ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"28" квітня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5198/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Мостепаненко Ю.І.

при секретарі судового засідання Джабраїловій В.В.

за участю представників сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідача 1 - не з`явився;

від відповідача 2 - не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу № 916/5198/24

за позовом Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, )

до відповідача 1 Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» (73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Привокзальна, буд. 1, )

до відповідача 2 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

про стягнення 2 255 218, 02 грн.,

ВСТАНОВИВ:

26.11.2024 Акціонерне товариство «УКРСИББАНК» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н», ОСОБА_1 , в якій просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № 0 від 28.12.2020 у розмірі 2255218,02 грн., з яких: 1876148,29 грн. заборгованість за кредитом, 17395, 07 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами, 361674, 66 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, а також витрат по сплаті судового збору.

В обґрунтування позовної заяви позивач посилається на неналежне виконання з боку позичальника - Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» прийнятих на себе зобов`язань за кредитним договором № 0 від 28.12.2020 та направлено на стягнення заборгованості з Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» та ОСОБА_1 , як поручителя за договорами поруки № 282415 та №282416 від 28.12.2020.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.12.2024 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі № 916/5198/24 за правилами загального позовного провадження із призначенням підготовчого засідання на 25.12.2024 об 11:00. При цьому, ухвалою суду запропоновано відповідачам протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду подати до суду відзив на позовну заяву, оформлений відповідно до вимог ст. ст. 165, 178 ГПК України.

Ухвала Господарського суду Одеської області про відкриття провадження у справі від 02.12.2024 була надіслано позивачу та Приватному підприємству «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» до їх електронних кабінетів, що підтверджується довідками про доставку електронного листа від 03.12.2024, які містяться у матеріалах справи.

24.12.2024 до суду через систему «Електронний суд» від Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 45977/24), яке обґрунтоване веденням сторонами перемовин стосовно укладення мирової угоди. Зазначене клопотання підписано за допомогою цифрового підпису ОСОБА_2 - керівником Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н», повноваження якого підтверджено відповіддю з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №935201 від 29.11.2024, сформованої судом.

В судовому засіданні 25.12.2024 судом задоволено усне клопотання представника позивача про відкладення підготовчого засідання та письмове клопотання ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» (вх№ 45977/24 від 24.12.2024); оголошено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання у справі № 916/5198/24 на 29.01.2025 о 12:30 на підставі ст. 183 ГПК України, про що повідомлено відповідачів ухвалою суду від 25.12.2025 в порядку статті 120 ГПК України.

Також, додатково з метою повідомлення ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи розміщено оголошення на офіційному сайті Судової влади України ухвали суду від 25.12.2025 за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua/Review/124069129.

24.01.2025 до суду від ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 2583/25), яке обґрунтоване неможливістю надання банку запитуваної інформації по підприємству, у зв`язку з кібератакою на державні реєстри України та тим, що сторони перебувають в процесі врегулювання та ведення переговорів стосовно укладення мирової угоди. Вказане клопотання підписане за допомогою цифрового підпису ОСОБА_2 .

В судовому засіданні 29.01.2025 представником позивача підтверджено перемовини між сторонами щодо мирного врегулювання предмету спору, з огляду на що заявлено усне клопотання про відкладення підготовчого засідання у справі, у зв`язку з чим судом задоволено клопотання представника позивача та письмове клопотання відповідача 1 про відкладення розгляду справи (вх.№ 2583/25 від 24.01.2025); оголошено протокольну ухвалу, якою продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів на підставі ст. 177 ГПК України та відкладено підготовче засідання у справі № 916/5198/24 на 26.02.2025 о 12:00 згідно ст. 183 ГПК України, про що повідомлено відповідачів ухвалою суду від 29.01.2025 в порядку ст. 120 ГПК України.

26.02.2025 до суду від представника ОСОБА_1 - адвоката Романішина Є.В. (ордер серії АІ №183 2059 від 25.02.2025) надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№ 6386/25), яке обґрунтоване тим, що договір про надання правової допомоги між адвокатом на відповідачем-2 було укладено лише 25.02.2025 та на даний час, реалізувати процесуальні права, передбачені ГПК України, не представляється за можливе через технічні проблеми в Електронному суді. Разом з тим, у клопотанні зазначено, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою, та у зв`язку зі збройною агресією російської федерації вона була вимушена залишити місце свого проживання, про існування вказаної справи вона дізналась 24.02.2025 з інформаційного реєстру судової влади.

