ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1711/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Пономаренко Т.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43; )
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, 49; ) , 2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, 49; )
про стягнення заборгованості
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

19.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", в якій просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", як солідарних боржників за договором фінансового лізингу №10487-SME-FL від «02» серпня 2021 року, заборгованість по сплаті лізингових платежів у сумі 206 039,43 грн., а також стягнути з відповідачів витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 472,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Відповідач припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів, в зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 206 039,43 грн.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 22.05.2025 прийнято позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" про стягнення заборгованості до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі №922/1711/25.

13.06.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшов відзив на позовну заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвоката Отрох А.В. (вх.№14104 від 13.06.2025), в якому просить суд визнати поважними причини пропуску ТОВ «БЛЕК ДАЙМНОД», встановленого судом процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву, продовжити для ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» пропущений з поважних причин строк на подання відзиву на позовну заяву в даній справі, прийняти відзив на позовну заяву, долучивши його до матеріалів справи, і здійснювати розгляд справи з урахуванням обґрунтувань даного відзиву.

Представник Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвокат Отрох А.В. обґрунтовує відзив на позовну заяву тим, що зобов`язання ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» перед ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» за Договором фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02.08.2025 припинились 12 лютого 2025 року в зв`язку з одностороннім його розірванням Лізингодавцем, а тому між Сторонами існують права і обов`язки виключно в обсягах, пов`язаних з розірванням цього Договору, а вимога про сплату заборгованості станом на 30 квітня 2025 року є безпідставною.

18.06.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" адвоката Сімонової Є.О. (вх.№14456 від 18.06.2025), в якій просить суд долучити відповідь на відзив до матеріалів справи №922/1711/25, відмовити у задоволені клопотання про витребування доказів, задовольнити позовні вимоги ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» по справі №922/1711/25 у повному обсязі.

Відповідь на відзив представник Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" адвокат Сімонова Є.О. обґрунтовує наступним.

У відзиві на позовну заяву Відповідач 1 стверджує що Договір фінансового лізингу нібито розірвано відповідно до повідомлення, яке отримано Відповідачем на електронну пошту 13.01.2025, проте дане твердження спростовується доданим до Відзиву повідомленням від 13.01.2025 року. Оскільки дане повідомлення містить вимогу щодо погашення заборгованості за договором фінансового лізингу, та містить зауваження, що в разі невиконання вимог щодо сплати заборгованості Договір фінансового лізингу буде розірвано.

В свою чергу, повідомленням від 13.01.2025 Договір фінансового лізингу не розривався. Тому, посилання Відповідача на те, що Договір фінансового лізингу розірвано відповідно до повідомлення від 13.01.2025, є таким, що не відповідає дійсним обставинам справи.

19.06.2025 через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" Сімонової Є.О. (вх.№14593 від 19.06.2025) про забезпечення позову, в якій просить суд:

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «БЛЕК ДАЙМОНД», , та знаходяться на всіх рахунках зазначеного товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю ««БЛЕК ДАЙМОНД», , у межах суми позову;

- вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ДЕРЕВНЕ ВУГІЛЛЯ», , та знаходяться на всіх рахунках зазначеного товариства в усіх банківських або інших фінансово-кредитних установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю «ХАРКІВСЬКА ВИРОБНИЧА КОМПАНІЯ «ДЕРЕВНЕ ВУГІЛЛЯ», у межах суми позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2025 відмовлено у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" Сімонової Є.О. (вх. №14593 від 19.06.2025) про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.06.2025:

- задоволено клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвоката Отрох А.В. про поновлення строку на подання відзиву. Поновлено Товариству з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" строк на подання відзиву на позовну заяву;

- відзив на позовну заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвоката Отрох А.В. (вх.№14104 від 13.06.2025) прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи;

- відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" адвоката Сімонової Є.О. (вх.№14456 від 18.06.2025) прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи;

- відповідь на відзив представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" адвоката Сімонової Є.О. (вх.№14456 від 18.06.2025) в частині прохання відмови у задоволенні клопотання про витребування доказів повернуто без розгляду.

