ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1673/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Жельне С.Ч.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Фландрія Плюс", м.Харків
до Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків
про стягнення коштів 171 975,09 грн.
без виклику учасників справи

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Фландрія Плюс" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Харківського квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків про стягнення заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 06.05.2024 року по 31.12.2024 року у розмірі 171975,09 грн., а саме відшкодування витрат по оплаті за комунальні послуги електропостачання та розподілу електроенергії у сумі 163164,60грн. та відшкодування витрат по оплаті за комунальні послуги централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення (каналізація) у сумі 8810,49грн.

Позовні вимоги обгрунтовані тим, що всупереч умовам укладених між сторонами Договорів №19/3-25 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії / перетікання реактивної енергії від 19 03.2025 року, №20/3-25 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення від 20.03.2025 року відповідачем так і не були відшкодовані позивачу понесені витрати по оплаті комунальних послуг електропостачання та розподілу електроенергії у сумі 163164,60грн. та витрати по оплаті комунальних послуг централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення (каналізація) у сумі 8810,49грн.

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

28.05.2025 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву (вх.№12843), в якому просив відмовити у позові. В обгрунтування своїх заперечень вказує, що Квартирно-експлуатаційний відділ є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується із державного бюджету, та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань бюджетного періоду. Проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів.Оскільки позивач не звертався до відповідача у 2024 році про відшкодування витрат за спожиту ІНФОРМАЦІЯ_1 електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії та за спожите водопостачання та водовідведення, вказане унеможливило проведення оплати за отримані ІНФОРМАЦІЯ_1 послуги інакше, як на підставі рішення суду.

Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66, 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України").

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розгляну за наявними матеріалами справи.

Перевіривши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, суд встановив наступне.

18.11.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фландрія Плюс" (Орендодавцем) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Орендарем) був укладений Договір оренди (найму) №23/10-24.

Згідно п.1.1 Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає у платне строкове користування (в оренду) нежтитлові приміщення підвалу №4,5,6,7,8,11 загальною площею 147,2 кв.м., нежитлові приміщення 1 поверху №2,3,4,5,6,7,8,9,10 загальною площею 194,10 кв.м. та нежитлові приміщення 4-го поверху №2,3 загальною площею 157,60 кв.м. (далі за текстом разом іменуються - "Приміщення"), що розташовані у нежитловій будівлі літ. "В-4" за адресою : АДРЕСА_1 .

Вказане приміщення відповідно до вимог договору передано ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно двостороннього Акту приймання-передачі приміщень від 06.05.2024.

Додатковим договором №1 від 14.01.2025 до договору оренди (найму) №23/10-24 від 18.11.2024 внесено зміни до п.5.4.2. Договору та викладено його в наступній редакації "5.4.2. Оплата комунальних послуг здійснюється окремо від цього Договору, шляхом відшкодування витрат, понесених Орендодавцем з оплати комунальних послуг, які були спожиті Орендарем під час користування Приміщенням. Договори про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги укладаються між Орендодавцем, Орендарем та Харківським квартирно-експлуатаційним управлінням (), який буде платником по таким договорам".

03.03.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фландрія Плюс" (Орендодавцем), ІНФОРМАЦІЯ_1 (Орендарем) та Квартирно-експлуатаційним відділом міста Харків (Відповідачем, Третя особа за договором) був укладений Договір про покладання виконання зобов`язання на третю особу.

Згідно пункту 1 вказаного Договору на підставі ст.528 ЦКУкраїни , п.5.4.2. Договору оренди №23/10-24 від 23.10.2024 року та цього Договору виконання договірних зобов`язань Орендаря з відшкодуванню витрат Орендодавця по оплаті за комунальні послуги: електропостачання, централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення (каналізація), газопостачання, які були спожиті Орендарем під час користування Приміщеннями за Договором оренди покладаються на Третю особу, яка зобов`язується укладати відповідні договори про відшкодування витрат за спожиті комунальні послуги з Орендарем та Орендодавцем та проводити оплату шляхом перерахування сум відшкодування Орендодавцю.

На виконання вищезазначених умов Договору між Товариством з обмеженою відповідальністю "Фландрія Плюс" (Балансоутримувач, Сторона 2) та ІНФОРМАЦІЯ_1 (Споживач, Сторона 3) 19.03.2025 був підписаний Договір №19/2-25 про відшкодування витрат за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії, а 20.03.2025 був підписаний Договір №20/3-25 про відшкодування витрат за спожите водопостачання та водовідведення.

На підставі акту фіксації показників лічильника електричної енергії між Позивачем та Орендарем 19.03.2025 був підписаний Акт виконаних робіт (наданих послуг) до Договору №19/3-25 від 19.03.2025 про відшкодуванням витрат за спожиту за спожиту електричну енергію та за послуги з розподілу електричної енергії/перетікання реактивної енергії за період з 06.05.2024 по 31.12.2024 на суму 163 164,60 грн.

Крім цього, на підставі акту зняття показань лічильників водопостачання між Позивачем та Орендарем 20.03.2025 був підписаний Акт наданих послуг до Договору №20/3-2025 від 20.0.2025 за період з 06.05.2024 по 31.12.2024 на суму 8 810,49 грн.