При цьому, суд зазначає, що у вступній частині клопотання зазначена адреса місцезнаходження ОСОБА_1 , що ідентична адресі відповідача-2, вказаній позивачем у позовній заяві, відомостей щодо нової адреси місця проживання останньої у клопотанні не зазначено, а також до вказано клопотання не долучено докази на підтвердження тих обставин, що ОСОБА_1 є внутрішньо переміщеною особою.

В судовому засіданні 26.02.2025 представник позивача підтримав клопотання відповідача-2 про відкладення розгляду справи, заявив власне клопотання про відкладення підготовчого засідання у розумний строк, з огляду на що судом проголошено ухвалу без оформлення окремого документа про відкладення підготовчого засідання у справі 916/5198/24 на підставі ст. 183 ГПК України, у розумний строк згідно ст. 114 ГПК України на 12.03.2025, про що повідомлено відповідачів ухвалою суду від 26.02.2025 в порядку ст. 120 ГПК України.

12.03.2025 до суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на позовну заяву (вх.№ 8108/25), згідно якого остання просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, у відзиві викладено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі, яке обґрунтоване тим, що відповідач-2 не підписувала договори поруки №282415 та №282416 від 28.12.2020. Також, ОСОБА_1 просила відкласти підготовче засідання у даній справі у зв`язку з хворобою її представника.

Судове засідання, призначене на 12.03.2025, не відбулось, у зв`язку з перебуванням судді Мостепаненко Ю.І. з 11.03.2025 на лікарняному, про що секретарем судового засідання складено відповідну довідку.

Враховуючи вихід судді Мостепаненко Ю.І. з лікарняного, ухвалою суду від 26.03.2025 призначено підготовче засідання у справі № 916/5198/24 на 09.04.2025.

09.04.2025 до суду від ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (вх.№11417/25), обґрунтоване загостренням хвороби та госпіталізацією. Зазначене клопотання підписано Романішиним Є.В .

В судовому засіданні 09.04.2025 представник позивача заперечував щодо залучення відзиву ОСОБА_1 до матеріалів справи, враховуючи порушення процесуального строку на його подання, просив суд залишити відзив без розгляду, а також заперечував щодо задоволення клопотання ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» про відкладення підготовчого засідання, враховуючи, що до клопотання не додано доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин. Зазначив, що з огляду на те, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо реструктуризації заборгованості, подача відповідачем-2 відзиву із пропуском строку та клопотання відповідача -1 про відкладення розгляду справи направлено на застягування розгляду справи.

В судовому засіданні 09.04.2025 судом розглянуто клопотання «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» про відкладення розгляду справи (вх.№11417/25 від 09.04.2025) та оголошено протокольну без оформлення окремого документа про повернення його без розгляду заявнику на підставі ч. 4 ст. 170 ГПК України, враховуючи, що до клопотання не додано доказів, на підтвердження того, що Романішин Є.В. представляє інтереси ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н».

Також, в судовому засіданні 09.04.2025 суд протокольною ухвалою залишив без розгляду поданий ОСОБА_1 відзив на позовну заяву (вх.№ 8108/25 від 12.03.2025 ), враховуючи наступне.

Відповідно до статті 113 Господарського процесуального кодексу України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Статтею 114 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства.

Згідно із положеннями статті 118 Господарського процесуального кодексу України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 178 ГПК України, у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач має право надіслати суду - відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.

Відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8, ч. 9 ст. 165 ГПК України).

Так, копія ухвали суду про відкриття провадження у справі від 02.12.2024 була надіслана ОСОБА_1 (яка, серед іншого, зазначена засновником ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н», що вбачається з відповіді з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань №935201 від 29.11.2024) в межах строку, встановленого ГПК України, на її адресу місцезнаходження, яка зазначена у відповіді з Єдиного державного демографічного реєстру №935245 від 29.11.2024, сформованої судом.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана ОСОБА_1 рекомендованим листом з позначкою «Судова повістка» ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою на адресу суду з відбитком календарного штемпелю на конверті із датою 11.12.2024 та відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», про свідчить наявне в матеріалах справи поштове повідомлення.

Згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресою місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою, тобто повідомленою суду стороною, і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019р. у справі № 915/1015/16.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 29.03.2021 у справі № 910/1487/20, де зазначено, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б).

Отже, оскільки ухвала суду про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача-2 і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Отже останнім днем 15-денного строку на подачу відзиву, що встановлений в ухвалі суд від 02.12.2024 був 26.12.2024, проте відзив подано лише 12.03.2025 без клопотання про поновлення строку на його подання, а тому підлягає залишенню без розгляду.