23.06.2025 до суду надійшло заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвоката Отрох А.В. (вх.№14723 від 23.06.2025), сформований представником відповідача в системі Електронний суд 22.06.2025, в обґрунтування якого зазначено, що у своїй відповіді на відзив ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» на позовну заяву в справі №922/1711/25 ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» жодним чином не спростував доводи, обставини та докази, викладені Відповідачем у відзиві на позовну заяву, не надав будь-яких аргументів та нових доказів, які могли б бути підставою для задоволення позову.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 24.06.2025 прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи заперечення Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвоката Отрох А.В. (вх.№14723 від 23.06.2025).

Щодо повідомлення відповідача-2 суд зазначає, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 22.05.2025 в той же день було доставлено відповідачу до його Електронного кабінету, що підтверджується Довідкою про доставку електронного листа.

Крім цього, процесуальні документи щодо розгляду даної справи офіційно оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua) та знаходяться у вільному доступі.

Суд наголошує, що право бути почутим є одним з ключових принципів процесуальної справедливості, яка передбачена статтею 129 Конституції України і статтею 6 Конвенції. Учасник справи повинен мати можливість захистити свою позицію в суді. Така можливість сприяє дотриманню принципу змагальності через право особи бути почутою та прийняттю обґрунтованого і справедливого рішення. Загальна концепція справедливого судочинства, яка охоплює основний принцип, згідно з яким провадження має бути змагальним, вимагає, щоб особа була поінформована про порушення справи та хід її розгляду.

Такі принципи господарського судочинства, як рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін, диспозитивність та офіційне з`ясування всіх обставин у справі, реалізуються, зокрема, шляхом надання особам, які беруть участь у справі, рівних процесуальних прав й обов`язків, до яких, зокрема, віднесено право знати про дату, час і місце судового розгляду справи, про всі судові рішення, які ухвалюються у справі та стосуються їхніх інтересів, а також право давати усні та письмові пояснення, доводи та заперечення (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Однак, відповідач-2 своїм правом, наданим відповідно до ст.251, ст.252 ГПК України, не скористався, відзив на позов не надав, з клопотанням про розгляд справи в порядку загального позовного провадження до суду не звертався.

Відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України, у разі ненадання відповідачем-2 відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з частиною 3 зазначеної статті судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частини 1, пункту 10 частини 3 статті 2 та частини 2 статті 114 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Основними засадами (принципами) господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом, а строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право особи на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення від 07.07.1989 р. Європейського суду з прав людини у справі "Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії" (Alimentaria Sanders S.A. v. Spain).

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Процесуальні документи у цій справі направлялись всім учасникам судового процесу, що підтверджуються інформацією з КП "Діловодство спеціалізованого суду" про доставку електронного листа в електронний кабінет.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог, а також судом надано сторонам достатньо часу для звернення із заявами по суті справи та з іншими заявами з процесуальних питань.

Проте, станом на 16.07.2025 від відповідача-2 будь-яких заяв по суті спору та/або з процесуальних питань до суду не надходило.

Приймаючи до уваги належне повідомлення відповідача-2 про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Згідно з ч.4 ст.240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Лізинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Блек Даймон» укладено Договір фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року.

Відповідно до пункту 1.1. Договору фінансового лізингу, Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов`язувався набути у власність Лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства, наведене в специфікації (Додаток №1 до Договору), а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Строк (термін) і місце передачі об`єкта лізингу Лізингоодержувачу зазначається у Специфікації (п.1.5 Договору).

Загальна вартість об`єкта лізингу на момент укладення Договору зазначається у графіку (п.1.6 Договору).

