ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" липня 2025 р. Справа№ 910/11962/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кропивної Л.В.

суддів: Руденко М.А.

Барсук М.А.

розглянувши у порядку письмового провадження, без виклику учасників справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025

у справі № 910/11962/24 (суддя Підченко Ю.О.)

за позовом Антимонопольного комітету України

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду»

про стягнення 299 182,00 грн,

ВСТАНОВИВ:

Антимонопольний комітет України звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» про стягнення 149 591,00 грн штрафу та 149 591,00 грн пені.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не здійснив своєчасну оплату накладеного Рішенням Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 37-р/тк від 09.08.2023 (далі - Рішення № 37-р/тк) штрафу.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 позов Антимонопольного комітету України задоволено.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» штраф у розмірі 149 591,00 грн та пеню у розмірі 149 591,00 грн і зараховано зазначені суми у дохід загального фонду Державного бюджету України.

Установивши, що рішенням від 26.02.2024 у справі № 910/15313/23, яке набрало законної сили, Господарським суду міста Києва відмовлено Товариству з обмеженою відповідальністю «Велду» у задоволенні його позовних вимог до Антимонопольного комітету України про визнання недійсним Рішення № 37-р/тк від 09.08.2023, а застосовані Рішенням № 37-р/тк від 09.08.2023 штрафні санкції Товариство з обмеженою відповідальністю «Велду» своєчасно і добровільно не сплатило, місцевий господарський суд дійшов до висновку, що штрафні санкції разом з нарахованими Антимонопольним комітетом пені у розмірі 149 591,00 грн на підставі частини 5 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» підлягають примусовому стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду».

Не погоджуючись із висновками суду, Товариство з обмеженою відповідальністю «Велду» звернулось через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просило скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 по справі № 910/11962/24 та прийняти нове, яким у задоволенні позову Антимонопольного комітету України відмовити повністю.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення штрафу, оскільки відповідач не порушував вимоги АМКУ про надання документів, а Рішення № 37-р/тк, на думку апелянта, є необґрунтованим і безпідставним, докази вчинення відповідачем порушення, передбаченого пунктом 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», відсутні.

За таких обставин, вважав відповідач, похідна вимога про стягнення пені не підлягала задоволенню.

Апелянт стверджував, що суд порушив його процесуальне право на відкладення розгляду справи та прийняв оскаржуване рішення без участі апелянта (відповідача).

Витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» у судовій справі № 910/11962/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Кропивна Л.В., судді: Руденко М.А., Барсук М.А.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові продукти Україна» про направлення матеріалів апеляційної скарги до Північного апеляційного господарського суду задоволено та передано апеляційну скаргу з додатками до Північного апеляційного господарського суду.

07.04.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали господарської справи № 910/11962/24

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 відкрито апеляційне провадження та вирішено розгляд апеляційної скарги здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

16.05.2025 позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що подана апеляційна скарга містить доводи, які виходять за межі предмета розгляду у даній справі, оскільки апелянт посилається на незаконність Рішення № 37-р/тк, правомірність якого вже була предметом судового розгляду у справі № 910/15313/23 і рішення у якій набрало законної сили.

Розглянувши доводи апелянта, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального права при вирішенні позову, колегія суддів дійшла таких висновків.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено місцевим господарським судом, Тимчасова адміністративна колегія Антимонопольного комітету України. розглянувши матеріали справи № 127-26.13/42-23 про порушення Товариством з обмеженою відповідальністю «Велду» законодавства про захист економічної конкуренції, прийняла рішення від 09.08.2023 № 37-р/тк, яким визнано, що ТОВ «Велду» вчинило порушення, передбачене п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», у вигляді неподання інформації на вимогу державного уповноваженого Комітету від 18.01.2023 № 127-26.4/05-1960е у встановлений ним строк.

Згідно зі ст. 25 Закону України "Про Антимонопольний комітет України" з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі, про зобов`язання виконати рішення органів Антимонопольного комітету України.

Правові засади підтримки та захисту економічної конкуренції, обмеження монополізму в господарській діяльності визначено Законом України «Про захист економічної конкуренції».

Означений нормативно-правовий акт спрямований на забезпечення ефективного функціонування економіки України на основі розвитку конкурентних відносин.

Згідно зі змістом п. 13 ст. 50 Закону України «Про захист економічної конкуренції», порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є неподання інформації Антимонопольному комітету України, його територіальному відділенню у встановлені органами Антимонопольного комітету України, головою його територіального відділення чи нормативно-правовими актами строки.

Частиною 1 ст. 48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі, про визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу тощо.

Органи Антимонопольного комітету України накладають штрафи на об`єднання, суб`єктів господарювання: юридичних осіб; фізичних осіб; групу суб`єктів господарювання - юридичних та/або фізичних осіб, що відповідно до статті 1 цього Закону визнається суб`єктом господарювання, у випадках, передбачених частиною четвертою цієї статті (ч. 1 ст. 52 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Рішенням № 37-р/тк застосовано до відповідача санкції у вигляді штрафу у розмірі 149 591,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» заявник, відповідач, третя особа мають право оскаржити рішення органів Антимонопольного комітету України повністю або частково до господарського суду у двомісячний строк з дня одержання рішення. Цей строк не може бути відновлено.