Крім того, враховуючи, що відзив на позовну заяву (вх.№ 8108/25 від 12.03.2025 ) наданий відповідачем - 2 підлягає залишенню без розгляду, то викладене в ньому клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи у даній справі також підлягає залишенню судом без розгляду.

Поряд з цим в судовому засіданні 09.04.2025 судом проголошено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження у справі №916/5198/24 та призначення справи до розгляду по суті в засіданні суду на 28.04.2025 о 15:00, про що повідомлено відповідачів ухвалою суду від 09.04.2025 в порядку ст. 120 ГПК України.

28.04.2025 від представника ОСОБА_1 надійшло клопотання про призначення експертизи (вх.№13473/25 від 28.04.2025), в якому останній просив суд повернутись до стадії підготовчого судового засідання та призначити у даній справі судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступні питання: чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в договорі поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020, укладеному між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 чи іншою особою; чи виконано підпис від імені ОСОБА_1 в договорі поруки №282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020, укладеному між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 чи іншою особою. Також представник відповідача - 2 просив проведення зазначеної експертизи доручити Київському науково-дослідному інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, оплату за проведення судової почеркознавчої експертизи покласти на відповідача-2 та зупинити провадження у справі до надходження висновку експерта. У зв`язку з тимчасовою непрацездатністю через хворобу, представник відповідача - 2 просив розгляд даного клопотання проводити за його відсутності.

В судове засідання 28.04.2025 представник позивача не з`явився, однак, 28.04.2025 направив до суду клопотання (вх.№13576/25 від 28.04.2025), відповідно до якого просив суд провести судове засідання без його участі.

Представники відповідачів в судове засідання 28.04.2025 також не з`явились, про дату, місце та час повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 28.04.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про відмову в задоволенні клопотання представника відповідача - 2 про повернення до стадії підготовчого судового засідання, враховуючи наступне.

Так, представник відповідача-2 просить повернутися до стадії підготовчого провадження для розгляду клопотання про призначення експертизи у даній справі, оскільки ним разом з відзивом було заявлено клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, але воно не було розглянуто судом.

Разом з тим, суд не вважає наведені обставини для повернення на стадію підготовчого провадження - вагомими, оскільки судом встановлено, що клопотання про призначення експертизи було викладено відповідачем у відзиві на позовну заяву, який подано з порушення строку на його подання без клопотання про поновлення строку, у зв`язку з чим відзив та, відповідно, викладене в ньому клопотання було залишено судом без розгляду, водночас, з окремим клопотанням про призначення експертизи на стадії підготовчого провадження відповідач-2 не звертався.

Також, в судовому засіданні 28.04.2025 судом оголошено протокольну ухвалу про залишення без розгляду клопотання представника відповідача - 2 про призначення експертизи, з огляду на ч. 2 ст. 207 ГПК України, - враховуючи, що відповідач не обґрунтував поважності причин пропуску строку для подання такого клопотання в підготовчому провадженні.

Враховуючи ту обставину, що в умовах воєнного стану суди продовжують працювати в штатному режимі, з огляду на необхідність повідомлення учасників справи про наявність судового розгляду з метою забезпечення доступу до правосуддя, гарантованого державою та ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд розглянув дану справу в межах розумного строку на підставі ст. 114 ГПК України

В судовому засіданні 28.04.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Розглянувши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

28.12.2020 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" як кредитором та ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» як позичальником (клієнт) укладено кредитний договір №0, згідно з пунктом 1.1. якого Банк надає Клієнту Кредит в сумі 4 503 171,00 грн., а Клієнт зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку Кредит та сплатити плату за користування ним у порядку та на умовах, визначених Договором. Кредит надається одним Траншем в розмірі зазначеної суми Кредиту.

Згідно пункту 1.1.2. договору №0 від 28.12.2020, Кредит надається шляхом:

- зарахування Банком коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Клієнта № НОМЕР_2 у Кредитора для подальшого використання за цільовим призначенням.

За умовами пункту 1.2.1. договору №0 від 28.12.2020, надання Кредиту здійснюється з "28" грудня 2020 року.

У пункті 1.2.2. договору №0 від 28.12.2020 сторони погодили, що Клієнт зобов`язаний повернути Кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення Кредиту (Додаток №2 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше "27" грудня 2022 р., якщо тільки відповідно до умов Договору не застосовується інший термін повернення заборгованості за Кредитом.

Клієнт зобов`язується повертати Кредит та сплачувати проценти, комісії, штрафи та інші платежі відповідно до умов Договору на рахунок НОМЕР_2 у Кредитора, а якщо реквізити для погашення Траншу зазначені в Заяві на видачу Траншу, то погашення здійснюється на зазначений рахунок.