Згідно з пунктом 2.1. Договору приймання Лізингоодержувачем об`єкта лізингу в лізинг оформляється шляхом складання Акту приймання-передачі, що підтверджує якість, комплектність, справність, належний стан об`єкта лізингу і відповідність об`єкта лізингу техніко-економічним показникам, встановленим Лізингоодержувачем умовам і специфікаціям, та умовам Договору. Акт приймання-передачі підписується повноважними представниками Сторін і скріплюється печатками Сторін згідно з вимогами законодавства України.

Згідно з пунктом 5.1. Договору фінансового лізингу, Лізингоодержувач сплачує Лізингодавцю лізингові платежі відповідно до Договору, а також вартість послуг за організацію фінансування, яка зазначається в Додатку № 2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 5.2. Договору фінансового лізингу, лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає:

- суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу (п.5.2.1);

- винагороду Лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкта лізингу (п.5.2.2.).

Пунктом 5.3. Договору фінансового лізингу передбачено, що складові лізингових платежів, крім Першого Періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Відповідно до пункту 6.1. Договору фінансового лізингу кожна з наступних подій вважається істотним порушенням умов Договору Лізингоодержувачем (надалі Подія Невиконання Зобов`язання).

Згідно з підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. Договору фінансового лізингу подією невиконання зобов`язання є, зокрема, випадок, коли Лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж або інші платежі (частково або повному обсязі) за Договором з дня настання строку платежу згідно з Договором.

У відповідності до специфікації Об`єктом лізингу є: Комбайн зернозбиральний РСМ-142 "Acros--550", 2016 р.в., б.в., зав. №R0ACR550014874 одна одиниця.

Згідно Графіку сплати лізингових платежів, який є Додатком №2 до Договору фінансового лізингу, містяться дати сплати лізингових платежів, їх щомісячна сума, а також зазначається сума відшкодування вартості об`єкта лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 05 серпня 2021 року до Договору фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року Позивач придбав згідно Договору купівлі-продажу №10487-S від 02.08.2021 та передав Лізингоодержувачу, а Лізингоодержувач фактично прийняв об`єкт лізингу.

05 серпня 2021 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої Сторони погодили новий графік сплати лізингових платежів (Додаток №1).

22 липня 2022 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору фінансового лізингу, відповідно до п.17 якої Лізингоодержувач визнав суму простроченої заборгованості на дату укладання даної Додаткової угоди у розмірі 41 409,74 грн.

Також 01 серпня 2023 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору фінансового лізингу, відповідно до п.2 якої Лізингоодержувач визнав, що має прострочену заборгованість на дату укладання даної Додаткової угоди за Періодичними Лізинговими платежами у розмірі 276 972,21 грн. Також у п.3 Сторони домовилися внести зміни в Додаток №2 до Договору, та викласти його в редакції, згідно з Додатком №1 до цієї Додаткової угоди.

15 липня 2024 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №4 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої Лізингоодержувач визнав суму простроченої заборгованості за Періодичними Лізинговими платежами, яка існувала станом на день укладення даної Додаткової угоди, у розмірі 495 099,63 грн.

Також у п.п.1,2 Сторони домовилися скасувати порядок погашення простроченої заборгованості, встановлений відповідно п.2 Додаткової угоди №3 від 01.08.2023 до Договору фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року та внести зміни в Додаток №2 до Договору, та викласти його в редакції, згідно з Додатком №1 до цієї Додаткової угоди.

З метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за Договором фінансового лізингу, між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківська виробнича компанія «Деревне вугілля» укладено Договір поруки №9888-10549/GA від 31.05.2024.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання його боргових зобов`язань перед кредитором та Договором лізингу в повному обсязі таких зобов`язань.

Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (п.1.2 Договору поруки).

У п.3.1 "Суть, сума і строк боргових (забезпечених) зобов`язань" зазначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за Договором лізингу у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Договорі лізингу, в тому числі, будь-якими змінами та доповненнями до Договору лізингу, які можуть бути укладені сторонами Договору лізингу в майбутньому.

У випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за Договором лізингу, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині (п.4.1 Договору поруки).

