ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" липня 2025 р. Справа№ 910/13555/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Руденко М.А.

Пономаренка Є.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком"

на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 (повний текст складено 03.04.2025)

у справі №910/13555/24 (суддя Спичак О.М.)

за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_1

про стягнення 208 029,86 грн, -

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" з вимогами до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" про стягнення 208 029,86 грн, з яких заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 164 421,57 грн, інфляційної складової боргу у розмірі 33 432,46 грн, 3% річних у розмірі 8518,91 грн., заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1043,73 грн, заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води у розмірі 526,74 грн, заборгованість з внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку з постачання теплової енергії у розмірі 86,45 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачем не було сплачено кошти за послуги у період з листопада 2021 по липень 2024 років з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за індивідуальними договорами.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 позовні вимоги задоволено в повному обсязі.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" суму основного боргу у розмірі 166 078 грн 49 коп., 3% річних у розмірі 8 518 грн 91 коп., інфляційні втрати у розмірі 33 432 грн 46 коп. та судовий збір у розмірі 3120 грн 45 коп.

Рішення суду обґрунтовано тим, що за період з листопада 2021 року по липень 2024 року позивачем нараховано відповідачу: плату за послуги з постачання теплової енергії на умовах Типового договору, чинного з 01.11.2021, у загальному розмірі 164421,57 грн (з урахуванням проведених коригувань), що включає в себе витрати на постачання безпосередньо теплової енергії(1), загальнобудинкові погреби опалення будинку(2), функціонування внутрішньобудинкових систем опалення(3), функціонування систем гарячого водопостачання(4); плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 1043,73 грн; плату за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води на загальну суму 526,74 грн; плату за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку у розмірі 86,45 грн.

Суд першої інстанції відхилив надані відповідачем акт звірки розрахунків між позивачем та відповідачем станом на 01.03.2024 та платіжну інструкцію 32 від 30.04.2024 на суму 28 552,99 грн, оскільки правовідносини, відображені в акті, стосувалися виконання договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019, тоді як з 01.11.2021 правовідносини між сторонами регулюються умовами Типового договору, якому було присвоєно обліковий запис №50100.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Інтерком" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт посилається на те, що він не є власником нежитлового приміщення за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м., в яке надаються послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової води. За твердженням апелянта, ним не укладався договір приєднання від 01.11.2021, на підставі якого заявлено позов про стягнення боргу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу №910/13555/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 21.04.2025 залишено без руху апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 та надано строк не більше десяти днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків шляхом подання доказів доплати судового збору в сумі 1504, 51 грн.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 та повідомлено сторонам, що справа буде розглянута у порядку письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Частина 10 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що з урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи не заявлено.

Позиції учасників справи

01.07.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому заявник просить визнати поважними причини пропуску для надання відзиву та прийняти його до розгляду.

Згідно приписів ст. 263 ГПК України учасники справи мають право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі протягом строку, встановленого судом апеляційної інстанції в ухвалі про відкриття апеляційного провадження.

Ухвалою суду від 13.05.2025 учасникам справи встановлено строк для подання відзивів, заперечень на апеляційну скаргу та інших заяв/клопотань протягом 15 днів з моменту отримання даної ухвали.

Ухвалу суду від 13.05.2025 позивач отримав 14.05.2025 о 14:59, що підтверджується довідкою про доставку електронного документа до електронного кабінету.

Таким чином, строк на подачу відзиву закінчувався 26.05.2025 (з огляду на те, що 24.05.2025 припало на вихідний день).

Відповідно до приписів ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Колегія суддів визнає необґрунтованим клопотання позивача про визнання поважними причини пропуску для подання відзиву та поновлення процесуального строку, оскільки заявником взагалі не обґрунтовано причин такого пропуску строку на подачу відзиву на 35 днів.

Відповідно до приписів ст. 270 ГПК України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина дев`ята статті 165).

