ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"14" липня 2025 р. м. Вінниця Cправа № 902/575/25

Господарський суд Вінницької області у складі:

головуючий суддя Міліціанов Р.В.,

при секретарі Московчук Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом: Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ", 3-й Мікрорайон, буд. 9 А, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код - 40748611

до: Фізичної особи-підприємця Янківської Альони Володимирівни, АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1

про стягнення 280 500,00 грн

за участю представників:

позивача: Єленич Оксана Володимирівна

відповідача: Гребенюк Валентин Олександрович

В С Т А Н О В И В :

01.05.2025 року до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява (б/н від 01.05.2025 року) (вх. № 612/25 від 01.05.2025 року) Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ" до Фізичної особи-підприємця Янківської Альони Володимирівни про стягнення 280 500,00 грн заборгованості, з яких 255 000,00 грн основного боргу та 25 500,00 грн штрафу за договором купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року.

Ухвалою суду від 05.05.2025 року відкрито провадження у справі № 902/575/25 за правила спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 03.06.2025 року.

08.05.2025 року від представника Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ", адвоката Єленич О.В. надійшла заява (№ 01-34/4918/25 від 08.05.2025 року) про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 08.05.2025 року забезпечено участь представника позивача Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ", адвоката Єленич Олени Володимирівни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

16.06.2025 року до суду від відповідача надійшла заява (б/н від 13.06.2025 року) (вх.канц. № 01-34/6421/2025), в якій останній зазначає про невизнання заявлених позовних вимог та просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату, з метою подання відзиву на позовну заяву.

У судовому засіданні 16.06.2025 року постановлено ухвалу про відкладення розгляду справи на 14.07.2025 року.

У судовому засіданні 14.07.2025 року прийняли участь представники позивача та відповідача.

Стислий виклад процесуальних позицій сторін.

Позивач, в якості підстави позовних вимог, зазначає про укладення між Фермерським господарством "НІЖИН АГРОІНВЕСТ" та Фізичною особою-підприємцем Янківською Альоною Володимирівною Договору купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року.

У зв`язку з неналежним виконанням умов договору, Фермерське господарство "НІЖИН АГРОІНВЕСТ" звернулось з позовом до суду про стягнення з Фізичної особи-підприємця Янківської Альони Володимирівни 255 000,00 грн основного боргу та 25 500,00 грн штрафу (т. 1 а.с. 1-15).

У поданій до суду заяві (б/н від 13.06.2025 року) (вх.канц. № 01-34/6421/25) відповідач щодо заявлених позовних вимог зазначає про те, що дійсно на підставі рахунку-фактури № РФ-0000002 від 11.12.2024 року згідно платіжної інструкції № 394 від 11.12.2024 року позивачем перераховано ФОП Янківській А.В. грошові кошти в розмірі 255 000,00 грн в якості оплати за товар - ожину свіжу замо рожену без додавання цукру.

12.12.2024 року вказаний товар було відвантажено позивачу з території Товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктона-ВН", яке знаходиться по вул. Айвазовського, буд. 28 в м. Вінниці, оскільки товар на підставі договору від 02.12.2024 року укладеного між ФОП Янківська А.В. та ТОВ "Фруктона - ВН" знаходився на збереженні цього товариства (т. 1 а.с. 34-41).

Разом з тим, як зазначає відповідач, документи, які підтверджують вказані обставини з незалежних від останнього причин не збереглись, наявні первинні документи на підтвердження обставин поставки товару долучено до письмових пояснень від 07.07.2-025 року (вх. №01-34/7188/25) (т. 1 а.с. 50-68).

Із наявних у справі та досліджених судом доказів слідує, що 10.12.2024 року між Фізичною особи-підприємця Янківською Альоною Володимирівною (Продавець) та Фермерським господарством "НІЖИН АГРОІНВЕСТ" (Покупець) укладено договір купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА (т. 1, а.с. 4-5).

Відповідно п. 1.1 Договору 1.1 в порядку та на умовах, визначених цим Договором, Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець прийняти та оплатити Товар (свіжі або швидкозаморожені ягоди, фрукти, овочі та інша сільськогосподарська продукція), в порядку та на умовах, визначених цим Договором.

Ціна, асортимент та кількість товару згідно цього Договору, встановлюється в національній валюті України та вказуються у відпускних документах (Видаткових Накладних). У випадку наявності невідповідностей або розбіжностей, Покупець приймає Товар на зберігання до моменту надання виправленої Видаткової Накладної Продавцем (п. 2.1 Договору).