Відповідно до п.4.10 Договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника, що вказані в Договорі лізингу в тому ж обсязі, що й боржник, та виконувати будь-які та всі інші умови цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, а разі їх наявності, (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за Договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань боржником в повному обсязі (п.5.1,5.2 Договору поруки).

Як зазначає представник Позивача, Відповідач припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 206 039,43 грн. відповідно до розрахунку заборгованості за Договором фінансового лізингу та банківських виписок №і199512 від 28.04.2025 та №і199591 від 29.04.2025.

Позивач 09.05.2025 за вих.№79/05/25-ю у зв`язку з невиконанням ТОВ "Блек Даймонд" своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати лізингових платежів надіслав Відповідачу-2 вимогу про сплату усієї заборгованості Відповідача-1 за Договором фінансового лізингу.

Як зазначає представник Позивача, Відповідачі не здійснюючи оплату лізингових платежів в строки та в сумах, передбачених Графіком, порушили умови Договору фінансового лізингу та вимоги статей 526, 530, 806, 543 ЦК України та статті 193 ГК України, що призвело до утворення заборгованості з боку Відповідачів перед Позивачем, що станом на 30 квітня 2025 року складає 206 039,43 грн.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. ст. 15, 16 Цивільного кодексу України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч.2 ст.16 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст.11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч.1 ст.14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до приписів ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, регулюються положеннями чинного законодавства про фінансовий лізинг.

Так, відповідно до ст.292 ГК України лізинг - це господарська діяльність, спрямована на інвестування власних чи залучених фінансових коштів, яка полягає в наданні за договором лізингу однією стороною (лізингодавцем) у виключне користування другій стороні (лізингоодержувачу) на визначений строк майна, що належить лізингодавцю або набувається ним у власність (господарське відання) за дорученням чи погодженням лізингоодержувача у відповідного постачальника (продавця) майна, за умови сплати лізингоодержувачем періодичних лізингових платежів. Об`єктом лізингу може бути нерухоме і рухоме майно, призначене для використання як основні фонди, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо якого немає обмежень про передачу його в лізинг.

Положеннями ч.1 ст.806 ЦК України визначено, що за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг) на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом (ч.2 ст.806 ЦК України).

Відповідно до ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, що діяла на момент виникнення відносин) фінансовий лізинг - вид правових відносин, за якими лізингодавець зобов`язується відповідно до договору фінансового лізингу на строк та за плату, визначені таким договором, передати лізингоодержувачу у володіння та користування як об`єкт фінансового лізингу майно, що належить лізингодавцю на праві власності та набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем, або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов, та які передбачають наявність хоча б однієї з ознак фінансового лізингу, встановлених цим Законом.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, що діяла на момент виникнення відносин) лізинг вважається фінансовим, у разі якщо до лізингоодержувача переходять усі ризики та винагороди (вигоди) щодо користування та володіння об`єктом фінансового лізингу, за умови додержання хоча б однієї з таких ознак (умов):

1) об`єкт фінансового лізингу передається на строк, протягом якого амортизується не менше 75 відсотків його первісної вартості, а лізингоодержувач зобов`язаний на підставі договору фінансового лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу, протягом строку дії договору фінансового лізингу придбати об`єкт фінансового лізингу з подальшим переходом права власності від лізингодавця до лізингоодержувача за ціною та на умовах, передбачених таким договором фінансового лізингу або іншим договором, визначеним договором фінансового лізингу;

2) сума лізингових платежів на момент укладення договору фінансового лізингу дорівнює первісній вартості об`єкта фінансового лізингу або перевищує її;

3) балансова (залишкова) вартість об`єкта фінансового лізингу на момент закінчення строку дії договору фінансового лізингу, передбаченого таким договором, становить не більше 25 відсотків первісної вартості (ціни) такого об`єкта фінансового лізингу станом на початок строку дії договору фінансового лізингу;

4) об`єкт фінансового лізингу, виготовлений на замовлення лізингоодержувача, після закінчення дії договору фінансового лізингу не може бути використаний іншими особами, крім лізингоодержувача, зважаючи на його технологічні та якісні характеристики.

