ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

"15" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2159/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Смелянець Г.Є.,

розглянувши заяву приватного виконавця Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа за вх.№2-1097/25 від 14.07.2025

у справі №916/2159/24

за позовом Одеського обласного комунального підприємства Видавництво Чорномор`я

до відповідача Фізичної особи-підприємця Бабаєва Васіфа Назіма Огли

про стягнення 387 244,11 грн.

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Господарського суду Одеської області від 08.07.2024 (суддя Мостепанеко Ю.І.) у справі №916/2159/24 позов задоволено. Стягнуто з Фізичної особи-підприємця Бабаєва Васіфа Назіма Огли на користь Одеського обласного комунального підприємства «Видавництво «Чорномор`я» неустойку за прострочення повернення орендованого майна у розмірі 387 244,11 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 4 646,93 грн.

02.08.2024 на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2024 видано відповідний наказ.

Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.10.2024 у справі №916/2159/24 апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Бабаєва Васіфа Назіма Огли залишено без задоволення. Рішення Господарського суду Одеської області від 08.07.2024 у справі №916/2159/24 залишено без змін.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.01.2025 у задоволенні заяви фізичної особи-підприємця Бабаєва Васіфа Назім Огли про визнання виконавчого документа таким, що частково не підлягає виконанню (вх. № 2-25/25 від 09.01.2025 р.) в порядку ст. 328 Господарського процесуального кодексу України по справі № 916/2159/24 відмовлено.

14.07.2025 за вх.№2-1097/25 господарським судом одержано заяву приватного виконавця Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа, в якій приватний виконавець просить суд встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України Бабаєву Васіфу Назіму Огли ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) без вилучення паспортного документа до виконання зобов`язань за виконавчим документом.

Розпорядженням керівника апарату суду №90 від 14.07.2025 у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. з 01.05.2025 на лікарняному, призначено повторний автоматичний розподіл заяви за вх.№2-1097/25 від 14.07.2025 у справі №916/2159/24, за результатами якого заяву розподілено судді Смелянець Г.Є.

Обґрунтовуючи заяву, приватний виконавець зазначає, що підставою для звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа є ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням. Ухилення боржника полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання.

Приватний виконавець зазначає, що як вбачається з матеріалів виконавчого провадження, а саме описової частини виконавчих документів та інформації отриманої в ході виконавчих дій боржнику були надіслані постанови про відкриття виконавчих проваджень, в яких було зазначено обов`язок подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Зазначену декларацію боржник так і не подав. Жодних коштів сплачено не було.

Таким чином, виконавець вважає, що Бабаєв Васіф Назім Огли, який після отримання листа про відкриття виконавчого провадження не перерахував кошти для погашення заборгованості на депозитний рахунок приватного виконавця, з метою ухилення від сплати суми заборгованості та виконання законних вимог рішення суду може виїхати за кордон, що суттєво перешкоджатиме повному та фактичному виконанню вимог виконавчих документів.

Отже, на думку заявника, невиконання Боржником вимог Виконавця, щодо виконання рішень суду та погашення заборгованості є беззаперечними доказами умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст.337 Господарського процесуального кодексу України тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення. Ухвала про тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути постановлена за поданням державного або приватного виконавця, яким відкрито відповідне виконавче провадження. Суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Відповідно до ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; диспозитивності; справедливості, неупередженості та об`єктивності; гласності та відкритості виконавчого провадження; розумності строків виконавчого провадження; співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

Відповідно до п.п. 14, 18, 19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження;

У разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно з ч.5 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в країну громадян України» право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

У листі Верховного Суду України від 01.02.2013 «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» (на який також посилається приватний виконавець у поданій до суду заяві) зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного встановлення усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

При цьому ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Відповідно до висновків, викладених Верховним Судом України, при проведенні аналізу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання покладається на державного/приватного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 19.08.2020 у справі №910/8130/17 зроблено висновок, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин заявник повинен надати достатньо підтверджені відомості про те, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Згідно зі ст.ст. 74, 77 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У зв`язку з цим з метою забезпечення повного і всебічного з`ясування всіх обставин справи при розгляді заяви приватного виконавця суд виходить з того, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі чи частково.

Тимчасове обмеження фізичної особи - боржника у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як виключний захід забезпечення виконання судового рішення.

Статтею 33 Конституції України гарантовано кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з ч.4 ст. 11 ГПК України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У відповідності до ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Статтею 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об`єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачені законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров`я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.11.2009 у справі «Гочев проти Болгарії» сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч.3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування).

Відповідно до ст. 313 ЦК України фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (ч.3 ст. 2 ГПК України).

Водночас статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи.

Право на справедливий судовий розгляд, що гарантується статтею 6, має здійснюватися відповідно до норм закону, що передбачають наявність у сторін судового розгляду ефективного судового захисту з метою захисту їх цивільних прав (рішення Європейського суду з прав людини у справі Белеш та інші проти Чеської Республіки).

