціону на банківський рахунок Продавця зараховується Продавцем як оплата електричної енергії за цим Договором, у такому порядку: 1) сплата заборгованості за продану електричну енергію за Договором (у разі наявності); 2) оплата електричної енергії за останній етап календарного місяця Періоду купівлі-продажу.

Продавець має право призупинити продаж електричної енергії Покупцю та звільняється від виконання зобов`язань за цим Договором на час призупинення у разі настання та на період дії визначених цим пунктом обставин. (п.5.1. Договору)

Згідно з п.5.6. Договору у випадку призупинення продажу електричної енергії відповідно до п.5.1. Договору, крім п.5.1.5., Продавець звільняється від будь-якої відповідальності та обов`язку щодо повернення Покупцю сплачених коштів та відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків понесених Покупцем (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупинення продажу Продавцем електричної енергії.

Пунктом 5.7. Договору передбачено, що у випадку призупинення продажу електричної енергії, відповідно до п.5.1. цього Договору, крім п.5.1.5., Продавець за умови повної оплати неустойки Покупцем відповідно до п.6.4. Договору та підписання обома сторонами Акта купівлі-продажу, за письмовим зверненням Покупця, здійснює повернення Покупцю надмірно сплачених Покупцем коштів, понад вартість проданої Продавцем електричної енергії, без відшкодування штрафних санкцій, витрат, збитків, понесених Покупцем (прямо або опосередковано) у зв`язку з призупинення продажу Продавцем електричної енергії та з урахуванням п.5.11. цього Договору.

За письмовим зверненням Покупця сплачені Покупцем кошти у розмірі перевищення вартості купленої електричної енергії за цим Договором можуть бути зараховані в оплату неустойки за цим Договором з відповідним перенесенням цих коштів з поточного рахунку Продавця на окремий рахунок для сплати штрафних санкцій, який зазначено в реквізитах цього Договору. (п.5.11. Договору)

У випадку призупинення продажу електричної енергії відповідно до п.5.1. цього Договору, крім п.5.1.5, Покупець сплачує Продавцю неустойку у розмірі, що дорівнює вартості обсягу електричної енергії з ПДВ, продаж якого призупинено Продавцем. (п.6.4. Договору)

Відповідно до Додаткової угоди від 26.02.2024 №2112/03/24 періодом купівлі-продажу електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01 березні 2024 року по 24:00 годин 10 березня 2024 року. Плановий обсяг становить 450 МВт*год за ціною 1959 грн без ПДВ за 1 МВт*год; № 2113/03/24 відповідно до якої періодом купівлі-продажу електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01 березні 2024 року по 24:00 годин 10 березня 2024 року. Плановий обсяг становить 350 МВт*год за ціною 1851 грн без ПДВ за 1 МВт*год; № 2114/03/24 відповідно до якої періодом купівлі-продажу електричної енергії є календарні дати з 00:00 годин 01 березні 2024 року по 24:00 годин 10 березня 2024 року. Плановий обсяг становить 250 МВт*год за ціною 1650 грн без ПДВ за 1 МВт*год.

27.02.2024 позивачем було здійснено оплату авансового платежу на суму 1165140 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією №363 від 27.02.2024 із призначенням платежу: «Оплата згідно дог. №2111/03/24 від 26.02.2024 та ДУ № 2112/03/24, № 2113/03/24, ДУ № 2114/03/24 від 26.02.2024р. за е/е 03.2024р, 1 етап т.ч.в т.ч. ПДВ 194 190.00 грн»

Відповідно до листа відповідача №31/951 від 28.02.2024 позивачем було сплачено гарантійний внесок у розмірі 48 4375 грн без ПДВ.

Крім того, позивачем було сплачено суму ПДВ у розмірі 96 875 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №364 від 27.02.2024 із призначенням платежу: «Оплата ПДВ від гарантійного внеску згідно дог. №2111/03/24 від 26.02.2024 та ДУ № 2112/03/24, № 2113/03/24, №2114/03/24 від 26.02.2024р. за е/е 03.2024р.»