Згідно з ч.1 ст.6 Закону України «Про фінансовий лізинг» (в редакції, що діяла на момент виникнення відносин) об`єктом фінансового лізингу може бути майно, визначене індивідуальними ознаками, що відповідає критеріям основних засобів відповідно до законодавства, не заборонене законом до вільного обігу на ринку і щодо передачі якого в лізинг законом не встановлено обмежень.

Частиною 1 ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що лізингові платежі, належні до сплати за договором фінансового лізингу, здійснюються в порядку, встановленому договором фінансового лізингу.

Згідно п.3 ч.2 ст.21 Закону України "Про фінансовий лізинг" лізингоодержувач зобов`язаний своєчасно сплачувати передбачені договором фінансового лізингу лізингові та інші платежі.

У пункті 5.2. Договору фінансового лізингу сторони погодили, що лізингові платежі складаються з авансового лізингового платежу, який включає суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості Предмета лізингу, а також періодичних лізингових платежів, кожен з яких включає:

- суму, яка відшкодовує (компенсує) частину вартості об`єкта лізингу (п.5.2.1);

- винагороду Лізингодавця у зв`язку з передачею у лізинг об`єкта лізингу (п.5.2.2.).

Пунктом 5.3. Договору фінансового лізингу передбачено, що складові лізингових платежів, крім Першого Періодичного лізингового платежу, їх суми та дати платежів визначені в Графіку згідно з Додатком №2 до Договору, який є його невід`ємною частиною.

Згідно Графіку сплати лізингових платежів, який є Додатком №2 до Договору фінансового лізингу, містяться дати сплати лізингових платежів, їх щомісячна сума, а також зазначається сума відшкодування вартості об`єкта лізингу та винагороди, які є складовими лізингового платежу.

Відповідно до Акту приймання-передачі від 05 серпня 2021 року до Договору фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року Позивач придбав згідно Договору купівлі-продажу №10487-S від 02.08.2021 та передав Лізингоодержувачу, а Лізингоодержувач фактично прийняв об`єкт лізингу.

За приписами ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст.614 ЦК України відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до ч.ч.3 та 4 ст.13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

За таких обставин обов`язок доведення факту повного та своєчасного виконання грошових зобов`язань за договором фінансового лізингу закон покладає на лізингоодержувача.

З матеріалів справи вбачається, що 05 серпня 2021 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої Сторони погодили новий графік сплати лізингових платежів (Додаток №1).

22 липня 2022 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №2 до Договору фінансового лізингу, відповідно до п.17 якої Лізингоодержувач визнав суму простроченої заборгованості на дату укладання даної Додаткової угоди у розмірі 41 409,74 грн.

Також 01 серпня 2023 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №3 до Договору фінансового лізингу, відповідно до п.2 якої Лізингоодержувач визнав, що має прострочену заборгованість на дату укладання даної Додаткової угоди за Періодичними Лізинговими платежами у розмірі 276 972,21 грн. Також у п.3 Сторони домовилися внести зміни в Додаток №2 до Договору, та викласти його в редакції, згідно з Додатком №1 до цієї Додаткової угоди.

15 липня 2024 року між Позивачем та Лізингоодержувачем укладено Додаткову угоду №4 до Договору фінансового лізингу, відповідно до умов якої Лізингоодержувач визнав суму простроченої заборгованості за Періодичними Лізинговими платежами, яка існувала станом на день укладення даної Додаткової угоди, у розмірі 495 099,63 грн.

Також у п.п.1,2 Сторони домовилися скасувати порядок погашення простроченої заборгованості, встановлений відповідно п.2 Додаткової угоди №3 від 01.08.2023 до Договору фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року та внести зміни в Додаток №2 до Договору, та викласти його в редакції, згідно з Додатком №1 до цієї Додаткової угоди.

