ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"18" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/1246/25

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Білоцерківської міської ради

09100, Київська область, місто Біла Церква, вулиця Ярослава Мудрого, будинок 15,

до Фізичної особи підприємця Максай Альони Анатоліївни

АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою

встановив:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №468/25 від 07.04.2025) Білоцерківської міської ради до Фізичної особи підприємця Максай Альони Анатоліївни про стягнення безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 14.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі № 911/1246/25 за правилами загального позовного провадження, проведення підготовчого засідання суду призначено на 13.05.2025 о 14:40.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від відповідача надійшло клопотання (вх.№5720/25 від 29.04.2025) про ознайомлення з матеріалами справи.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від відповідача надійшов відзив (вх.№6426/25 від 13.05.2025) на позовну заяву разом із клопотанням про поновлення відповідачу строку на подання відзиву.

У підготовче засідання 13.05.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 13.05.2025 витребувано у відповідача копію технічого паспорту на нерухоме майно, що розташоване на спірній земельній ділянці, продовжено позивачу строк для надання відповіді на відзив, продовжено строк підготовчого провадження у справі №911/1246/25 на 30 днів, відкладено підготовче засідання у справі №911/1246/25 до 24.06.2025 о 14:20.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від відповідача надійшло клопотання (вх.№6726/25 від 19.05.2025) про долучення доказів.

У підсистемі ЄСІТС Електронний суд від позивача надійшла відповідь на відзив (вх.№7335/25 від 28.05.2024).

У підготовче засідання 24.06.2025 з`явились представник позивача та представник відповідача.

У судовому засіданні 24.06.2025 представник відповідача заявив усні заперечення щодо приєднання доказів до матеріалів справи, які надані позивачем разом з відповіддю на відзив, що обґрунтовує порушенням позивачем строку на подання доказів, що встановлений законом, оскільки позивач має подати усі наявні у нього докази разом з позовною заявою.

Представник позивача висловив свою позицію, заперечив щодо задоволення клопотання відповідача про неприєднання доказів до матеріалів справи.

У судовому засіданні 24.06.2025 суд постановив ухвалу, в порядку частини 5 статті 233 Господарського процесуального кодексу України: без оформлення окремого документу, із занесенням до протоколу судового засідання: за результатами розгляду усного клопотання представника відповідача про неприйняття судом доказів, які подані позивачем разом з відповіддю на відзив, з урахуванням усних пояснень представника позивача, про відмову у задоволенні такого клопотання та про долучення доказів, які надані разом з відповіддю на відзив, відповідно до частини 8 статті 80, статті 161 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку із тим, що докази стосуються тих обставин, які були заперечені відповідачем у відзиві, а, отже, на момент подачі позову до суду, позивач не міг знати, що такі обставини потребують доказування, а також того, що докази подані разом із заявою позивача по суті справи, що належним чином подана стороною, у встановлений судом строк.

У судовому засіданні 24.06.2025 представник відповідача заявив усне клопотання про відкладення розгляду справи для підготовки ним заяви про відвід судді з огляду на її упередженість, у зв`язку із постановленням ухвали про відмову в усному клопотанні представника відповідача про незалучення доказів, що подані позивачем разом із відповіддю на відзив у зв`язку з порушенням строку подання таких доказів, що встановлений законом (не разом з позовною заявою).

Судом задоволено усне клопотання відповідача про відкладення розгляду справи для підготовки ним заяви про відвід судді, підготовче засідання відкладено на 12.08.2025 о 14:40.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшла заява про відвід судді (вх. №6/25 від 17.07.2025).

Заява відповідача (вх. №6/25 від 17.07.2025) про відвід судді обґрунтована тим, що за результатом розгляду усного клопотання представника відповідача про неприйняття судом доказів, які подані позивачем разом з відповіддю на відзив, з урахуванням усних пояснень представника позивача, суд постановив ухвалу про відмову у задоволенні такого клопотання та про долучення доказів, які надані разом з відповіддю на відзив, у зв`язку із тим, що докази стосуються тих обставин, які були заперечені відповідачем у відзиві, а, отже, на момент подачі позову до суду, позивач не міг знати, що такі обставини потребують доказування, а також тим, що докази подані разом із заявою позивача по суті справи, що належним чином подана стороною, у встановлений судом строк.