Судом першої інстанції встановлено, що позивачем за Договором та Додатковими угодами до нього було сплачено відповідачу грошові кошти на загальну суму 1746390? грн.

Крім того, в матеріалах справи наявна зареєстрована податкова накладна №280 від 29.02.2024 на суму 1746390 грн.

Листом №01/13219 від 01.03.2024 НЕК «Укренерго» повідомило позивача про те, що у ТОВ «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (, ЕІС-код 62X44O) була зафіксована від`ємна сальдована величина, яка сформувалась в торговій зоні «ОЕС України» за розрахункові періоди з 13:00 до 24:00, та була врегульована купівлею обсягів електричної енергії на ВДР за наявності операцій з продажу на РДН в один розрахунковий період протягом розрахункових періодів з 18:00 до 21:00. При цьому у зазначені періоди заявлений обсяг продажу на РДН був більшим за заявлений обсяг купівлі. Так, для торгової зони «ОЕС України» на період з 03 березня до 17 березня 2024 року (включно) усі ДД ТОВ «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (, ЕІС-код 62X44O) відхилено, а максимальний обсяг продажу на РДН на ці дні встановлено на рівні 0 МВт*год.

Листом №06-01/03 від 01.03.2024 позивач запропонував відповідачу варіанти врегулювання договірних відносин.

Листом від 03.03.2024 відповідач повідомив позивача про призупинення продажу електричної енергії за Договором на торгову добу 04.03.2024.

У своїх листах №31/1024 від 05.03.2024, №31/1102 від 12.03.2024, №31/1316 від 20.03.2024 відповідач зазначив про те, що продавець був вимушений призупинити продаж електричної енергії за Договором на торгову добу 03.03.2024; на торгові доби 04.03.2024 та 05.03.2024 та починаючи з торгової доби 06.03.2024. По завершенню періоду купівлі-продажу, загальний обсяг електричної енергії, продаж якого було призупинено продавцем по Договору за період з 03.03.2024 по 10.03.2024 склав 840,000 МВт*год на загальну вартість 1864224 з ПДВ. Також відповідач вказав на необхідність оплати нарахованої неустойки за Договором у розмірі 1864224 грн та надав відповідний розрахунок.

Крім того, відповідач звертався до позивача з претензією №15/2030 від 24.04.2024, якою вимагав від позивача сплати нарахованих штрафних санкцій та 3% річних в суму 1883320,21 грн.

В свою чергу, позивач листом №19/24-01 від 19.03.2024 просив відповідача повернути переплату, що виникла за Договором за березень 2024 року у суму 1280334 грн з ПДВ.

Також, позивач у своєму листі №04/21-03 від 21.03.2024 та відповіді на претензію №04/29-05 від 29.05.2024 посилаючись на положення постанови НКРЕКП від 25.02.2022 №332 зазначив про те, що у ТОВ «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» відсутні підстави для задоволення листів відповідача та сплати неустойки у нарахованому розмірі.

13.06.2024 (поштове відправлення №212) позивач направив на адресу відповідача претензію №12/12.06 від 12.06.2024 у якій вказав, що оскільки строком купівлі-продажу електричної енергії є календарні дати з 00:00 годи 01.03.2024 по 24:00 год 10.03.2024, а постачання відбувалось лише з 01.03.2024 по 02.03.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 1280334 грн, яку позивач просить повернути.

Вказану претензію позивача №12/12.06 від 12.06.2024 ДП «Гарантований покупець» було отримано 17.06.2024, що підтверджується інформацію з сайту АТ «Укрпошта» щодо відстеження поштового відправлення №212.

Відповідач у своїй відповідь на претензію №15/4196 від 23.07.2024 зазначив, що умовою для повернення коштів за Договором покупцю є сплата неустойки ТОВ «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП».