Як зазначає представник Позивача, Відповідач припинив виконувати зобов`язання з оплати лізингових платежів, у зв`язку з чим утворилася заборгованість в розмірі 206 039,43 грн. відповідно до розрахунку заборгованості за Договором фінансового лізингу та банківських виписок №і199512 від 28.04.2025 та №і199591 від 29.04.2025.

Суд зазначає, що відповідачем-1 не надано доказів відсутності боргу перед позивачем за Договором або контррозрахунку заявленої до стягнення суми, а отже не спростовано вимоги позивача.

Щодо обґрунтування представником Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" адвокатом Отрох А.В. відзиву на позовну заяву, в якому зазначено, що зобов`язання ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» перед ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» за Договором фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02.08.2025 припинились 12 лютого 2025 року в зв`язку з одностороннім його розірванням Лізингодавцем, а тому між Сторонами існують права і обов`язки виключно в обсягах, пов`язаних з розірванням цього Договору, а вимога про сплату заборгованості станом на 30 квітня 2025 року є безпідставною, суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 13 січня 2025 року ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» направило ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» повідомлення за вих.№2344, з якого вбачається, що у відповідності до положень Договору, на його чинність не впливають будь-які обмеження або навіть неможливість користування Об`єктом лізингу внаслідок його часткового пошкодження, або внаслідок юридичних, або технічних, або економічних причин, випадків, надзвичайних подій або обставин непереборної сили (форс-мажору). В таких випадках зобов`язання Лізингоодержувача, в тому числі платіжні зобов`язання, залишаються чинними в повному обсязі.

Згідно з Договорами, у випадку виникнення факту невиконання Лізингоодержувачем взятих зобов`язань, Лізингодавець набуває права на власний розсуд:

- достроково в односторонньому порядку розірвати (відмовитись) від Договору та вимагати погашення всієї заборгованості за будь-якими платежами за Договором та повернення Об`єкта лізингу;

- вилучити Об`єкт лізингу, у порядку, передбаченому Договором та/або законодавством України;

- застосувати інші заходи, не заборонені законодавством України.

Вказані вище заходи можуть застосовуватись на розсуд Лізингодавця як окремо, так і в сукупності.

Також повідомлено, що Лізингоодержувач свої зобов`язання за Договорами не виконує і станом на 13 січня 2025 року має прострочену заборгованість за Договорами у сумі 704 317,88 грн.

З огляду на вказане, позивач вимагає у строк до 15.01.2025 забезпечити виконання зобов`язань Лізингоодержувача у порядку, що встановлений Договорами та законодавством України, а саме сплатити прострочену заборгованість у сумі 704 317,88 грн. у повному обсязі. У разі несплати заборгованості, Лізингодавцем буде розірвано Договори.

В подальшому ТОВ «ОТП ЛІЗИНГ» 12 лютого 2025 року направило ТОВ «БЛЕК ДАЙМОНД» повідомлення за вих.№2370 про те, що Відповідно до умов Договору, у випадку порушення Лізингоодержувачем обов`язків зі своєчасної та повної сплати лізингових платежів (в разі, якщо строк прострочки перевищує 10 (десять) календарних днів, Сторони дійшли згоди про те, що в якості оперативно-господарських санкцій, згідно статей 235-237 Господарського кодексу України, Лізингодавець має право тимчасово обмежити право Лізингоодержувача на користування та/або володіння Предметом лізингу (у тому числі без згоди Лізингоодержувача) шляхом:

а) вилучення у Лізингоодержувача комплекту ключів від Предмета лізингу; реєстраційних документів на Предмет лізингу; державних реєстраційних номерів; окремих деталей Предмета лізингу;

б) застосування технічних засобів, які унеможливлюють рух Предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: блокування технічними засобами, вилучення окремих деталей, складових Предмету лізингу тощо);

в) застосування електронних засобів, які унеможливлюють рух Предмета лізингу (в т.ч. але не обмежуючись: системи моніторингу/контролю/слідкування на основі систем супутникової GPS навігації тощо);

г) перевезти власними силам, так і за допомогою спеціальних технічних засобів, евакуатора, або іншого технічного пристрою предмет лізингу з метою передачі Предмета лізингу на зберігання іншим особам (з покладанням на Лізингоодержувача відповідних витрат).