Як вбачається з доданих до заяви документів, 12.08.2024 приватним виконавцем Щербаковим Юрієм Сергійовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 02.08.2024 у справі №916/2159/24, в якій боржника зобов`язано протягом 5 робочих днів, подати декларацію про доходи та майно та попередити боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

12.08.2024 приватним виконавцем одержано від Державної податкової служби України відповідь на запит №220122738, з якої вбачається, що боржник отримує соціальні виплати, звернення стягнення на які заборонено Законом України «Про виконавче провадження».

12.08.2024 приватним виконавцем одержано від Пенсійного фонду України відповідь на запит №220122724, з якої вбачається, що боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує.

12.08.2024 приватним виконавцем одержано від Міністерства внутрішніх справ України відповідь на запит №220122737 щодо реєстрованих за боржником транспортних засобів, з якої вбачається, що за боржником транспортних засобів не зареєстровано.

13.08.2024 від боржника надійшла заява про зняття арешту з рахунку, на який надходять соціальні виплати.

Постановою приватного виконавця від 13.08.2024 року було знято арешт з відповідного рахунку.

13.08.2024 боржник звернувся до приватного виконавця з заявою по визначення поточного рахунку для здійснення видаткових операцій.

14.08.2024 приватним виконавцем винесено постанову про визначення поточного рахунку боржника для здійснення видаткових операцій.

Інших доказів на підтвердження ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням суду, до заяви не додано.

При цьому судом із Автоматизованої системи виконавчого провадження встановлено наступне.

16.09.2024 приватним виконавцем винесено постанову про зупинення виконавчого провадження у зв`язку із надходженням ухвали Південно-західного господарського суду від 10.09.2024 року по справі №916/2159/24 про відкриття апеляційного провадження.

19.11.2024 приватним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, у зв`язку із надходженням постанови Одеського апеляційного суду від 29.10.2024 року по справі 916/2159/24 про залишення апеляційної скарги без задоволення.

Після цього часу приватним виконавцем здійснено наступні запити щодо розшуку майна боржника: 19.11.2024 - запит до Пенсійного фонду України, 19.11.2024- запит до банківських установ, 19.11.2024 - запит до Податкової служби, 27.11.2024 - запит до МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, 27.11.2024 - запит до банківських установ, 04.12.2024 запит до банківських установ, 04.12.2024 - запит до ДФС про наявні рахунки, 12.12.2024 запит загальний, 12.12.2024 запит до банківських установ, 12.12.2024 - запит до ДПСУ щодо перетину боржником державного кордону України, 12.12.2024 запит про кількість зареєстрованих осіб, 13.12.2024 - запит до ДПСУ щодо перетину боржником державного кордону України, 23.06.2025 - запит до банківських установ, 08.07.2025 - запит до банківських установ, 08.07.2025 - запит до ДПСУ щодо перетину боржником державного кордону України.

На запити до ПФУ отримано відповіді, з яких вбачається відсутність даних про отримання доходу.

На запити до ДПСУ щодо перетину боржником державного кордону України отримано відповіді, з яких вбачається, що за вказаними параметрами в Державної прикордонної служби України відсутні дані щодо перетину боржником державного кордону.

Також в Автоматизованій системі виконавчого провадження наявна інформація про сформовані приватним виконавцем в електронній формі платіжні інструкції (списання) для подальшого пред`явлення на виконання до обслуговуючого банку, з яких вбачається часткове списання коштів з рахунків боржника. Так відповідно до платіжної інструкції від 12.08.2024 сума заборгованості становить 431 587,14 грн., відповідно до платіжної інструкції від 27.11.2024 сума заборгованості становить 425 739,25 грн.

Отже, як документи, що додані до заяви приватного виконавця, так і відомості з Автоматизованої системи виконавчого провадження свідчать про не доведеність обставин ухилення боржника від виконання рішення суду.

При цьому господарський суд виходить з того, що невиконання рішення суду само по собі не є ухиленням, адже з одержаних приватним виконавцем відповідей на запити вбачається відсутність даних про отримання боржником доходу. При цьому з рахунку боржника було списано кошти на часткове погашення заборгованості, що свідчить, що кошти, які надходять на рахунки, спрямовуються на виконання рішення суду.

За таких підстав, господарський суд дійшов висновку про передчасність заяви приватного виконавця, оскільки останнім не доведено наявності обставин, які б свідчили про необхідність вжиття судом виключного заходу забезпечення виконання судового рішення.

З огляду на вищевикладене, господарський суд відмовляє у задоволенні заяви приватного виконавця Щербакова Юрія Сергійовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа за вх.№2-1097/25 від 14.07.2025 у справі №916/2159/24.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 337 Господарського процесуального кодексу України , суд, -

П О С Т А Н О В И В:

1.Відмовити приватному виконавцю Щербакову Юрію Сергійовичу у задоволенні заяви про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа за вх.№2-1097/25 від 14.07.2025 у справі №916/2159/24.

Ухвала набирає чинності 15.07.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня складання повної ухвали.

Суддя Смелянець Ганна Євгенівна