Оскільки позивач не подав відзив на апеляційну скаргу у встановлений судом строк та не зазначив й не обґрунтовав поважних причин пропуску цього строку, колегія суддів розглядає справу за наявними в ній матеріалами.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 "Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та Акціонерною енергопостачальною компанією "Київенерго", Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування Публічного акціонерного товариства "Київенерго".

Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 Комунальному підприємству виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам.

З 01.05.2018 Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" здійснює постачання теплової енергії.

15.11.2019 між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" (теплопостачальна організація) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерком" (абонент) укладено Договір на постачання теплової енергії №510087-05 (договір), предметом якого є постачання, користування та своєчасна сплата в повному обсязі спожитої теплової енергії на умовах, передбачених цим договором (п.1.1).

Згідно п.2.2.1 Договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019 теплопостачальна організація зобов`язується постачати теплову енергію на потреби: опалення та вентиляції - в період опалювального сезону в кількості та в обсягах згідно з додатком №1 до цього договору.

Відповідно до п.2.3.2 Договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019 абонент зобов`язується виконувати умови та порядок оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в додатку №4 до договору.

Пунктом 5.1 Договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019 передбачено, що облік споживання абонентом теплової енергії здійснюється згідно з Законом України "Про комерційний облік".

У додатку №3 до Договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019 між контрагентами погоджено тарифи на теплову енергію.

Згідно з Додатком №8 до вказаного договору вказаний правочин передбачав постачання теплової енергії за адресою: м. Київ, вул. Ентузіастів, буд. 11, нежитлове приміщення площею 162,30 кв.м., № особового рахунку №510087-05.

З набуттям чинності Закону України від 03.12.2020 №1060 "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою встановленими Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 року №1022.

Як вказує позивач у позовній заяві, він набув функцій виконавця послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для мешканців вищезазначеного будинку за збігом терміну 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго", тобто з 01.11.2021.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що відповідачем не було сплачено кошти за послуги у період з листопада 2021 по липень 2024 років з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за індивідуальними договорами, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість у розмірі 208029,86 грн, з яких заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 164421,57 грн., інфляційної складової боргу у розмірі 33432,46 грн., 3% річних у розмірі 8518,91 грн., заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії у розмірі 1043,73 грн., заборгованість із плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води у розмірі 526,74 грн., заборгованість з внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку з постачання теплової енергії у розмірі 86,45 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з ч. 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Частиною 2 ст. 714 ЦК України до договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та регулювання відносин, пов`язаних з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання, визначені Законом України «Про теплопостачання».

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» теплогенеруюча організація має право постачати вироблену теплову енергію безпосередньо споживачу згідно з договором купівлі-продажу теплової енергії. Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

За визначенням п. 5 та 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.

Індивідуальний споживач - це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

За ст. 5 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Статтею 7 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що споживач, зокрема, має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів (п.1 ч.1); індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами (п.п.1, 5 ч.3).

З набуттям чинності Закону України від 03.12.2020 №1060 "Про внесення змін до деяких законів України щодо врегулювання окремих питань у сфері надання житлово-комунальних послуг" внесені зміни до організації моделі договірних відносин з виконавцем послуг, а саме запроваджено укладання публічного договору приєднання.

З усіма фізичними або юридичними особами, які є власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку, які протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, вважаються укладеними публічні договори приєднання за формою встановленими Правилами затвердженими постановою КМУ від 21.08.2019 року №830, з урахуванням змін, внесених КМУ від 08.09.2021 року №1022.

Згідно з ч. 2 ст. 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Договори про надання комунальних послуг можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір, індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем, колективний договір) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач (співвласник багатоквартирного будинку, власник будівлі, у тому числі власник індивідуального садибного житлового будинку), колективний споживач).

Відповідно до абз. 1 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" у разі, якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання.

За змістом абз. 2 ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги. При цьому розміщується повідомлення про місце опублікування тексту договору у загальнодоступних місцях на інформаційних стендах та/або рахунках на оплату послуг.

Колегія суддів зазначає, що факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, 25.09.2019 у справі №522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі №638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17.