Для Строкової суми Кредиту встановлюється фіксована процентна ставка в розмірі 8,9% процентів річних (пункту 1.3.1. договору №0 від 28.12.2020).

У пункті 1.3.2. договору №0 від 28.12.2020 визначено, що для Простроченої суми Кредиту встановлюється процентна ставка у подвійному розмірі від ставки, що діє для Строкової суми Кредиту на дату виникнення такого прострочення.

За умовами пункту 1.3.3. договору №0 від 28.12.2020, проценти нараховуються та сплачуються у порядку, передбаченому Правилами.

Відповідно до пункту 1.3.4. договору №0 від 28.12.2020, Клієнт сплачує Банку комісії згідно з Додатком №1 до Договору у порядку, визначеному Правилами.

Цільове призначення (мета) кредиту: поповнення обігових коштів (пункт 1.4. договору №0 від 28.12.2020).

Згідно пункту 2.1. договору №0 від 28.12.2020, виконання зобов`язань Клієнта за Договором забезпечується наступним чином, а саме, з метою забезпечення виконання Клієнтом Банка приймається порука ОСОБА_1 , код за ДРФО НОМЕР_3 .

Умови такого договору забезпечення повинні передбачати забезпечення виконання всіх зобов`язань клієнта за Договором, Заявами та додатковими угодами до Договору, укладеними протягом строку дії Договору.

Положеннями пункту 2.2. договору №0 від 28.12.2020 передбачено, що кредит забезпечується всім належним Клієнту майном і коштами, на які може бути звернене стягнення в порядку, установленому законодавством України.

У пункті 4.1. договору №0 від 28.12.2020 сторони погодили, що у порядку та на умовах, визначених Правилами, Клієнт, для погашення своїх грошових зобов`язань, які виникають з Договору, надає Банку право здійснювати договірне списання коштів на користь Банка, зі своїх поточних рахунків в національній/іноземній валюті, відкритих у Банку, а саме:

- з будь-яких рахунків Клієнта відкритих у Банку, в тому числі з тих, що будуть відкриті у Банку в майбутньому, - для погашення простроченої заборгованості за Договором.

У додатку № 1 до договору №0 від 28.12.2020 сторони погодили перелік комісій, порядок їх нарахування та розмір.

У додатку № 2 до договору №0 від 28.12.2020 сторони визначити графік погашення кредиту.

Відповідно до п.1 графіку погашення кредиту клієнт зобов`язується повернути банку суму кредиту до наступного графіку: 28.12.2020- 4 503 171,00грн., 11.01.2021 - 4 315538,87 грн., 10.02.2021 - 4 127 906,74 грн., 10.03.2021 - 3 940 274,61 грн., 12.04.2021 - 3 752 642,48 грн., 11.05.2021 - 3 565 010,35 грн., 10.06.2021 - 3 377 378,22 грн., 12.07.2021 - 3 189 746,09 грн., 10.08.2021 - 3 002 113,96 грн., 10.09.2021 - 2 814 481,83 грн., 11.10.2021 - 2 626 849,70 грн., 10.11.2021 - 2 439 217,57 грн., 10.12.2021 - 2 251 585,44 грн., 10.01.2022 - 2 063 953,31 грн., 10.02.2022 - 1 876 321,18 грн., 10.03.2022 - 1 688 689,05 грн., 11.04.2022 - 1 501 056,92 грн., 10.05.2022 - 1 313 424,79 грн., 10.06.2022 - 1 125 792,66 грн., 11.07.2022 - 938 160,53 грн., 10.08.2022 - 750 528,40 грн., 12.09.2022 - 562 896,27 грн., 10.10.2022 - 375 264,14 грн., 10.11.2022 - 187 632,01 грн., 27.12.2022 - 0,00 грн.

28.12.2020 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК", як кредитором та ОСОБА_1 , як поручителем укладено договір поруки №282415 (основний борг), згідно з пунктом 1.1. якого Поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з основного договору (кредитного договору №0 від 28.12.2020), а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором, а саме 4 503 171, 00 грн. (надалі - основне зобов`язання).

За умовами пункту 1.2. договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020, Поручителю добре відомі всі умови основного договору, зокрема сума кредиту, процентна ставка, інші платежі за основним договором, терміни та строки виконання зобов`язань за основним договором, інші умови основного договору.

Згідно пункту 1.3 договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020, Поручитель відповідає перед Кредитором за основним договором частково, а саме за порушення основного зобов`язання Боржником в межах суми, що становить 4 503 171, 00 грн. Поручитель відповідає перед Кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у пункті 3.1 цього договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за основним договором.