Покупець здійснює оплату партії Товару протягом 5 банківських днів з моменту фактичного відвантаження Товару, при наданні Продавцем всіх необхідних документів. Можлива передоплата (п. 2.2 Договору).

Оплата здійснюється за допомогою банківського переказу платіжним дорученням на розрахунковий рахунок Продавця (п. 2.3 Договору).

Доставка Товару здійснюється за рахунок Покупця.

Приймання Товару по якості та кількості здійснюється за адресою Покупця п. 3.1 Договору).

Кожна поставка Товару повинна супроводжуватись наступними документами: видаткова накладна; товарно-транспортна накладна (при умові поставки FСА), інші документи (за згодою Покупця та Продавця) (п. 3.2 Договору).

Зобов`язання Продавця щодо термінів поставки, асортименті, кількості і якості Товару вважаються виконаними з моменту підписання Видаткової Накладної представниками Продавця та Покупця (п. 3.3 Договору).

Відповідно п. 5.1 Договору сторони несуть обопільну відповідальність за точне та належне виконання взятих на себе зобов`язань відповідно до чинного законодавства України та положень цього Договору.

За не поставку обумовленої кількості Товару, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого Товару (п. 5.3 Договору).

Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання уповноваженими особами обох Сторін (п. 8.1 Договору).

Термін дії договору до "31" грудня 2025 року. У випадку відсутності у 30 денний термін повідомлення від сторін про відмову від договору, договір вважається продовженим на тих самих умовах (п. 8.2 Договору).

На виконання умов укладеного договору на підставі рахунку-фактури №РФ-0000002 від 11.12.2024 року позивачем здійснено попередню оплату товару, а саме ожини свіжої замороженої без додавання цукру, кількістю 5 000,00 кг на загальну суму 255 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №394 від 11.12.2024 року (т.1, а.с. 6, 7).

10.04.2025 року позивачем на адресу відповідача надіслано лист №10/04/25-ЯА щодо виконання зобов`язань по Договору купівлі-продажу №1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року в частині здійснення поставки оплаченого товару кількості 5 000,00 кг протягом 2 робочих днів з дня отримання листа, але не пізніше 21.04.2025 року.

Також позивач вимагав повернення попередньої оплати не пізніше 22.04.2025 року, у разі невиконання зобов`язань з поставки товару (т. 1, а.с. 7 (зворотна сторона).

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог та надаючи юридичну оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із наступного.

Згідно зі статтею 16 ЦК кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частинами 1 та 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України). Згідно зі ст. 174 Господарського кодексу України (далі - ГК України) однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

В силу ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 662 ЦК України, продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Згідно положень ч. 1 ст. 692 цього ж кодексу, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України, ч. 7 ст. 193 Господарського кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання свого зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Кожна зі сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги.

Оцінивши наявні у справі докази судом встановлено, що позивачем у повному обсязі виконано прийняті на себе зобов`язання із своєчасної та попередньої оплати товару в сумі 255 000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №394 від 11.12.2024 року (т. 1 а.с. 7).

Тобто, у відповідача виник обов`язок з передачі відповідної кількості товару, згідно рахунку-фактури №РФ-0000002 від 11.12.2024 року.

На підтвердження обставин виконання обов`язку з поставки товару відповідач зазначає, що 02.12.2024 року між ФОП Янківська А.В. та ТОВ "Фруктона - ВН" укладено договір зберігання ожини.

Вказане, на думку відповідача, підтверджується ТТН № 1 від 02.12.2024 року, рахунком № 504 на оплату від 12.12.2024 року, актом № 639 приймання - передачі давальницької сировини від 02.12.2024 року та банківською квитанцією № ПН218 від 26.06.2025 року про оплату послуг за зберігання ожини.

Відповідач стверджує, що 12.12.2024 року вказаний товар було відвантажено позивачу з тери торії товариства з обмеженою відповідальністю "Фруктона - ВН", яке знаходиться по вул. Айвазовського, буд. 28 в м. Вінниці, що підтверджується актом приймання - передачі продукції від 12.12.2024 року в якому зазначено д/н НОМЕР_2 автомобіля на який було відвантажено Товар і актом приймання - передачі продукції з переробки № 558 від 12.12.2024 року.