Позивач не погодився з такою відмовою, та вимагає у судовому порядку повернення сплачених ним коштів за непоставлену електричну енергію та 3 % річних за прострочення грошового зобов`язання.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

За результатами апеляційного перегляду справи апелянтом не доведено підстав для скасування судового рішення. Суд першої інстанції надав належну правову оцінку доводам відповідача, які є аналогічними з доводами апеляційної скарги.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що фактично купівля-продаж електричної енергії за Договором здійснювалась у період з 01.03.2024 по 02.03.2024. Згідно акту купівлі-продажу електричної енергії від 31.03.2024 за березень 2024 року, Позивачем було придбано електричну енергію в обсязі 210 МВТ*год на загальну вартість 466 056 грн з ПДВ, відтак враховуючи здійснену позивачем оплату за Договором у загальному розмірі 1 746 390 грн, сума коштів, сплаченої Позивачем понад вартість проданої Відповідачем електричної енергії становить 1 280 334 грн.?

Водночас матеріали справи не містять доказів повернення Відповідачем вказаної суми заборгованості позивачу, отже ця сума безпідставно утримується ним та підлягає стягненню на користь позивача на підставі ст. 1212 ЦК України.

Колегія вважає безпідставними та необґрунтованими доводи апелянта про відсутності у нього обов`язку з повернення сплачених Позивачем грошових коштів, оскільки Позивачем не було сплачено нараховану Відповідачем неустойку, а пунктами 5.6. та 5.7 Договору погоджена можливість застосування оперативно-господарської санкції у вигляді утримання відповідачем в односторонньому безумовному порядку отриманих від Позивача сум до моменту сплати ним штрафу, що відповідає вимогам 236 ГК України, ч. 1 та 2 ст. 237 ГК України.

З цього приводу колегія зазначає, що відповідно до підпункту 16 пункту 1 Постанови №332 (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування надано настанову зупинити нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Підпункт 16 пункту 1 Постанови НКРЕКП від 25.02.2022 № 332 це імперативна норма, якою держава вказала учасниками ринку електричної енергії, що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування зупиняється нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії».

Суд першої інстанції цілком обґрунтовано врахував висновки Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 19.04.2024 у справі № 911/1359/22 про те, що рішення Регулятора щодо порядку застосування норм про відповідальність учасників на ринку електроенергії не суперечать нормам Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України про відповідальність у договірних відносинах з огляду на те, що Регулятор в силу Закону наділений повноваженнями унормовувати договірні відносини суб`єктів господарювання, що проводять свою діяльність у сфері енергетики, у тому числі в частині відповідальності за невиконання (неналежне виконання) договірних зобов`язань на ринку електричної енергії.

Хоча постанова НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 має нижчу юридичну силу порівняно з Цивільним кодексом України та Господарським кодексом України, втім її норми є обов`язковими до виконання всіма учасниками ринку та мають застосовуватись останніми у своїй господарській діяльності на ринку електроенергії, зокрема, які уклали між собою двосторонні договори відповідно до статті 66 Закону України "Про ринок електричної енергії", що також обумовлено положеннями статті 179 Господарського кодексу України, яка встановлює нормативне обмеження вільного розсуду сторін господарського договору при визначенні його умов у разі укладання типового договору.

При цьому Об`єднана палата зазначила, що такі рішення Регулятора не скасовують встановлену нормами Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України відповідальність за порушення договірних зобов`язань для учасників ринку електроенергії, та не встановлюють мораторію для застосування цієї відповідальності, позаяк Регулятор, який наділений повноваженнями нормативного регулювання договірних відносин на ринку електроенергії, з метою забезпечення стабільного функціонування ринку електричної енергії, у тому числі фінансового стану учасників ринку електричної енергії, під час особливого періоду, в межах наданих йому Законом повноважень тимчасово зупинив нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії.

