ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2025 Справа № 917/838/25

за позовною заявою ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКЕ ЗЕРНО» (адреса 36007, м. Полтава, вул.Решетилівська, 32-А, )

до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" (адреса 38541, Полтавська обл., Полтавський р-н, село Гавронці, вул.Надворсклянська, будинок 100, )

про стягнення 1528870.5 грн.

Суддя Киричук О.А.

Секретар судового засідання Тертична О.О.

Представники сторін: згідно протоколу

ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКЕ ЗЕРНО» звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" про стягнення 1528870.5 грн. заборгованості за Договором поставки № 0110/3 від 01.10.2024

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2025р. даний позов був переданий на розгляд судді Киричуку О.А.

Ухвалою від 25.04.2025р. суд прийняв позовну заяву до розгляду і відкрив провадження у справі, постановив справу розглядати в порядку загального позовного провадження, призначити підготовче засідання у справі на 03.06.2025, запропонувати, зокрема, відповідачу протягом 15 днів з дня вручення ухвали суду надати суду відзив на позов.

Оскільки Відповідач не має зареєстрованого Електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС "Електронний суд", з метою дотримання процесуального механізму належного повідомлення учасників справи ухвалу у справі скерована відповідачеві рекомендованим листом на адресу: 38541, Полтавська обл., Полтавський р-н, село Гавронці, вул.Надворсклянська, будинок 100 (адреса, що вказана в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань). Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується факт вручення відповідачу копії ухвали по справі 30.04.25.

Від відповідача відзив на позов не надходив.

Інші заяви чи клопотання сторони не подавали.

У підготовчому засіданні, 03.06.2025р., судом здійснено дії та з`ясовані всі питання, передбачені ст.ст.177, 182 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвалою від 03.06.2025р. суд постановив закрити підготовче провадження у справі № 917/838/25, призначити справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 15.07.2025.

15.07.25 від позивача надійшла заява про зменшення позовних вимог, у якій позивач повідомляє суд про часткову сплату основного боргу у сумі 120 000,00 грн. За даних обставин позивач просить суд стягнути з відповідача 1408870.5 грн. заборгованості за Договором поставки № 0110/3 від 01.10.2024 та закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 120 000,00 грн.

Щодо поданої позивачем заяви суд зазначає таке.

Пунктом 2 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи, що Позивач пропустив процесуальний строк для подання заяви про зменшення розміру позовних вимог, суд залишає таку без розгляду. Факт часткової сплати Відповідачем суми боргу суд врахує під час розгляду справи по суті.

У судовому засіданні 15.07.2025 представник позивача пред`явлені вимоги підтримав частково, просив стягнути з відповідача 1408870.5 грн. заборгованості за Договором поставки № 0110/3 від 01.10.2024 та закрити провадження у справі в частині вимог про стягнення 120 000,00 грн.

Відповідач своїми процесуальними правами відповідач не скористався, явку представника не забезпечив, відзиву не подав.

Згідно ч. 2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Стаття 43 ГПК України зобов`язує сторони добросовісно користуватись належними їм процесуальними правами.

Враховуючи вищенаведене, судом, згідно вимог ГПК України, надавалась в повному обсязі можливість учасникам справи щодо обґрунтування їх правової позиції по суті справи та подання доказів.

Судом враховано, що згідно з ч. 1 ст. 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 202 ГПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

У судовому засіданні 15.07.2025 судом було з`ясовано обставини справи та досліджено докази.

У судовому засіданні 15.07.2025 суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення, оголошення перерви у судовому засіданні та час проголошення рішення в судовому засіданні 15.07.2025.

У судовому засіданні 15.07.2025 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення та повідомлено, що повне рішення суду буде складено у термін, передбачений ч. 6 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України.

З`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

01.10.2024 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКЕ ЗЕРНО» (надалі за текстом - Позивач у відповідних відмінках) та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" (надалі за текстом - Відповідач у відповідних відмінках) укладено договір поставки № 0110/3 від 01.10.2024 (надалі за текстом - Договір поставки), відповідно до якого ТОВ «УКРАЇНСЬКЕ ЗЕРНО» (Постачальник за Договором поставки) зобов`язалося передати у власність ТОВ "СП "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" (Покупець за договором поставки) добавки білково-мінерально-вітамінні, комбікорми (насипом або фасовані в мішки), премікси, добавки кормові, інший товар (надалі за текстом - товар), а ТОВ "СП "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" зобов`язалось прийняти його та оплатити на умовах, передбачених Договором поставки.

Відповідно до п. 3.1 Договору поставки, поставка товару здійснюється партіями протягом усього терміну дії Договору поставки.

Відповідно до п. 11.2 Договору поставки, цей договір набуває чинності з дати його підписання сторонами, що зазначена у правому верхньому кутку першої сторінки цього договору і діє по 31 грудня 2025 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов`язань по даному договору.

Відповідно до п. 5.1 Договору поставки, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника.