В обґрунтування зазначених обставин відповідачем до матеріалів справи долучено копії відповіді РСЦ ГСЦ МВС в Київській та Чернігівській областях від 16.06.2025 року; 02.07.2025 року і 04.07.2025року; копію договору про переробку та зберігання від 02.12.2024 року; копії рахунку № 504 на оплату № від 12.12.2024 року, акту № 639 приймання - передачі давальницької сировини від 02.12.2024 року та бан ківською квитанцією № ПН218 від 26.06.2025 року про оплату послуг за збе рігання ожини; ТТН № 1 від 02.12.2024 року; копії акту приймання - передачі продукції від 12.12.2024 року в якому зазначено д/н автомобіля на який було відвантажено Товар і акту N° 558 від 12.12.2024 року; копію відповіді ТОВ "Фруктона - ВН" від 03.07.2025 року № 33/07/25 (т. 1 а.с. 53-68).

Оцінюючи надані відповідачем докази суд зазначає, що відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 року набув чинності Закон України №132-IX від 20.09.2019р. "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема змінено назву ст.79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції, чим в господарський процес фактично впроваджено стандарт доказування "вірогідності доказів".

У рішенні Європейського Суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі "Brualla Gomez de La Torre v. Spain" від 19.12.1997 року наголошено про загальновизнаний принцип негайного впливу процесуальних змін на позови, що розглядаються.

Стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до ст. 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Варто відзначити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 року у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 року у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 року у справі №902/761/18, від 04.12.2019 року у справі №917/2101/17).

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020р. у справі №129/1033/13-ц.

Такий підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст.32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016р. у справі "Дж.К. та Інші проти Швеції" ("J.K. and Others v. Sweden") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Схожий стандарт під час оцінки доказів застосовано у рішенні ЄСПЛ від 15.11.2007р. у справі "Бендерський проти України" ("Benderskiy"), в якому суд оцінюючи фактичні обставини справи звертаючись до балансу вірогідностей вирішуючи спір виходив з того, що факти встановлені у експертному висновку, є більш вірогідним за інші докази.

Відповідно до ч. 4 ст. 11 ГПК України ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику зазначеного Суду як джерело права.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.

Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язками, відносинами і залежностями. Таке з`ясування запобігає однобічності та забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.

З`ясування відповідних обставин має здійснюватися із застосуванням критеріїв оцінки доказів передбачених ст. 86 ГПК України щодо відсутності у жодного доказу заздалегідь встановленої сили та оцінки кожного доказу окремо, а також вірогідності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності.

У п.п. 1-3 ч. 1 ст. 237 ГПК України, передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема питання чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Принцип "процесуальної рівності сторін" передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (Рішення ЄСПЛ від 27.10.1993 у справі "Dombo V. v. The Netherlands").

Суд зауважує, що наданий відповідачем Договір на переробку та зберігання №27/24-ПР від 02.12.2024 року укладено до виникнення договірних правовідносин між ФОП Янківською А.В. та ФГ "Ніжин Агроінвест", а також не містить посилань на пов`язаність з предметом даного спору або можливість відвантаження товару на користь ФГ "Ніжин Агроінвест".

Акт приймання-передачі давальницької сировини №639 від 02.12.2024 року підтверджує передачу 5 000,00 кг, при цьому приймання здійснено 12.12.2024 року за актом приймання-передачі продукції 20 000,00 кг ожини, що не відповідає предмету Договору купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року.

Згідно Акту приймання-передачі продукції з переробки №558 від 12.12.2024 року зазначено про отримання товару саме ФОП Янківською А.В., а не представником ФГ "Ніжин Агроінвест" (т. 1 ас. 67).

Надані документи, зокрема товарно-транспортна накладна від 02.12.20204 року не місять відомостей про отримання товару уповноваженими особами позивача або відтиску печаток ФГ "Ніжин Агроінвест".

В силу вимог ст. 511 ЦК України. зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Тобто, укладення договору з третьою особою не може замінювати обов`язок належного оформлення первинних документів за Договором купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року (видаткових накладних, товарно-транспортних накладних), які мають бути підписані саме уповноваженими представниками ФОП Янківської А.В. та ФГ "Ніжин Агроінвест".

Однак, матеріали справи не містять жодного первинного документа, підписаного уповноваженою особою та скріпленого печаткою позивача, які підтверджували б отримання продукції саме ФГ "Ніжин Агроінвест".