Як вказує позивач у позовній заяві, за час перебування у приміщеннях Позивача за період з 06.05.2024 по 31.12.2024 Орендарем була спожита електроенергія на суму 163 164,60 грн. та спожиті послуги з центрального водопостачання та водовідведення на суму 8 810,49 грн., яка на цей час Відповідачем так і не відшкодована.

Позивач звертався до Відповідача з листом за вих.№2 від 19.03.2025 в якому просив провести відшкодування вартості витрат Позивача за комунальні послуги з електропостачення на суму 163 164,60 грн. та за спожиті послуги з центрального водопостачання та водовідведення на суму 8 810,49 грн., які були спожиті орендарем в 2024 році. До вказаного листа було додано підписані та скріплені печатками Орендаря та Позивача акт фіксації показників лічильників електроенергії, розрахунок вартості спожитих комунальних послуг (електроенергія); акт зняття показань лічильників водопостачання; копії договору про постачання електричної енергії №027047 від 20.11.2015 року з АК "Харківобленерго"; акти приймання-передачі електричної енергії; акти про обсяги розподіленої електричної енергії; звіт про показання засобів електричної енергії, рахунків за електричну енергію нараховану з травня по грудень 2024 року за Договором №027047 від 20.11.2015; Договору №3269/00-ІО-А з індивідуальним споживачем у будівлі, приміщення якої є самостійними об`єктами нерухомого майна, про надання послуг з центрального водовідведення від 09.03.2021 року з КП "Харківводоканал"; актів здачі-приймання наданих послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, рахунки за надані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення з травня по грудень 2024 року д о Договору №3269/00-ІО-А від 09.03.2021.

Відповідачем була надана відповідь №583/1718 від 27.03.2025 за змістом якої вказувалось, що він є бюджетною установою, яка в своїй діяльності фінансується з державного бюджету та є розпорядником бюджетних коштів виключно в рамках взятих на себе зобов`язань з бюджетного періоду. Фактично проведення бюджетних платежів здійснюється органами Казначейства України в рамках бюджетного періоду та затвердженого бюджету розпорядника бюджетних коштів.У зв`язку з наведеним, квартирно-експлуатаційний відділ м.Харків не може підписати Договори про відшкодування витрат з актами та передати до органу казначейства України доручення для здійснення платежу згідно зі зверненням ТОВ "Фландрія Плюс" за Договором №23/10-24 від 18.11.2024. Для відшкодування заборгованості за спожиту електричну енергію та спожите водопостачання та водовідведення, необхідно звернутися до Господарського суду Харківської області.

Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту шляхом вжиття наведених у позові способів захисту права.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Стаття 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої, другої статті 3 Закону України "Про господарську діяльність у Збройних Силах України", суб`єктами господарської діяльності у Збройних Силах України є військові частини, заклади, установи та організації Збройних Сил України, які утримуються за рахунок коштів Державного бюджету України, ведуть відокремлене господарство, мають кошторис надходжень та видатків, рахунки в установах банків, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням. Перелік видів господарської діяльності, здійснення якої дозволяється військовим частинам, визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про Збройні Сили України", фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Згідно з пунктами 6,7 частини першої статті 2 БК України, бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження; бюджетне зобов`язання - будь-яке здійснене відповідно до бюджетного асигнування розміщення замовлення, укладення договору, придбання товару, послуги чи здійснення інших аналогічних операцій протягом бюджетного періоду, згідно з якими необхідно здійснити платежі протягом цього ж періоду або у майбутньому.

Статтею 3 БК України передбачено, що бюджетний період для всіх бюджетів, що складають бюджетну систему України, становить один календарний рік, який починається 1 січня кожного року і закінчується 31 грудня того ж року.

Відповідно до Конституції України, бюджетний період для Державного бюджету України за особливих обставин може бути іншим, ніж передбачено частиною 1 цієї статті. Особливими обставинами, за яких Державний бюджет України може бути затверджено на інший, ніж передбачено частиною 1 цієї статті, бюджетний період, є: 1) введення воєнного стану; 2) оголошення надзвичайного стану в Україні. У разі затвердження Державного бюджету України на інший, ніж передбачено частиною першою цієї статті, бюджетний період місцеві бюджети мають бути затверджені на такий самий період. Для середньострокового бюджетного планування середньостроковий період включає плановий та наступні за плановим два бюджетні періоди.

За приписами частини першої статті 48 БК України, розпорядники бюджетних коштів беруть бюджетні зобов`язання та здійснюють платежі тільки в межах бюджетних асигнувань, встановлених кошторисами, враховуючи необхідність виконання бюджетних зобов`язань минулих років; довгострокових зобов`язань за енергосервісом, узятих на облік органами Казначейства України; довгострокових зобов`язань у рамках державно-приватного партнерства, узятих на облік органами Казначейства України; середньострокових зобов`язань за договорами щодо забезпечення судноплавного стану внутрішніх водних шляхів та судноплавних шлюзів; середньострокових зобов`язань у сфері охорони здоров`я; середньострокових зобов`язань за договорами на будівництво, реконструкцію, ремонт і утримання автомобільних доріг; щодо завдань (проектів) Національної програми інформатизації - після їх погодження з Генеральним державним замовником Національної програми інформатизації.