Відповідно до ст. 634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно п. 13 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 830 від 21.08.2019 (в редакції постанови КМУ №1022 від 08.09.2021) надання послуги здійснюється виключно на договірних засадах.

Послуга надається споживачеві згідно з умовами договору, що укладається відповідно до типових договорів про надання послуги відповідно до ст.ст. 13 і 14 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".

Індивідуальний договір вважається укладеним із споживачем, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем.

Фактом приєднання споживача до умов індивідуального договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка за надані послуги, факт отримання послуги.

30.09.2021 позивачем на своєму офіційному веб-сайті було опубліковано текст договору про надання послуги з постачання теплової енергії за формою, встановленою Правилами надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 з урахуванням подальших змін.

Індивідуальний договір про надання послуг з постачання теплової енергії та послуг з постачання гарячої води, автоматично вважається укладеним, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" споживачі (співвласники багатоквартирного будинку) не прийняли рішення про вибір іншої моделі договірних відносин (колективний споживач, колективний договір або індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) та не уклали відповідний договір з Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Враховуючи викладене вище, КП «Київтеплоенерго» набуло функцій виконавця послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для споживачів вищезазначеного будинку за збігом терміну 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті КП «Київтеплоенерго», тобто з 01.11.2021.

Згідно пункту 4 Типового договору, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання Виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги.

Таким чином, з 01.11.2021 споживачам за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11 надаються послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання гарячої води за індивідуальними договорами з постачання теплової енергії та гарячої води, які є договорами приєднання.

Доказом безумовної згоди споживача на приєднання до зазначеного публічного договору є продовження отримання послуг з постачання теплової енергії, що надаються Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго".

Доводи апелянта про те, що він не є власником нежитлового приміщення за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м., до якого надаються послуги з постачання теплової енергії та послуги з постачання теплової води, а тому не можна вважати, що з ним укладено договір приєднання від 01.11.2021, колегія суддів відхиляє з наступних підстав.

Дійсно, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, власником нежитлового приміщення за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м. є ОСОБА_1.

Так, 15.11.2019 між КП «Київтеплоенерго» та ТОВ «Інтерком» був укладений Договір на постачання теплової енергії №510087-05, на підставі якого відповідач підтвердив користування нежитловим приміщенням за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м.

Колегія суддів враховує, що відповідно до п.6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Тобто, законодавством передбачено можливість укладення із фактичним користувачем об`єкту нерухомого майна індивідуального договору про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до п.11-12 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі: інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Відповідно до пп.11 п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.09.2019 №830 індивідуальний споживач зобов`язаний, в тому числі інформувати протягом місяця виконавця про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) шляхом надання виконавцю витягу або інформації з Реєстру речових прав на нерухоме майно та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Водночас, відповідачем не надано доказів, що він не був користувачем нежитлового приміщення за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м. у спірний період.

Зокрема, відповідачем не надано доказів (актів приймання-передачі майна, актів повернення майна, тощо), які б підтверджували повернення вказаного вище майна власнику - ОСОБА_1 чи передачі цього майна іншій особі в користування.

Колегія суддів у цьому контексті також враховує пояснення позивача та відомості із ЄДР юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, що ОСОБА_1 є бенефіціарним власником відповідача.

Крім того, про відповідні обставини відповідач не зазначав у відзиві на позовну заяву, тоді як згідно ч. 4 ст. 165 ГПК України якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті.

А тому, оскільки відповідач не спростував факту користування нежитловим приміщенням за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11, площею 162,30 кв.м. у період з листопада 2021 по липень 2024 років, не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав з виконавцем комунальної послуги (позивачем) відповідний індивідуальний договір про надання комунальної послуги, у зв`язку з чим в силу вимог ч. 5 ст. 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" такий договір між Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерком" про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі Договір) вважається укладеним на умовах договору, опублікованому офіційному веб-сайті позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 9 названого Закону споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

У п. 40 Правил користування тепловою енергією, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007 (далі - Правила №1198) визначено, що споживач теплової енергії зобов`язаний, зокрема, вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих правил.