Відповідно до пункту 1.4 договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020 відповідальність поручителя і боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарною.

Причини невиконання боржником своїх зобов`язань за основним договором ніяким чином не може впливати на виконання поручителем зобов`язань за договором (пункт 1.5 договору №282415 (основний борг) від 28.12.2020).

У пункті 3.1 договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020 сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого кредитор має право пред`явити вимоги до поручителя становить 12 років з дати укладення цього договору.

Згідно пункту 4.1 договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020 договір набирає чинності з дати його укладення та діє протягом строку дії поруки, що зазначений у пункті 3.1 цього договору.

Відповідно до пункту 6.5 договору поруки №282415 (основний борг) від 28.12.2020 листування між сторонами за цим договором здійснюється шляхом направлення або надання стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу для листування, що зазначена у розділі «Адреси, реквізити та підписи сторін» цього договору. Підтвердження факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення або тримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса кредитора для листування, зазначена у цьому договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

Також 28.12.2020 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК", як кредитором та ОСОБА_1 , як поручителем укладено договір поруки № 282416 (проценти та інші платежі), згідно з пунктом 1.1. якого поручитель поручається перед Кредитором за виконання зобов`язань Боржника перед Кредитором, що виникли з основного договору (кредитного договору №0 від 28.12.2020), а саме щодо сплати процентів, комісії, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути у майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.

Згідно пункту 1.3 договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020 поручитель відповідає перед кредитором за основним договором частково, а саме за порушення основного зобов`язання боржником в межах суми, що становить 2 251 585,50 грн. Поручитель відповідає перед кредитором у зазначеному в цьому пункті розмірі протягом строку дії поруки, зазначеного у пункті 3.1 цього договору, незалежно від суми будь-яких погашень зобов`язань за основним договором.

За умовами пункту 1.4. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020, відповідальність Поручителя і Боржника щодо виконання основного зобов`язання є солідарною.

Пунктом 1.5. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020 передбачено, що причини невиконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором ніяким чином не можуть впливати на виконання Поручителем зобов`язань за договором.

У випадку зміни умов Основного договору Поручитель, підписанням цього Договору, підтверджує свою згоду на здійснення таких змін, в тому числі щодо зміни розміру Основного зобов`язання та або строків/термінів його виконання, зміни інших умов Основного договору тощо. Сторони погодили, що зміни, які здійснюються відповідно до умов цього пункту Договору не потребують додаткового укладення Сторонами угод щодо внесення змін (пункт 2.1. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020).

У пункті 2.2. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020 погоджено, що у випадку невиконання Боржником своїх зобов`язань за основним договором Кредитор має право пред`явити свої вимоги безпосередньо до Поручителя, а Поручитель зобов`язується негайно виконати основне зобов`язання за Боржника. Не отримання Поручителем вимоги Кредитора не звільняє Поручителя від обов`язку виконати основне зобов`язання за Боржника.

За умовами пункту 2.3. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020, у випадку невиконання Поручителем вимоги Кредитора, пред`явленої згідно з пунктом 2.2 Договору, Поручитель сплачує Кредитору пеню із розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на момент прострочення Поручителем виконання своїх зобов`язань за Договором, за кожен день прострочення.

Відповідно до пункту 3.1. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020, сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 12 років з дати укладення цього Договору.

Згідно пункту 4.1. договору поруки № 282416 (проценти та інші платежі) від 28.12.2020, він набирає чинності з дати його укладення та діє протягом строку дії поруки, що зазначений у пункті 3.1 цього договору.

30.12.2020 на виконання зобов`язань за кредитним договором № 0 від 28.12.2020 Банк перерахував відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 4 503 171,00 грн., що підтверджується наявною у матеріалах справи банківською випискою.

05.03.2023 за вих. №27-1-01/523 Банком направлялась ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» вимога про необхідність негайного виконання зобов`язань за кредитним договором №0 на адресу позичальника, вказану у кредитному договорі як адреса для листування, а також 05.03.2023 за вих. 27-1-01/524 направлялась вимога поручителю - ОСОБА_1 на адресу вказану в договорах поруки.

Як зазначає позивач, всупереч умов договору № 0 від 28.12.2020 відповідач-1 не здійснив своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентам у строк, передбачений договором (до 27.12.2022), у зв`язку з чим станом на 19.11.2024 заборгованість за кредитним договором становить 2 255 218,02 грн., з яких: 1 876 148,29 грн. - заборгованість за кредитом; 17 395,07 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами та 361 674,66 грн. - заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

Предметом спору у даній справі є вимога позивача про солідарне стягнення з відповідачів на користь позивача заборгованості за кредитним договором № 0 від 28.12.2020 у розмірі 2 255 218, 02 грн., з яких: 1876148, 29 грн. заборгованість за кредитом, 17 395, 07 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами та 361 674, 66 грн. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Як встановлено судом, укладений 28.12.2020 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» договір №0 за своєю правовою природою є кредитним договором.

За ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

За приписами ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно із ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок (ч. 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 Цивільного кодексу України).

За змістом ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 559 Цивільного кодексу України).

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України закріплено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Судом вбачається, що між позивачем та відповідачем-1 виникли договірні зобов`язання, за умовами яких позивач зобов`язався надати відповідачу-1 у користування кредитні кошти у розмірі 4 503 171,00 грн., а відповідач-1, у свою чергу, зобов`язався повернути кредит у строки, погоджені сторонами у графіку платежів, який є додатком до договору, а також сплатити позивачу проценти за користування кредитом, в обумовлені договором терміни.

Позивач свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши 30.12.2020 відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 4 503 171,00 грн.

У свою чергу, відповідач-1 прийняті на себе зобов`язання за договором № 0 від 28.12.2020 щодо своєчасного повернення кредитних коштів належним чином не виконав, лише частково погасив суму кредиту, сплативши позивачу 11.01.2021 - 187 632,13 грн., 09.02.2021 - 187 632,13 грн., 10.03.2021 - 187 632,13 грн., 09.04.2021 - 187 632,13 грн., 07.05.2021 - 187 632,80 грн., 09.06.2021 - 187 632,46 грн., 05.07.2021 - 187 632,13 грн., 05.08.2021 - 187 632,13 грн., 10.09.2021 - 187 632,13 грн., 11.10.2021 - 187 632,13 грн., 03.11.2021 - 187 632,13 грн., 09.12.2021 - 187 632,13 грн., 10.01.2022 - 187 632,13 грн., 09.02.2022 - 187 632,13 грн., 12.04.2022 - 88,52 грн., 13.05.2022 - 84,37 грн.

З урахуванням вказаних обставин, судом встановлено, що за відповідачем-1 рахується заборгованість за кредитом перед банком у розмірі 1 876 148,29 грн.

Крім того, позивачем здійснено нарахування 8,9% процентів річних за користування кредитними коштами у сумі 401 153,32 грн. У свою чергу, відповідачем-1 частково здійснено оплату нарахованих процентів у розмірі 383 758,25 грн., отже заборгованість відповідача - 1 перед банком по процентам за користування грошовими коштами становить 17 395,07 грн.

Щодо нарахованих позивачем процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, суд зазначає наступне.

Так, при дослідженні розрахунку позивача нарахувань процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін, судом встановлено, що позивачем правомірно здійснено їх нарахування за період з 31.03.2022 по 27.12.2022 на підставі пункту 1.3.2 кредитного договору № 0 від 28.12.2020 у сумі 49 056,24 грн. (розраховано наступним чином: 70 590,29 грн. (нарахована позивачем заборгованість по процентам з 31.03.2022 по 30.12.2022) - 21 534,05 грн. (здійснена відповідачем сплата процентів згідно розрахунку позивача).

Водночас, щодо здійсненого позивачем нарахування процентів за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін за період з 28.12.2022 року по 31.10.2024 року в сумі 312 618,42 грн., суд зазначає наступне.

Особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд. Цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі учасників щодо врегулювання їхніх відносин згідно з розсудом і у межах, встановлених законом, тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін, індивідуальним регулятором їхньої поведінки.

Приписи частин другої та третьої статті 6 і статті 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд і коли вони не вправі цього робити.

Вказані висновки викладені в пунктах 22, 23 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17.

У частині третій статті 6 ЦК України зазначено, що сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд; сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Тобто частина третя статті 6 ЦК України не допускає встановлення договором умов, які не відповідають закону.

У статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, ця стаття також не допускає свободу договору в частині порушення, зокрема, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства.

Тому сторони не можуть з посиланням на принцип свободи договору домовитись про те, що їхні відносини будуть регулюватися певною нормою закону за їхнім вибором, а не тією нормою, яка регулює їхні відносини виходячи з правової природи останніх.

Зазначене не означає, що сторони не можуть домовитися про те, що в разі прострочення повернення кредиту позичальник сплачує кредитору проценти саме як міру відповідальності, зокрема в тому ж розмірі, в якому він сплачував проценти як плату за наданий кредит, або в іншому розмірі. Водночас така домовленість за правовою природою є домовленістю про сплату процентів річних у визначеному договором розмірі на підставі статті 625 ЦК України, і цей розмір може зменшити суд.

