ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про виклик/повідомлення

"15" липня 2025 р. м. Одеса Справа № 916/2162/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г., при секретарі судового засідання Боднарук І.В., розглянувши справуза позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз України"; (вул. Шолуденка, 1,Київ 116,04116, )

до відповідача: Приватного підприємства "ЯНТАР" (вул.Генерала Цветаєва,18,Одеса,Одеська область,65007, ) третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні

про стягнення 121055,09 грн.;

ВСТАНОВИВ:

02.06.2025р. через систему Електронний суд Позивач ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до відповідача Приватного підприємства «Янтар» про стягнення 121 055,09 грн. боргу за поставку по укладеному Договору Відповідачу природного газу, поставленого протягом грудня 2023, лютого-березня, травня, листопада 2024., у тому числі :

- основний борг у сумі 91 378,88 грн;

- пеня у сумі 15 612,94 грн;

- три проценти річних у сумі 2 559,75 грн;

- інфляційні втрати у сумі 11 503,52 грн

З тексту позовної заяви вбачається наступне - " У період грудень 2023 листопад 2024 Позивач передав у власність Відповідача природний газ в загальному об`ємі 11,48900 тис.м3 на загальну суму 181 039,42 грн."

Далі по тексту позову : " Як зазначалось вище, в період грудень 2023 листопад 2024 Відповідач спожив природний газ на загальну суму 181 039,42 грн.

При цьому, оплату за переданий газ Відповідач здійснив лише частково на суму 89 046,62 грн, чим порушив умови господарського зобов`язання, зокрема вимоги пункту 3.7 Договору.

Станом на дату подання позовної заяви розмір несплаченої основної заборгованості складає 91 378,88 грн." ( за текстом позову мається на увазі, що це борг за період грудень 2023 листопад 2024р. )

До позову, серед іншого, Позивачем додано документ під назвою "Інформація про надходження коштів на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз України" (а.с.37)

Вбачається з даної Інформації, що Позивач зарахував у якості розрахунків за спірний кошти, перераховані Відповідачем :

- документ № 3073 від 30.04.2024р. на суму 21 854,31грн, призначення платежу за березень 2024р.

- № 3072 від 30.04.2024р. - 45037,48грн., призначення платежу за лютий 2024р.

- № 3180 від 15.01.2025р. - 7 238,15грн. - призначення платежу за березень 2024р.

- № 3179 від 15.01.2025р. - 14 916,68грн. - ., призначення платежу за лютий 2024р.

Ухвалою від 05.06.2025р. суд прийняв позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до розгляду та відкрити провадження у справі № 916/2162/25 за правилами спрощеного позовного провадження (без виклику сторін).

16.06.2025 за вх.№ 18874/25 до суду надійшов відзив на позовну заяву.

Відповідач повністю заперечує наявність заборгованості перед позивачем, оскільки платіжними інструкціями № 3072, № 3073, № 3179, № 3180, № 3222, № 3231, № 3235, № 3236, № 3237 відповідачем ПП Янтар було сплачено на рахунок ТОВ ГК Нафтогаз України за період з квітня 2024 року по травень 2025 року суму у розмірі 450 114,19 грн.

Вбачається, що платежі за платіжними інструкціями № 3222, № 3231, № 3235, № 3236, № 3237 проведені Відповідачем 14.05.2025р., тобто, до пред"явлення позову (02.06.2025р.)

Відповідач у відзиві просить у задоволенні позову про стягнення заборгованості за спожитий природний газ у сумі 121055,09 грн відмовити повністю, а також зобов`язати Позивача провести звіряння взаємних розрахунків по договору № 101/ПГ-1956-К від 22.02.2021р.

Суд ухвалою від 16.06.2025р. також

- повідомив учасників справи, що неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату,час та місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи судом,

- запропонував позивачу надіслати відповідь на відзив, міркування стосовно розгляду справи за правилами загального позовного провадження, залучення до участі у справі № 916/2162/25 третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача,

- запропонував учасникам справи вчинити дії стосовно звірки взаємних розрахунків для визначення остаточної суми боргу (у разі підтвердження наявності заборгованості), докази проведення звірки взаємних розрахунків надати до суду.