Відповідно до частини 2 статті 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Рішення та розпорядження органу Антимонопольного комітету України набирають чинності з дня їх прийняття.

Згідно з абзацами 2,3,4 частини 3 цієї статті Закону особа, на яку накладено штраф рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу. Встановлені у рішенні органу Антимонопольного комітету України зобов`язання, передбачені статтею 48 цього Закону, підлягають виконанню у двомісячний строк з дня одержання рішення органу Антимонопольного комітету України, якщо інше не передбачено законом або цим рішенням.

Строки, передбачені абзацом першим цієї частини, зупиняються на час розгляду судом справи про оскарження рішення органу Антимонопольного комітету України у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, а також на час проведення перевірки чи перегляду рішення у справі про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органом Антимонопольного комітету України.

Нарахування пені припиняється з дня сплати штрафу, накладеного рішенням органу Антимонопольного комітету України.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що копія Рішення № 37-р/тк була надіслана Комітетом разом із супровідним листом від 17.08.2023 № 127-26.13/05-9153е та отримана відповідачем 05.09.2023, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення № 204.

Отже, строк для добровільної сплати штрафу, накладеного Рішенням № 37-р/тк, закінчився 06.11.2023.

Відповідач скористався своїм правом на оскарження Рішенням № 37-р/тк і звернувся до Господарського суду міста Києва з позовною заявою про визнання недійсним рішення Тимчасової адміністративної колегії Антимонопольного комітету України № 37-р/тк від 09.08.2023, утім рішенням Господарського суду міста Києва від 26.02.2024 у справі №?910/15313/23, яке набрало законної сили, у задоволенні позову відмовлено.

Намагання Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» у апеляційній скарзі на рішення місцевого господарського суду у справі № 910/11962-24 (про примусове стягнення штрафу та пені) переглянути висновки суду у справі №?910/15313/23, є очевидним зловживанням процесуальними правами.

У межах апеляційного провадження суд розглядає виключно питання обґрунтованості стягнення штрафу та пені, підставою сплати яких є рішення Антимонопольного комітету України.

Доводи апелянта про порушення судом першої інстанції його процесуального права на відкладення розгляду справи та прийняття судового рішення без участі відповідача, не є безумовною підставою для скасування прийнятого місцевим господарським судом рішення.

Пункт 2 частини першої статті 42 Господарського процесуального кодексу України передбачає право учасників справи брати участь в судових засіданнях.

Згідно з пунктом 3 частини другої статті 42 цього Кодексу у випадку, коли явка учасників справи визнана судом обов`язковою, вони зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду.

Положення статті 202 Господарського процесуального кодексу України вказують на необхідність врахування судом поважності / неповажності повідомлених позивачем суду причин своєї неявки до суду в залежності від того, чи є ця неявка першою чи повторною, та передбачають настання процесуальних наслідків у кожному конкретному випадку.

Клопотання про відкладення розгляду справи апелянт мотивував наявністю триваючого судового спору №910/13291/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» до Антимонопольного комітету про визнання недійсним рішення Антимонопольного комітету України від 29.08.2024 №302-р.

Разом з тим, зазначене клопотання не містить обґрунтування щодо неможливості участі представника відповідача у судовому засіданні, що виключає наявність поважних причин для його неявки.

Сам по собі факт розгляду іншої справи, навіть за участю тих самих сторін, не кореспондує обов`язку суду у відкладенні розгляду поточної справи, якщо така вимога не підтверджується відповідними процесуальними нормами або поважними причинами, належно обґрунтованими стороною, тож колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про розгляд справи в межах процесуальних строків у судовому засіданні 20.03.2025 без участі представника відповідача.

Згідно з ч. 7 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у разі несплати штрафу у строки, передбачені рішенням, та пені органи Антимонопольного комітету України стягують штраф та пеню в судовому порядку.

При цьому, відповідно до положень абз. 2 ч. 1 ст. 42 Закону України «Про захист економічної конкуренції» строк давності притягнення до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції становить п`ять років з дня вчинення порушення, а в разі триваючого порушення - з дня закінчення вчинення порушення.

Судом вірно встановлено, що строк давності притягнення відповідача до відповідальності за порушення законодавства про захист економічної конкуренції в розумінні ст. 42 зазначеного Закону не сплинув, оскільки прийняття рішення відбулось в межах п`ятирічного строку з моменту вчинення товариством порушення конкурентного законодавства.

Згідно з ч. 5 ст. 56 Закону України "Про захист економічної конкуренції" за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

За встановлених обставин, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо наявності правових підстав для нарахування пені, математичний розрахунок якої судом здійснено вірно.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Судова колегія вважає, що місцевий господарський суд з достатньою повнотою дослідив усі обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, висновки суду не суперечать матеріалам справи, обставини, які мають значення по справі, судом установлені вірно. Порушень норм матеріального та процесуального права не установлено.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин справи апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення - слід залишити без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, відповідно до ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 275, 276, 282 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд,-

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Велду» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі №910/11962/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі №910/11962/24 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 910/11962/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Постанова не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Л.В. Кропивна

Судді М.А. Руденко

М.А. Барсук