Як зазначив позивач, Лізингоодержувач свої зобов`язання щодо сплати лізингових платежів не виконує, та в період з 12.02.2025 має прострочену заборгованість перед Лізингодавцем за Договорами, у сумі 1 122 221,22 грн.

Враховуючи вищевикладене, позивач повідомляє, що Лізингодавцем було прийнято рішення про застосування до Лізингоодержувача оперативно-господарських санкцій відповідно до Договорів.

Представник позивача у відповіді на відзив зазначив, що повідомленням від 13.01.2025 Договір фінансового лізингу не розривався.

Зі статті 235 ГК України вбачається, що за порушення господарських зобов`язань до суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин можуть застосовуватися оперативно-господарські санкції - заходи оперативного впливу на правопорушника з метою припинення або попередження повторення порушень зобов`язання, що використовуються самими сторонами зобов`язання в односторонньому порядку. До суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання, можуть бути застосовані лише ті оперативно-господарські санкції, застосування яких передбачено договором. Оперативно-господарські санкції застосовуються незалежно від вини суб`єкта, який порушив господарське зобов`язання.

Суд зазначає, що з п.6.3 Договору лізингу вбачається, що у випадку настання буд-якої з "Події невиконання зобов`язань" зазначених в підпунктах 6.1.1-6.1.11 цього Договору, Лізингодавець надсилає Лізингоодержувачу повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) та/або вилучення об`єкта лізингу із зазначенням строку та місця його передачі Лізингодавцю в межах України. Підтвердженням отримання Лізингоодержувачем такого повідомлення про відмову від Договору (його розірвання) є повідомлення про вручення цінного листа або відміткою поштової служби про відмову від прийняття цінного листа або закінчення терміну зберігання, або повідомлення про вручення листа службою кур`єрської доставки, або розписка Лізингоодержувача (чи уповноваженої Лізингоодержувачем особи) на примірнику повідомлення Лізингодавця про вручення йому такого повідомлення. Договір вважається розірваним з дати, наведеної в такому повідомленні про відмову від Договору (його розірвання)та/або вилучення об`єкта лізингу.

Враховуючи викладене, в матеріалах справи відсутні повідомлення Лізингодавця Лізингоодержувачу про відмову від Договору (його розірвання), таким чином суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено розірвання Договору лізингу.

Разом з цим, як було встановлено судом, з метою забезпечення виконання зобов`язань Відповідача-1 за Договором фінансового лізингу, між Позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківська виробнича компанія «Деревне вугілля» укладено Договір поруки №9888-10549/GA від 31.05.2024.

Відповідно до п.1.1 Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання його боргових зобов`язань перед кредитором та Договором лізингу в повному обсязі таких зобов`язань.

Поручитель та боржник відповідають як солідарні боржники, що означає, що кредитор може звернутись з вимогою про виконання боргових зобов`язань як до боржника, так і до поручителя, чи до обох одночасно (п.1.2 Договору поруки).

У п.3.1 "Суть, сума і строк боргових (забезпечених) зобов`язань" зазначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за Договором лізингу у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у Договорі лізингу, в тому числі, будь-якими змінами та доповненнями до Договору лізингу, які можуть бути укладені сторонами Договору лізингу в майбутньому.

У випадку невиконання боржником боргових зобов`язань перед кредитором за Договором лізингу, кредитор має право звернутись до поручителя з вимогою про виконання боргових зобов`язань в повному обсязі чи в частині (п.4.1 Договору поруки).

Відповідно до п.4.10 Договору поруки поручитель зобов`язаний відповідати перед кредитором за виконання зобов`язань боржника, що вказані в Договорі лізингу в тому ж обсязі, що й боржник, та виконувати будь-які та всі інші умови цього договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін, а разі їх наявності, (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за Договором лізингу. Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань боржником в повному обсязі (п.5.1,5.2 Договору поруки).

Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Стаття 543 ЦК України містить норму, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Таким чином, враховуючи порушення лізингоодержувачем умов договору фінансового лізингу в частині повноти та своєчасності здійснення передбачених договором платежів, позивач правомірно звернувся до суду з відповідним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля", як до поручителя Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" за договором фінансового лізингу.

Доказів виконання відповідачем-2 умов Договору поруки, укладеного в якості забезпечення виконання зобов`язання за Договором фінансового лізингу, в частині погашення суми заборгованості за лізинговими платежами у розмірі 206 039,43 грн. матеріали справи не містять.

Враховуючи вище викладене, перевіривши надані позивачем розрахунки заборгованості суд встановив, що дані розрахунки є арифметично вірними та відповідають умовам Договору.

У відповідності до частини 2 статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язань, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Згідно з частиною 7 статті 193 Господарського кодексу України не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язання, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), базується ще на римській максимі - "non concedit venire contra factum proprium" (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). В основі доктрини venire contra factum proprium знаходиться принцип добросовісності. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них. Аналогічна правова позиція міститься в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 390/34/17.

Добросовісність (пункт 6 статті 3 Цивільного кодексу України) - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

З огляду на зазначене, враховуючи вказані обставини та те, що відповідачі не надали суду жодного доказу, який би спростовував наявність заборгованості перед позивачем за лізинговими платежами у розмірі 206 039,43 грн., а в матеріалах справи такі докази відсутні, керуючись приписами ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинні виконуватись належним чином та в установлений строк, суд дійшов висновку про те, що відповідачами належним чином не виконано взяті на себе зобов`язання згідно договору фінансового лізингу та договору поруки, укладеного в якості забезпечення виконання зобов`язання за договором фінансового лізингу, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до вимог частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до статті 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту статті 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами 1,2,3 статті 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

Гарантуючи право на справедливий судовий розгляд, стаття 6 Конвенції в той же час не встановлює жодних правил щодо допустимості доказів або їх оцінки, що є предметом регулювання, в першу чергу, національного законодавства та оцінки національними судами (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010 року).

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі Руїс-Матеос проти Іспанії від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У п.26 рішення від 15.05.2008 Європейського суду з прав людини у справі Надточій проти України суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

Питання справедливості розгляду не обов`язково постає у разі відсутності будь-яких інших матеріалів на підтвердження отриманих доказів, слід мати на увазі, що у разі, якщо доказ має дуже вагомий характер і якщо відсутній ризик його недостовірності, необхідність у підтверджувальних доказах відповідно зменшується (рішення Європейського суду з прав людини у справі Яременко проти України, no. 32092/02 від 12.06.2008 року).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

Згідно з вимогами частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З огляду на зазначене, беручи до уваги принцип змагальності сторін, враховуючи стандарт переваги більш вагомих доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що суд задовольнив позов повністю, у відповідності ст.129 Господарського процесуального кодексу України, витрати щодо сплати судового збору підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі (з урахуванням коефіцієнта 0,8) у сумі 2 472,50 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 4, 20, 73, 74, 86, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" до Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "БЛЕК ДАЙМОНД" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, 49; ) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Харківська виробнича компанія "Деревне Вугілля" (62370, Харківська обл., Дергачівський р-н, смт. Солоницівка, вул. Заводська, 49; ), як солідарних боржників за договором фінансового лізингу №10487-SME-FL від 02 серпня 2021 року, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП ЛІЗИНГ" (01033, м. Київ, вул. Жилянська, 43; ) заборгованість по сплаті лізингових платежів у сумі 206 039 (двісті шість тисяч тридцять дев`ять) грн. 43 коп., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 472 (дві тисячі чотириста сімдесят дві) грн. 50 коп.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено "16" липня 2025 р.

Суддя Т.О. Пономаренко