Об`єднана палата у своїй постанові вказала на те, що Регулятор визначив модель поведінки як зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» між учасниками ринку електричної енергії, та вказав чітко визначений період, а саме на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення або скасування, а не скасував нарахування та стягнення штрафних санкцій або увільнив від їх нарахування або стягнення.

У справі що переглядається в апеляційному провадженні у відповідача відсутні підстави нарахування та стягнення з відповідача штрафних санкцій (неустойки) за спірний період, так само як і відсутні підстави для застосування визначеної п.5.7. Договору умови щодо повної оплати неустойки Покупцем відповідно до п.6.4. Договору, а отже відсутні підстави для застосування оперативно-господарської санкції у вигляді утримання відповідачем в односторонньому безумовному порядку отриманих від Позивача сум до моменту сплати штрафу Позивачем, що відповідає вимогам 236 ГК України, ч. 1 та 2 ст. 237 ГК України.

Тимчасовість положень постанови НКРЕКП № 332 від 25.02.2022 в частині зупинення нарахування та стягнення штрафних санкцій, передбачених договорами, що укладені відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії», між учасниками ринку електричної енергії що на період дії в Україні воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення жодним чином не впливає та не скасовує право позивача, за таких обставин вимагати повернення йому коштів, які безпідставно утримуються відповідачем за непоставлену електричну енергію.

Підстави для утримання цих коштів відповідачем до закінчення воєнного стану та протягом 30 днів після його припинення, оскільки виходячи з вимог зазначеного нормативного акту, за спірний період штрафні санкції (неустойки) взагалі не нараховуються та не стрягнуються, адже положення постанови НКРЕКП є спеціальною нормою щодо правового регулювання спірних правовідносин та підлягають обов`язковому виконанню учасниками ринку електричної енергії відповідно до статті 6 Закону України «Про ринок електричної енергії».

Відповідач безпідставно утримує кошти, сплачені відповідачем позивачу за непоставлену йому електроенергію.

Відповідно до п. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Конструкція ст. 1212 ЦК України, як і загалом норм гл. 83 ЦК України, свідчить про необхідність установлення так званої «абсолютної» безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору.

Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів), від тієї особи (набувача), з якою він вже не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі.

Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Для кондиційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212- 1214 ЦК України).

Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 20.09.2024 у справі №628/1203/19.

При цьому, Верховний Суд у постанові від 29.07.2019 у справі №756/3966/17 дійшов висновку, що стаття 1212 ЦК України застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто за допомогою інших, спеціальних способів захисту.

Положення статей 11, 202, 525, 626, 629, 665, 691, 692, 712, 1212 ЦК України судом першої інстанції до спірних правовідносин застосовані правильно. Інші доводи апеляційної не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача 3% річних

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки останні виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. При цьому, заходи відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 625 ЦК України, не є неустойкою (штрафом, пенею) чи штрафними санкціями.

Позивач просив стягнути 3 % річних у розмірі 4 630 грн за період прострочення грошового зобов`язання з 17.06.2024 по 31.07.2024.

Пункт 5.7. укладеного між сторонами договору не містять визначеного строку (терміну) протягом якого Відповідач повинен здійснити повернення коштів Позивачу, а вимогу Позивача №12/12.06 від 12.06.2024 про повернення коштів була отримано Відповідачем 17.06.2024, то останнім днем для виконання Відповідачем вказаного грошового зобов`язання було 24.06.2024, отже з урахуванням вимог ч.2 ст.530 Цивільного кодексу України першим днем прострочення є 25.06.2024.

Колегією перевірено (арифметично) здійснений судом першої інстанції перерахунок 3% річних, розмір яких складає 3 882,98 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що оскаржене рішення суду першої інстанції прийнято у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування в розумінні приписів статті 277 ГПК України відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду міста Києва від 11.03.2025 у справі №910/9569/24 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 15.07.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді С.О. Алданова

О.О. Євсіков