Довгострокове зобов`язання за енергосервісом на підставі документального підтвердження в установленому порядку скорочення обсягів споживання комунальних послуг та енергоносіїв і видатків на їх оплату за звітний період (порівняно з такими обсягами (видатками), які були б спожиті (здійснені) за відсутності енергосервісу) набуває статусу бюджетного зобов`язання у сумі, визначеній згідно з умовами договору енергосервісу виходячи з цін (тарифів), діючих у періоді, за який здійснюється розрахунок, у межах фактичного скорочення таких видатків.

Відповідно до статті 49 БК України, розпорядник бюджетних коштів після отримання товарів, робіт і послуг відповідно до умов взятого бюджетного зобов`язання приймає рішення про їх оплату та надає доручення на здійснення платежу органу Казначейства України, якщо інше не передбачено бюджетним законодавством, визначеним п. 5 ч. 1 ст. 4 цього Кодексу. Казначейство України здійснює платежі за дорученнями розпорядників бюджетних коштів у разі: 1) наявності відповідного бюджетного зобов`язання для платежу у бухгалтерському обліку виконання бюджету; 2) наявності затвердженого в установленому порядку паспорта бюджетної програми; 3) наявності у розпорядників бюджетних коштів відповідних бюджетних асигнувань.

Згідно зі статтею 51 БК України, розпорядники бюджетних коштів забезпечують у повному обсязі проведення розрахунків за електричну та теплову енергію, водопостачання, водовідведення, природний газ, інші енергоносії, комунальні послуги та послуги зв`язку, які споживаються бюджетними установами, та укладають договори за кожним видом відповідних послуг у межах бюджетних асигнувань, затверджених у кошторисі.

Судом встановлено, що зміст Договору про покладання виконання зобов`язання на третю особу від 03.03.2025 передбачає відшкодування відповідачем всіх витрат на комунальні послуги, які були отримані Орендарем за Договором оренди №23/10-24 від 23.10.2024 року.

Таким чином, оскільки плата за саму діяльність позивача умовами Договору не передбачена, то за своєю правовою природою укладений між сторонами правочин має ознаки договору про безоплатне надання послуг (див. постанову Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №916/770/19).

Згідно зі статтею 904 ЦК України за договором про безоплатне надання послуг замовник зобов`язаний відшкодувати виконавцеві усі фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Обов`язок відшкодувати виконавцеві всі фактичні витрати, необхідні для виконання договору про безоплатне надання послуг, ґрунтується на презумпції відплатності договорів про надання послуг.

Обсяг споживання ІНФОРМАЦІЯ_1 електричної енергії на суму 163 164,60 грн. та споживання послуги з центрального водопостачання та водовідведення на суму 8 810,49 грн. за адресою АДРЕСА_1 за період з 06.05.2024 по 31.12.2024 підтверджується підписаними між Позивачем та ІНФОРМАЦІЯ_1 актами наданих послуг.

Посилання відповідача на відсутність бюджетних асигнувань для фінансування оплати за надані послуги критично оцінюється судом, оскільки Європейським судом з прав людини в рішенні від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та в рішенні від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" зазначено, що відсутність бюджетного фінансування (бюджетних коштів) не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до положень статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Суду як джерело права.

Наведений висновок викладено у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 916/1345/18.

Аналогічний правовий висновок про те, що сама собою відсутність бюджетних коштів не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання викладено в постанові Верховного Суду України від 22.03.2017 у справі № 3-77гс17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.03.2018 у справах № 925/246/17, № 925/974/17, а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2018 у справі № 12-46гс18 (п. 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 911/4249/16).

Згідно з частиною першою статті 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями. За приписами частини другої статті 193 ГК України, кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

В силу статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У відповідності до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, що передбачено частиною першою статті 612 ЦК України.

Всупереч вимог статті 13 та статті 74 ГПК України (судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень) відповідачем доказів, які б спростовували факт наявності заборгованості у розмірі 564 491,17 до суду не подано.

Відповідно до частини першої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Приймаючи до уваги те, що відповідач не вчинив необхідних дій, передбачених сторонами у договорі та за комунальні послуги не розрахувався, доказів протилежного суду не надав, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 06.05.2024 року по 31.12.2024 року у розмірі 171 975,09 грн. є правомірними, обґрунтованими, підтвердженими доданими до матеріалів справи доказами, та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень ст. 129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 4, 13, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Квартирно-експлуатаційного відділу міста Харків (61024, м. Харків, вул. Григорія Сковороди, 61, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФЛАНДРІЯ ПЛЮС" (61058, м.Харків, вул. Культури, буд. 20-В, ) заборгованість з відшкодування витрат на комунальні послуги за період з 06.05.2024 року по 31.12.2024 року у розмірі 171 975 грн. 09 коп. та витрати по сплаті судового збору 3028 грн. 00 коп.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено "17" липня 2025 р.

Суддя С.Ч. Жельне