Надання кредитору можливості одночасного стягнення як процентів за користування кредитом, так і процентів як міри відповідальності, може призводити до незацікавленості кредитора як у вчиненні активних дій щодо повернення боргу, так і у якнайшвидшому виконанні боржником зобов`язань за кредитним договором, оскільки після спливу строку кредитування грошове зобов`язання боржника перед кредитором зростає навіть швидше, ніж зростало протягом строку кредитування. Тобто фактично кредитор продовжує строк кредитування на власний розсуд на ще вигідніших для себе умовах, маючи при цьому можливість в будь-який момент вчинити дії, спрямовані на стягнення боргу з боржника (наприклад, звернути стягнення на заставне майно боржника або стягнути борг з поручителя).

Несправедливість цього підходу стає особливо очевидною у випадках, коли ринковий розмір процентів за користування кредитом за час після укладення кредитного договору істотно знизився. У таких випадках кредитор стає навіть більше зацікавлений у невиконанні договору, ніж у задоволенні своїх вимог. За такого підходу кредитор може продовжувати нарахування процентів за користування кредитом (який при цьому навіть не надавався на новий строк) у розмірі, якого вже не існує на ринку. Цим самим створюються штучні передумови для банкрутства підприємств та збільшення кількості фізичних осіб, які не мають надії повернутися до нормального життя інакше, як через банкрутство, що негативно відбивається на економіці та підвищує соціальну напруженість.

Такий підхід вочевидь не відповідає балансу інтересів сторін кредитного договору та призводить до того, що кредитор не використовує ефективні способи захисту своїх прав (звернення стягнення на заставне майно боржника, стягнення боргу з поручителя тощо) одразу після порушення боржником умов договору.

Натомість, що у цивільних та господарських відносинах, які регулює глава 71 ЦК України, важливо дотримати баланс інтересів позичальника та позикодавця в межах кредитних відносин, так само як і банку та вкладника у межах відносин за договором банківського вкладу.

Принципи справедливості, добросовісності та розумності передбачають, зокрема, обов`язок особи враховувати потреби інших осіб у цивільному обороті, проявляти розумну дбайливість і добросовісно вести переговори (див. пункт 6.20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 910/719/19). Отже, сторони повинні сумлінно та добросовісно співпрацювати з метою належного виконання укладеного договору. Кредитор у зобов`язанні має створити умови для виконання боржником свого обов`язку, для чого вчиняє не тільки дії, визначені договором, актами цивільного законодавства, але й ті, які випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту (див. частину першу статті 613 ЦК України). Вказаного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (пункт 57).

Для вирішення подібних спорів важливим є тлумачення умов договорів, на яких ґрунтуються вимоги кредиторів, для з`ясування того, чи мали на увазі сторони встановити нарахування процентів як міри відповідальності у певному розмірі за період після закінчення строку кредитування. Для цього можуть братися до уваги формулювання умов про сплату процентів, їх розміщення в структурі договору (в розділах, які регулюють правомірну чи неправомірну поведінку сторін), співвідношення з іншими положеннями про відповідальність позичальника тощо. У разі сумніву слід застосовувати принцип contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem, тобто слова договору тлумачаться проти того, хто їх написав).

Установивши, що умова договору передбачає нарахування процентів як міри відповідальності після закінчення строку кредитування, тобто за період прострочення виконання грошового зобов`язання, слід застосовувати як статтю 625 ЦК України, так і інше законодавство, яке регулює наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Аналогічні правові висновки зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.04.2023 по справі № 910/4518/16.

Слід зазначити, що у п. 1.3.3 кредитного договору № 0 від 28.12.2020 сторони зазначили, що проценти нараховуються та сплачуються в порядку, передбаченому Правилами, водночас позивачем відповідних Правил в редакції чинній на момент укладення відповідного кредитного договору до матеріалів справи не надано.

При цьому, аналізуючи зміст умов пункту 1.3. кредитного договору № 0 від 28.12.2020, суд приходить до висновку, що передбачена сторонами сплата процентів за простроченою сумою кредиту, визначена саме як плата за користування кредитними ресурсами, а не як міра відповідальності за порушення умов договору, що не відповідає правовій природі таких процентів та суперечить вимогам закону.

З урахуванням наведеного, суд робить висновок, що після закінчення строку кредитування (27.12.2022 року) у банка відсутні правові підстави для нарахування відсотків за користування кредитними коштами в розмірі визначеному договором. За таких обставин кредитор не позбавлений можливості захистити свої права щодо прострочення відповідачем виконання грошового зобов`язання із застосуванням положень статті 625 ЦК України.