На думку відповідача така позиція суду є упередженою та направлена на надання преференцій позивачу шляхом порушення принципів рівності та змагальності сторін господарського судочинства.

Відповідно до статті 35 Господарського процесуального кодексу України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу.

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участь у конкретній справі. Підстави відводу судді - це обставини, за наявності яких суддя не може брати участі в розгляді конкретної справи. Ці обставини можуть бути суб`єктивного характеру і стосуватися особистих зв`язків судді з особами, які беруть участь у справі, або його особистої поведінки щодо розгляду справи, чи об`єктивного характеру і стосуватися процесуального статусу судді у справі, яка розглядалася раніше.

Відповідно до частини 1 пункту 4 частини 4 статті 47 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" суддя здійснює правосуддя на основі Конституції і законів України, керуючись, при цьому, принципом верховенства права. Незалежність судді забезпечується, зокрема, порядком здійснення судочинства, визначеним процесуальним законом.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з урахуванням юридичної сили правового акта в ієрархії національного законодавства та з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини при дотриманні норм процесуального права.

Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Стаття 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року вимагає суд у межах своїх повноважень бути неупередженим. Неупередженість зазвичай означає відсутність упередженості або суб`єктивного ставлення, що може бути оцінене багатьма способами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії").

Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що при об`єктивному підході до встановлення наявності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено окремо від поведінки судді, чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність. Коли це стосується органу, який засідає як суд присяжних, то визначається, окремо від персональної поведінки його членів, чи існують явні факти, що ставлять під сумнів неупередженість органу в цілому. Так само й у вирішенні питання щодо існування легітимних причин сумнівів у неупередженості конкретного судді (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Морель проти Франції", пункти 45-50; "Пескадор Валеро проти Іспанії", пункт 23) або органу, що засідає у вигляді суду присяжних (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Лука проти Румунії", пункт 40), позиція зацікавленої сторони є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є наявність обґрунтованості сумніву в неупередженості суду (рішення Європейського суду з прав людини у справах "Ветштайн проти Швейцарії", пункт 44; "Пабла Кю проти Фінляндії", пункт 30; "Мікалефф проти Мальти", пункт 96).

У рішенні в справі Європейського суду з прав людини "Білуха проти України" Європейський суд з прав людини з посиланням на його усталену практику вказав, що наявність безсторонності відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (пункт 49).

Стосовно об`єктивного критерію Суд указує на те, що при вирішенні питання, чи є у справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезсторонній, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним же є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Білуха проти України", пункт 52).

Як встановлюють Бангалорські принципи поведінки суддів, схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, об`єктивність судді є необхідною умовою для належного виконання ним своїх обов`язків. Вона проявляється не тільки у змісті винесеного рішення, а й в усіх процесуальних діях, що супроводжують його прийняття. Суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Відносно аргументів відповідача про допущення упередженого розгляду суддею справи, яке проявляється у тому, що суддя відмовила у задоволенні усного клопотання відповідача про недолучення доказів, що подані позивачем разом з відповіддю на відзив, окремо від позовної заяви, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 35 Господарського процесуального кодексу України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Вищевикладені обставини, якими обгрунтований відвід судді, відносяться до вчинення суддею процесуальних дій під час розгляду справи № 911/1246/25, отже, не є підставою для відводу судді від розгляду справи, у розумінні статті 35 Господарського процесуального кодексу України, розгляд заяви про відвід обмежений підставами для відводу судді, визначеними вказаною статтею та не може підміняти собою апеляційний перегляд судових рішень.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви (вх. №6/25 від 17.07.2025) про відвід судді Саванчук С.О. у справі № 911/1246/25.

Відповідно до частин 2, 3 статті 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість; якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Керуючись статтями 35, 38, 39, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

1. Відвід судді Господарського суду Київської області Саванчук С.О. від розгляду справи №911/1246/25, що заявлений відповідачем у справі - Фізичною особою підприємцем Максай Альоною Анатоліївною - визнати необґрунтованим.

2. Передати заяву відповідача у справі - Фізичної особи підприємця Максай Альони Анатоліївни (вх. №6/25 від 17.07.2025) про відвід судді Саванчук С.О. від розгляду справи №911/1246/25 до відділу автоматизованого документообігу Господарського суду Київської області для визначення складу суду для вирішення питання про відвід.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею 18.07.2025 та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суддя С.О. Саванчук