Разом із тим, за ч.ч. 1, 4 ст. 9 Закону №2189-VIII споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.

Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Структура плати виконавцю комунальної послуги визначається згідно з договором про надання відповідної комунальної послуги, укладеним за вимогами цього Закону.

Споживач щомісяця (або з іншою періодичністю, визначеною договором) вносить однією сумою плату виконавцю комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу та електричної енергії), у тому числі якщо вона складається з окремих складових, передбачених відповідним договором, укладеним відповідно до цього Закону. При цьому виконавці комунальних послуг забезпечують деталізацію інформації щодо складових плати у рахунках споживачів.

Згідно з п. 11 Типового договору обсяг спожитої у будинку послуги визначається як обсяг теплової енергії, спожитої в будинку за показаннями засобів вимірювальної техніки вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. № 315 (далі - Методика розподілу).

Згідно з п. 30 Типового договору споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з: плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 р. № 830 (Офіційний вісник України, 2019 р., № 71, ст. 2507), - в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 8 вересня 2021 р. № 1022, та Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання; плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України.

У разі застосування двоставкового тарифу на послугу з постачання теплової енергії плата за послугу з постачання теплової енергії визначається як сума плати, розрахованої виходячи з умовно-змінної частини тарифу (протягом опалювального періоду), а також умовно-постійної частини тарифу (протягом року).

Відповідно до п. 31 Типового договору вартістю послуги є встановлений відповідно до законодавства тариф на теплову енергію, який визначається як сума тарифів на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії.

У разі зміни зазначеного тарифу протягом строку дії цього договору новий розмір тарифу застосовується з моменту його введення в дію без внесення сторонами додаткових змін до цього договору. Виконавець зобов`язаний забезпечити їх оприлюднення на своєму офіційному веб-сайті. У разі прийняття уповноваженим органом рішення про зміну ціни/тарифу на послугу виконавець у строк, що не перевищує 15 днів з дати введення їх у дію, повідомляє про це споживачу з посиланням на рішення відповідного органу.

Відповідно до абз. 4 п. 2 Наказу від 22.11.2018 № 315 Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України "Про затвердження Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг", загальнобудинкові потреби на опалення - витрати на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень, функціонування внутрішньобудинкових систем опалення будівлі/будинку, без врахування обсягу теплової енергії, витраченої на функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання, та обсягу теплової енергії, який надходить від ділянок транзитних трубопроводів до приміщень з індивідуальним опаленням та/або окремих приміщень з транзитними мережами опалення.

Згідно п. 1 Розділу IV Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення, у разі, якщо у будівлі/будинку незалежно від наявності або відсутності вузла комерційного обліку теплової енергії відсутні приміщення з індивідуальним опаленням та окремі приміщення з транзитними мережами опалення, та усі приміщення не оснащені приладами розподільного обліку теплової енергії, то обсяг спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення окремо не визначається, а входить до загального обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на опалення.

Відповідно до абз. 7 п. 2 Наказу від 22.11.2018 №315 обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) - втрати теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи гарячого водопостачання (далі - ГВП), у тому числі в індивідуальному тепловому пункті.

Обсяг теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення розраховується відповідно до п. 2 Розділу IV. Визначення та розподіл обсягу спожитої у будівлі/будинку теплової енергії на загальнобудинкові потреби опалення Наказу від 22.11.2018 № 315.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з листопада 2021 року по липень 2024 року позивачем нараховано відповідачу плату за послуги з постачання теплової енергії на умовах Типового договору, чинного з 01.11.2021, у загальному розмірі 164421,57 грн (з урахуванням проведених коригувань), що включає в себе витрати на постачання безпосередньо теплової енергії(1), загальнобудинкові погреби опалення будинку(2), функціонування внутрішньобудинкових систем опалення(З), функціонування систем гарячого водопостачання(4).