Суд звертає увагу, що п.п. 6.8-6.10 Договору на переробку та зберігання №27/24-ПР від 02.12.2024 року передбачено обов`язкове надання довіреності на уповноважену особу замовника, замовлення на відвантаження, а також оплату зі сторони ФОП Янківської Я.В. послуг.

Тому, відповідач уповноважений здійснювати контроль належного оформлення первинних документів під час передачі товару контрагентом.

Крім того, оплату послуг відповідачем проведено лише 25.06.2025 року (т. 1 а.м. 64), що не доводить наявність достатніх підстав для відвантаження товару на користь позивача в силу прямих заборон, передбачених п. 6.8 та п. 6.10 Договору на переробку та зберігання №27/24-ПР від 02.12.2024 року.

Отже, долучені відповідачем до матеріалів справи докази є суперечливими та взаємовиключними, тому судом оцінюються критично, оскільки відповідачем не доведено обставини передачі товару відповідачу належними та допустимими доказами, передбаченими п. 3.2. Договору купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року.

З урахуванням встановлених обставин суд доходить висновку про наявність факту порушення відповідачем прав позивача за захистом яких останній звернувся, позаяк матеріалами справи підтверджено факт оплати товару та відсутність поставки зі сторони відповідача оплаченого товару.

Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Враховуючи отримання відповідачем 10.04.2025 року вимоги про поставку товару або повернення передплати (т. 1 а.с. 9), починаючи з 23.04.2025 року мало місце прострочення зі сторони відповідача з виконання зобов`язання з повернення грошових коштів.

Виходячи з викладеного, суд вважає вимогу позивача про стягнення з відповідача попередньої оплати в сумі 255 000,00 грн за Договором купівлі-продажу № 1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року правомірною та обґрунтованою, з огляду на що задовольняє її в повному обсязі.

Також, судом розглянуто вимоги позову про стягнення 25 500,00 грн штрафу.

У відповідності до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки господарського кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися, крім іншого, неустойкою.

Згідно із ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ст.ст. 546, 549 ЦК України, зокрема, виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Неустойка (штраф, пеня) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредитору в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами 4 та 6 ст. 231 ГК України встановлено, що у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому співвідношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Розділом 5 Договору сторонами погоджено відповідальність сторін.

Відповідно п. 5.3 Договору за не поставку обумовленої кількості Товару, Продавець сплачує Покупцю штраф у розмірі 10% від вартості недопоставленого Товару.

Тому, вимоги позову про стягнення штрафу в сумі 25 500,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

За таких обставин позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі ст. 129 ГПК України, суд вважає за необхідне призначити окреме судове засідання з приводу розподілу судових витрат.

Керуючись ст. ст. 2, 3, 7, 8, 10-18, 42, 45, 46, 73-80, 86, 91, 113, 118, 123, 126, 129, 202, 242, 232-242, 326, 327 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Янківської Альони Володимирівни ( АДРЕСА_1 , код - НОМЕР_1 ) на користь Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ" (3-й Мікрорайон, буд. 9 А, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600, код - 40748611) 255 000,00 грн основного боргу, 25 500,00 грн штрафу за Договором купівлі-продажу №1/12/24-ЯА від 10.12.2024 року.

3. Призначити судове засідання з приводу розподілу судових витрат на 05.08.2025 року о 09:30 у приміщенні Господарського суду Вінницької області за адресою: вул. Пирогова, 29, м. Вінниця, 21018 (3-й поверх, зал №1).

4. Судове засідання провести в режимі відеоконференції. Забезпечити участь представника позивача Фермерського господарства "НІЖИН АГРОІНВЕСТ", адвоката Єленич Олени Володимирівни у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку ЄСІТС.

5. Встановити сторонам п`ятиденний строк з дати отримання повного судового рішення на подачу доказів щодо понесених судових витрат, а також заперечень проти їх розміру.

6. Примірник повного судового рішення протягом двох днів з дня складання направити сторонам до електронних кабінетів у системі ЄСІТС, за їх відсутності - рекомендованим листом, з повідомлення про вручення поштового відправлення, та за електронними адресами: позивачу - ІНФОРМАЦІЯ_3, представнику позивача - ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідачу - ІНФОРМАЦІЯ_4.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Північно-західного апеляційного господарського суду.

Повне судове рішення складено 17 липня 2025 р.

Суддя Міліціанов Р.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи

2 - позивачу (3-й Мікрорайон, буд. 9 А, м. Ніжин, Чернігівська область, 16600)

3 - відповідачу (АДРЕСА_1)