Позивач вказує, що на виконання Договору поставки, Позивач передав у власність Покупця товар на загальну суму 1 528 870,50 грн. Отримання зазначеного товару Відповідачем підтверджується наступними видатковими накладними: від 03.10.24 № 010 на суму 299 303,10 грн.; від 15.10.24 № 014 на суму 82 680,00 грн.; від 15.10.24 № 010 на суму 332 253,90 грн.; від 28.10.24 № 008 на суму 331 033,50 грн.; від 01.11.24 № 002 на суму 77 610,00 грн.; від 06.11.24 № 003 на суму 208 260,00 грн.; від 19.11.24 № 012 на суму 197 730,00 грн.

Разом з цим, зазначає позивач, станом на дату подачі позову, обов`язки щодо своєчасної оплати Товару Відповідачем не виконані, в результаті чого, Відповідачем допущено порушення грошового зобов`язання.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача 1 528 870,50 грн. грн. заборгованості за Договором

Відповідач в ході розгляду спору відзиву на позов не надав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Норми права, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення, та висновки господарського суду за результатами вирішення спору.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У відповідності до ст. 509 ЦК України, ст. 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України), в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій. а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання не допускається.

Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами.

Суд при вирішенні спору враховує, що беручи до уваги правову природу укладеного між сторонами договору, враховуючи права та обов`язки його сторін, оцінка правомірності заявлених позовних вимог має здійснюватися з урахуванням приписів законодавства, які регламентують правовідносини поставки.

Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України також визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ст.692 ЦК України).

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).

Документи, які містяться у матеріалах справи, вказують, що на виконання умов договору відповідно до видаткових накладних (дати та перелік наведено вище), Позивач здійснив тоставку Відповідачу товару на суму 1 528 870,50 грн.

Суд враховує, що відповідно до п. 5.1 Договору поставки, оплата товару покупцем здійснюється в порядку 100% оплати вартості даної партії товару (відповідно до видаткової накладної) не пізніше дати поставки конкретної партії товару. Датою поставки конкретної партії товару є дата видаткової накладної Постачальника.

За вказаного, оскільки сторони у договорі обумовили строк оплати відповідачем за договором, то згідно ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України зобов`язання підлягає виконанню у цей строк (термін). Тобто, у даному випадку кінцевий термін оплати за поставлений Товар по кожній накладній - не пізніше дати поставки конкретної партії товару.

Твердження позивача, що станом на дату подачі позову, обов`язки щодо своєчасної оплати Товару Відповідачем не виконані, підтверджені матеріалами справи та відповідачем не спростовані.

Згідно зі статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Враховуючи норми Цивільного кодексу України та умови договору щодо сплати вартості отриманої продукції, суд дійшов висновку, що відповідач є таким, що прострочив зобов`язання.

Разом з тим, матеріали справи містять докази сплати відповідачем суми основного боргу у розмірі 120 000,00 грн (07.07.25 платіжним дорученням № 2198 суми 20 000,00 грн. та 13.06.25 платіжним дорученням № 21111 суми 100 000,00 грн.)

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наявність доказів сплати відповідачем частини основного боргу після звернення позивачем до суду на суму 120 000,00 грн, провадження у справі у цій частині вимог про стягнення суми основного боргу у розмірі 120 000,00 грн підлягає закриттю в зв`язку із відсутністю предмету спору на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, у іншій частині позов підтверджено документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому вимоги у частині стягнення 1408870,50 грн. підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони).

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України передбачено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст.77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Судом досліджено всі докази, наявні у матеріалах справи.

Допустимих доказів в спростування зазначеного чи будь-яких обґрунтованих заперечень по суті спору відповідач суду не надав.

На підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача 1408870,50 грн основного боргу підтверджені документально та нормами матеріального права, відповідачем не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі, у іншій частині позову провадження у справі підлягає закриттю у зв"язку із відсутністю предмету спору.

Щодо розподілу судових витрат.

Вимоги у даній справі складаються з вимоги майнового характеру про стягнення 1 528 870,50 грн.

За звернення до суду з позовом майнового характеру підлягає сплаті судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціна позову, але не менше одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який визначається станом на перше січня календарного року, в якому поданий позов.

Відповідно до Закону України "Про державний бюджет на 2025 рік" установлений розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб 3028,00 грн.

Частиною 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" передбачено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Позовна заява подана позивачем в електронній формі. Виходячи із ціни позову з врахуванням подання позивачем позову в електронній формі позивач сплатив судовий збір у розмірі 18346,45 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у розмірі 16906,45 грн.

Сума судового збору, сплаченого за вимогами в частині яких провадження у справі закрите, може бути повернута позивачу з бюджету у порядку, встановленому ст..7 ЗУ «Про судовий збір» у разі подання позивачем відповідної заяви. Наразі така заява від позивача не надходила.

Керуючись статтями 231, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "СІЛЬСЬКОГОСПОДАРСЬКЕ ПІДПРИЄМСТВО "ГРАФСЬКЕ СЕЛО" (адреса 38541, Полтавська обл., Полтавський р-н, село Гавронці, вул.Надворсклянська, будинок 100, ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «УКРАЇНСЬКЕ ЗЕРНО» (адреса 36007, м. Полтава, вул.Решетилівська, 32-А, ЄДРПОУ 30044,50 грн. заборгованості, 16906,45 грн. витрат по сплаті судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

3. В частині вимог про стягнення 120000 грн. провадження у справі закрити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення складено 21.07.2025

Суддя Киричук О.А.