18.06.2025р. через систему «Електронний суд» Позивач подав заяву про зменшення розміру позовних вимог та здійснювати розгляд справи № 916/2162/25 із врахуванням цієї заяви, а саме стягнути з ПП "ЯНТАР" на користь ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» кошти в загальному розмірі 31 954,42 грн, в тому числі:

- пеня у сумі 16 850,31 грн;

- три проценти річних у сумі 2 882,42 грн;

- інфляційні втрати у сумі 12 221,69 грн.

Фактично суми пені, річних, інляційних втрат збільшені проти заявлених у позову спочатку.

Позивач не надав міркувань з питань розгляду справи за правилами загального позовного провадження, залучення до участі у справі № 916/2162/25 третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача.

З урахуванням заяви Позивача про зменшення суми позовних вимог, 30.06.2025р. Відповідач подав додатковий відзив, та просить у задоволенні позовної заяви ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» до ПП «Янтар» про стягнення заборгованості за спожитий природний газ відмовити повністю, в частині стягнення пені використати право суду зменшивши розмір пені , що підлягає до стягнення на 90%, в частині стягнення подвійної облікової ставки НБУ та 3% річних відмовити, судові витрати покласти на позивача.

Відповідач вважає, що на даний час затримки з виконанням умов договору є наслідком непереборної сили (військової агресії Російської Федерації проти України). Отже Відповідач має відтермінування за зобовязанням до моменту припинення існування форс- мажорних обставин. На підставі вищевикладеного, зважаючи на існування форс-мажорних обставин, а також імперативних приписів Цивільного кодексу України, позовні вимоги що до стягнення пені, неустойки та 3% заявлено передчасно, а отже не підлягають задоволенню.

Відповідач, посилаючись на ст.551 ЦК України, вважає за можливе зменшити розмір штрафних санкцій заявлених до стягнення на користь позивача до 10% від заявленої суми.

Контррозрахунку розміру пені у сумі 16 850,31 грн; три проценти річних у сумі 2 882,42 грн; інфляційні втрати у сумі 12 221,69 грн. Відповідач не надав, що, на розсуд суду, є згодою з усіма відповідними розрахунками Позивача. Лише просить суд застосувати право на зменшення штрафних санкцій.

З наданих сторонами документів (доказів) вбачається, що жодна із сторін, попри наявність відповідних пунктів укладеного договору не зверталася одна до одної із заявами про проведення звірки розрахунків (п.п. 4.1.3, 4.1.4, 4.2.5 Договору № 101/ПГ-1956-к від 22.02.2021р. )

Суд вважає необхідним зазначити наступне.

Згідно з пунктом 13 постанови Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17 зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню.

При цьому, відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника.

Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків

(Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 924/414/19).

Таким чином, законом надано право суду зменшити неустойку, яка є надмірною порівняно з наслідками порушення грошового зобов`язання, що спрямовано на встановлення балансу між мірою відповідальності і дійсного (а не можливого) збитку, що завданий правопорушенням, а також проти зловживання правом.

У постанові від 23.03.2021 у справі № 921/580/19 Верховний Суд вказав, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, і за відсутності в законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки до її розумного розміру (відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30.03.2021 у справі 902/538/18).

Судом має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, постанові Верховного Суду від 24.02.2021 у справі № 924/633/20).

Попри обов`язок суду вирішити наявний між сторонами спір з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів відповідних осіб, предмет та підстави позову визначаються та можуть в установленому порядку змінюватися тільки позивачем, тоді як суд позбавлений права на відповідну процесуальну ініціативу (подібні висновки, викладені в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18 березня 2019 року у справі №908/1165/17, від 06 листопада 2019 року у справі № 909/51/19, від 25 березня 2020 року у справі №5023/1123/12, від 16 вересня 2021 року у справі № 922/3059/16).

Суд зазначає, що згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів. При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012 року).

Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства", роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, суд ухвалює про розгляд справи поза межами строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, впродовж розумного строку.

Керуючись ст.ст.2,13,120, 202,234,248 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ПОСТАНОВИВ :

1. З урахуванням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, розглянути справу у розумні строки.

2. Розгляд справи призначити на "05" серпня 2025 р. о 10:30

Засідання відбудеться у приміщенні господарського суду Одеської області за адресою: м.Одеса, пр-т Шевченка, 29, в залі судових засідань № 547 (5 поверх), тел. 0(482)307-980.

3. Суд не визнає обов"язковою явку учасників справи у судове засідання.

Суддя Т.Г. Пінтеліна