Зазначена інформація відображена в актах надання послуг з постачання теплової енергії за період з листопада 2021 року по липень 2024 року, а відповідні складові відображені як невід`ємна частина нарахувань за відповідний період.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи копії корінців нарядів про включення/відключення опалення у будинку №11 по вул. Ентузіастів у місті Києві, копії актів про готовність вузла комерційного обліку споживача до роботи, копії відомостей обліку споживання теплової енергії, копії звітів про добові параметри теплопостачання.

Питання прийняття облікових карток (табуляграм) в якості належних та допустимих доказів на підтвердження надання послуги з постачання теплової енергії у справах про стягнення заборгованості за договорами постачання (купівлі - продажу) теплової енергії у гарячій воді, у контексті їх оцінки судами як доказів, неодноразово вирішувалося у судовій практиці (постанови Верховного Суду від 28.03.2018 зі справи №910/6652/17, від 12.07.2018 зі справи №910/6654/17, від 12.10.2018 зі справи №910/30728/15).

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

Витрати, пов`язані з обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води та теплової енергії, відшкодовуються: шляхом сплати споживачами комунальних послуг виконавцю комунальної послуги плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, - у разі укладення індивідуальних договорів або індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем; за рахунок співвласників багатоквартирного будинку - у разі укладення колективного договору про надання комунальних послуг, договорів про надання комунальних послуг з колективним споживачем або у разі прийняття співвласниками відповідного рішення про обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку.

Порядок та умови обслуговування та заміни вузла комерційного обліку визначаються правилами і типовими договорами про надання відповідних комунальних послуг.

За положеннями п. 11 ч. 1 ст. 1, ч. 5 ст. 13 Закону України від 09.11.2017 № 2189-VIII, постанови Кабінету Міністрів України від 11 грудня 2019 року № 1182 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання гарячої води та типових договорів про надання послуги з постачання гарячої води" та постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 830 "Про затвердження Правил надання послуги з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії" споживачем щомісяця однією сумою вноситься виконавцю комунальної послуги плата за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України, і яка є платежем, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку для відшкодування витрат, пов`язаних з укладенням договору, здійснення розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води (у разі їх наявності у будівлі споживача), а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонента за індивідуальним договором (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання та постачання гарячої води).

Плата за абонентське обслуговування розраховується Комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) "Київтеплоенерго" на одного абонента (один особовий рахунок) на місяць з урахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 21 серпня 2019 року № 808 "Про встановлення граничного розміру плати за абонентське обслуговування у розрахунку на одного абонента для комунальних послуг, що надаються споживачам за індивідуальними договорами про надання комунальних послуг або за індивідуальними договорами з обслуговуванням внутрішньо-будинкових систем про надання комунальних послуг".

Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, у відповідача існує обов`язок сплати позивачу плати за абонентське обслуговування для послуги з постачання теплової енергії та за постачання гарячої води.

Як вбачається з матеріалів справи, за період з листопада 2021 року по липень 2024 року позивачем нараховано відповідачу плату за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії на загальну суму 1043,73 грн та за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води на загальну суму 526,74 грн.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи рахунок на оплату плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії та гарячої води, акти виконання робіт з плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії та гарячої води за спірний період.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (в редакції від 02.04.2020 року) комерційний облік комунальних послуг з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання здійснюється вузлами обліку відповідних комунальних послуг, що забезпечують загальний облік їх споживання в будівлі, її частині (під`їзді), обладнаній окремим інженерним вводом, згідно з показаннями його (їх) засобів вимірювальної техніки.

Розподіл обсягів спожитих у будівлі послуг з постачання теплової енергії, гарячої та холодної води між споживачами здійснюється відповідно до законодавства.

На підставі ч. 1 ст. 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" (в редакції від 09.06.2018) витрати оператора зовнішніх інженерних мереж на обслуговування та заміну вузлів комерційного обліку (їх складових частин) відшкодовуються споживачами відповідної комунальної послуги, а також власниками (співвласниками) приміщень, обладнаних індивідуальними системами опалення та/або гарячого водопостачання у такій будівлі, шляхом сплати виконавцю комунальної послуги внесків на обслуговування та заміну вузла комерційного обліку.

Розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 24.12.2019 № 2244 у відповідності до ст. 6 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання" встановлено внески за обслуговування КП "КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО" вузлів комерційного обліку комунальних послуг, а саме вузлів комерційного обліку послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води.

Таким чином, у відповідача виник обов`язок сплати внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку комунальних послуг з постачання теплової енергії встановленого за адресою: 02154, м. Київ, вул. Ентузіастів, 11.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем нараховано відповідачу плату за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку у розмірі 86,45 грн.

При цьому, позивачем долучено до матеріалів справи рахунок на оплату внесків за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку, акти виконання робіт з плати за обслуговування будинкового вузла комерційного обліку за спірний період.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У п. 32 Типового договору вказано, що розрахунковим періодом для оплати обсягу спожитої послуги є календарний місяць. Плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно.

Відповідно до п. 33 Типового договору виконавець формує та надає рахунок на оплату спожитої послуги споживачу не пізніше ніж за десять днів до граничного строку внесення плати за спожиту послугу. Рахунок надається на паперовому носії. На вимогу або за згодою споживача рахунок може надаватися в електронній формі, у тому числі за допомогою доступу до електронних систем обліку розрахунків споживачів.

Згідно з п. 34 Типового договору споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Таким чином, розмір заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" за Типовим договором на загальну суму 166 078,49 грн підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами та відповідачем не були спростовані.

Посилання відповідача на акт звірки розрахунків, складений між позивачем та відповідачем станом на 01.03.2024, в якому містяться відомості про наявність у відповідача заборгованості на суму 28 552,99 грн (за обліковим записом 510087-05) та платіжну інструкцією №32 від 30.04.2024 на суму 28 552,99 грн правомірно відхилені судом першої інстанції, оскільки правовідносини, відображені в акті звірки, стосувалися виконання Договору на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019, тоді як з 01.11.2021 правовідносини між сторонами регулюються умовами Типового договору.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, за Договором на постачання теплової енергії №510087-05 від 15.11.2019 відповідачу було присвоєно обліковий запис №510087-05, тоді як за Типовим договором - обліковий запис №50100.

Матеріали справи не містять доказів сплати відповідачем, як споживачем теплової енергії у спірному періоді (доказів протилежного відповідачем суду не надано), вартості спожитих вказаних комунальних послуг за обліковим записом №50100.

А тому, судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача грошові кошти у загальному розмірі 166 078,49 грн, з яких 164 421,57 грн плати за постачання теплової енергії, 1 043,73 грн плати за абонентське обслуговування послуги з постачання теплової енергії, 526,74 грн плати за абонентське обслуговування послуги з постачання гарячої води та 86,45 грн плати за обслуговування вузла комерційного обліку теплової енергії.

Позивачем, у зв`язку із простроченням оплати наданих послуг, були нараховані 3 % річних розмірі 8 518,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 33 432,46 грн.

Положеннями статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, відсутність у боржника грошей у готівковій формі або грошових коштів на його рахунку в банку, і як наслідок, неможливість виконання ним грошового зобов`язання, якщо навіть у цьому немає його провини, не звільняють боржника від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.

Передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції та відсотків річних є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Колегія суддів, перевіривши здійснений позивачем розрахунок інфляційних витрат та 3 % річних за загальний період нарахування з 01.12.2021 по 31.07.2024, погоджується із висновком суду першої інстанції, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 8 518,91 грн та інфляційні втрати у розмірі 33 432,46 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За наведених вище обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, наведених в оскаржуваному рішенні, а тому відсутні підстави для скасування або зміни рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 року у справі №910/13555/24.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ :

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерком" на рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/13555/24 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційної скарги покласти на апелянта.

4. Матеріали справи №910/13555/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом двадцяти днів в порядку, визначеному ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді М.А. Руденко

Є.Ю. Пономаренко