Таким чином, нарахування позивачем процентів за користування кредитом понад встановлений договором термін за період з 28.12.2022 року по 31.10.2024 року в сумі 312 618,42 грн. визнається судом безпідставним.

Отже наявними у матеріалах доказами, а саме кредитним договором, графіком погашення заборгованості, банківською випискою та розрахунком заборгованості підтверджується наявність заборгованості відповідача - 1 по кредиту в сумі 1 876 148,29 грн., по процентам за користування кредитними коштами в сумі 17395, 07 грн. та по процентам за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін у розмірі 49 056,24 грн.

За приписами ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Разом з тим, наявність вказаної заборгованості відповідач -1 не спростував, докази, які б підтверджували факт повної сплати ним кредитних коштів та відсотків за користування наданим кредитом в матеріалах справи відсутні.

За наведеного, суд доходить висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення з ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» 1876148,29 грн. заборгованості за кредитом, 17395, 07 грн. заборгованості за процентами за користування грошовими коштами та 49056,24 грн. заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.

За приписами ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

У статті 553 ЦК України зазначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Отже, обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.

У відповідності до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання.

Частиною 1 ст. 543 ЦК України передбачено, що у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов`язань ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» за кредитним договором № 0 від 28.12.2020, 28.12.2020 між Акціонерним товариством "УКРСИББАНК" та ОСОБА_1 укладено договори поруки №282415 та №282416, предметами яких є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» перед кредитором зобов`язань, що виникли з основного зобов`язання, а саме щодо сплати суми основного боргу за основним договором у сумі 4 503 171,00 грн. та сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплати пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору, існуючих в теперішній час, і тих, що можуть виникнути у майбутньому, в тому числі на підставі окремих угод, що можуть бути укладені в рамках основного договору.

Пунктом 3.1. договорів поруки №282415 та №282416 від 28.12.2020, сторони домовились, що строк дії поруки, а саме строк протягом якого Кредитор має право пред`явити вимоги до Поручителя, становить 12 років з дати укладення цього Договору

За таких обставин, приймаючи до уваги, що матеріалами справи підтверджується наявність у ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» простроченої заборгованості за кредитним договором, зважаючи на укладення між банком та ОСОБА_1 договорів поруки №282415 та №282416 від 28.12.2020 на забезпечення виконання ПП «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» зобов`язань за кредитним договором № 0 від 28.12.2020, правомірними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню є вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідача-1 та відповідача-2 заборгованості за кредитом у розмірі 1876148,29 грн., заборгованості за процентами за користування грошовими коштами у розмірі 17395, 07 грн. та заборгованості за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін у розмірі 49056,24 грн. В решті позовних вимог слід відмовити.

У разі коли позов немайнового характеру задоволено повністю стосовно двох і більше відповідачів або якщо позов майнового характеру задоволено солідарно за рахунок двох і більше відповідачів, то судові витрати також розподіляються між відповідачами порівну. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено. (Вказана позиція міститься у Постанові Пленуму Вищого Господарського суду України № 7 від 21.02.2013 із змінами та доповненнями до неї.)

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу витрати зі сплати судового збору покладаються на сторін пропорційно розміру задоволених вимог та стягуються з відповідачів порівну.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути солідарно з Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС- Н» (73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Привокзальна, буд. 1, ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) 1 876 148 (один мільйон вісімсот сімдесят шість тисяч сто сорок вісім) грн. 29 коп. заборгованість за кредитом, 17 395 (сімнадцять тисяч триста дев`яноста п`ять) грн. 07 коп. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами та 49 056 (сорок дев`ять тисяч п`ятдесят шість) грн. 24 коп. заборгованість за процентами за користування грошовими коштами понад встановлений договором термін.

3. Стягнути з Приватного підприємства «ПВКФ» ЄВРОТРАНС-Н» (73003, Херсонська область, м. Херсон, вул. Привокзальна, буд. 1, ) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) 11 655 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 86 коп. витрат зі сплати судового збору.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «УКРСИББАНК» (04070, м.Київ, вул. Андріївська, буд. 2/12, ) 11 655 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят п`ять) грн. 86 коп. витрат зі сплати судового збору.

5. В решті позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст.256 ГПК України.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Враховуючи перебування судді Мостепаненко Ю.І. з 01.05.2025 по 18.07.2025р. на лікарняному, повне рішення складено та підписано після виходу судді Господарського суду Одеської області Мостепаненко Ю.І. з лікарняного - 21 липня 2025 р.

Суддя Ю.І. Мостепаненко