ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року Справа № 924/1246/21

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Юрчук М.І., суддя Розізнана І.В. , суддя Миханюк М.В.

секретар судового засідання Кушнірук Р. В.

за участю представників сторін:

позивача: представник Малахова Г.О. - адвокат

відповідача: представник Рахімова А.А. - в порядку самопредставництва

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області, ухваленого 21.04.25р. суддею Димбовським В.В. у м.Хмельницькому, повний текст складено 29.04.25р. у справі № 924/1246/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ сервіс"

до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція"

за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Фонду Державного майна України

про стягнення 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних, 315046,83 грн. - інфляційних втрат

ВСТАНОВИВ:

1. Процесуальне рішення, яке оскаржується у суді апеляційної інстанції.

1.1. Предметом оскарження в суді апеляційної інстанції є рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21.

1.2. Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 задоволено позов Товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" до Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача Фонду Державного майна України про стягнення 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн - 7% штрафу, 91089,00 грн - 3% річних, 315046,83 грн - інфляційних втрат.

1.3. Присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 988325,21 грн - основного боргу, 221222,77 грн - 7% штрафу, 91089,00 грн - 3% річних, 315046,83 грн - інфляційних втрат, 24235,26 грн - витрат по оплаті судового збору.

1.4. Відстрочено виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

2. Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

2.1. Позивач звернувся з позовом про стягнення з відповідача 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних, 315046,83 грн. - інфляційних втрат. Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. в частині здійснення повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт. Штраф нарахований з посиланням на п. 9.6 договору, а 3% річних і інфляційні втрати нараховано з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

2.2. 28.05.2019 між сторонами даного спору укладено договір про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС роботи за темою: ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 "Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (п. п. 1.1, 1.3 договору).

2.3. Факт належного виконання позивачем умов договору в частині виконання робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання виконаних робіт №1 від 03.12.2019р., №2 від 18.05.2020.

2.4. Відповідач, підписавши акти без будь-яких зауважень із зазначенням відсутності претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт, підтвердив, що роботи виконано в повному обсязі та погодив їх вартість.

2.5. Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

2.6. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати робіт передбачений пунктом 4.1.3 договору: за актом №1 розпочав свій перебіг з 04.12.2019р. і закінчився 18.01.2020 (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 19.01.2020 (перший день прострочення оплати), за актом №2 розпочав свій перебіг з 19.05.2020 (перший день 45-тиденного строку для оплати) і закінчився 02.07.2020 (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 03.07.2020 (перший день прострочення оплати). Наявні в матеріалах справи платіжні інструкції свідчать про те, що відповідач повністю оплатив для позивача виконані роботи за договором по акту №1 на суму 2528260,21 грн., а виконані по акту №2 роботи оплачені відповідачем частково на суму 2172000,00 грн.

2.7. Невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати боргу, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків, встановлених договором або законом згідно ст. 611 Цивільного кодексу України.

2.8.Сторони у договорі від 28.05.2019р. (п. 9.6) передбачили нарахування штрафу за порушення термінів оплати за фактично виконані роботи, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт, за прострочення понад тридцять днів в розмірі семи відсотків від несплаченої суми.

2.8.1. Судом першої інстанції встановлено, вимоги про стягнення 221222,77 грн. - 7% штрафу є правомірними.

2.9. Щодо строків позовної давності, в силу дії карантину встановленого Постановою Кабінету Міністрів України №211 від 11.03.2020р. "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" та Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлення до стягнення штрафу.

2.10. Позивач - ТОВ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", являється юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України. Позивач не включений до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), відсутнє в переліку і акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод".

2.11. Разом з тим, основним засновником юридичної особи позивача, який здійснює управління корпоративними правами держави в статутному капіталі товариства, являється Фонд Державного майна України з розміром частки в статутному капіталі 1353961,30 грн. (42,09%). Основними завданнями Фонду державного майна України є, поміж іншого, управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління (ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України").

2.12. Оскільки позивач у цій справі не є стягувачем стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції", не є особою, щодо якої Постановою Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань, він не підпадає під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 вказаної постанови КМУ , то відсутні й підстави для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів.

2.13. Клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою КМУ від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" задоволено судом в силу положень ст. 331 ГПК України.

3. Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу; короткий зміст вимог апеляційної скарги.

3.1. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція", 16.05.2025 через систему "Електронний суд", звернулось до апеляційного суду з апеляційною скаргою (вх2228/25 від 16.05.2025), в якій просить прийняти апеляційну скаргу до розгляду та відкрити апеляційне провадження. Скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 та ухвалити нове, яким зменшити розмір неустойки у формі штрафу на 100%.

3.2. Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним, необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню, зважаючи на те, що суд першої інстанції не з`ясував обставини, що мають значення для справи та дійшов до висновків, які не відповідають фактичним обставинам.

3.3. Так, ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.12.2024 відкрито провадження у справі №924/1246/21. 24.02.2022 в Україні введено воєнний стан. 03.03.2022 Кабінет Міністрів України ухвалив постанову №187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації», відповідно до абз.4 пп.1 п.1 якої встановлено мораторій на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації.

3.4. До позовної заяви позивачем було додано витяг із ЄДР щодо ВАТ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", хоча станом на дату подання позову позивач змінив організаційно-правову форму із ВАТ на ТОВ. Станом на дату введення воєнного стану, єдиним акціонером ТОВ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" було акціонерне товариство «Електрозавод», яке зареєстроване у м. Москва, рф. Кінцевим бенефіціарним власником ТОВ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" є громадянин рф ОСОБА_1 . Вказана особа є також кінцевим бенефіціарним власником російського концерну «РТІ Системи», який виробляє засоби РЕБ для окупаційних військ російської федерації. 24.05.2022 рішенням РНБО введено санкції щодо ОСОБА_1 Водночас, суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні зазначив, що на ОСОБА_1 санкції не накладені.

3.5. Апелянт звертає увагу колегії суду, що суд у своєму рішенні неправильно вказав прізвище кінцевого бенефіціарного власника ТОВ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" - «ОСОБА_1» замість «ОСОБА_1», що призвело до хибних висновків про те, що на вказану особу не накладено санкції. Таким чином, філією ВП ХАЕС не було оплачено кошти для ТОВ Науково-інженерний центр «ЗТЗ-СЕРВІС» у зв`язку з тим, що кінцевий бенефіціар даного підприємства перебував під санкціями РНБО.

3.6. Скаржник посилаючись на Постанову КМУ від 03.03.2022 №187, якою уряд для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установив до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, ввів дію мораторій (заборону) на, зокрема, 1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): громадяни російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації

3.7. Апелянт повідомляє, що станом на дату ухвалення оскаржуваного рішення та подання цієї апеляційної скарги, відповідно до офіційних відомостей з ЄДР (копія витягу додається), учасниками ТОВ Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" є Фонд державного майна України та акціонерне товариство холдингова компанія «Електрозавод», яке зареєстроване за адресою російська федерація, м. Москва, вул. Електрозаводська, буд.21, кінцевим бенефіціаром якого є підсанкційний громадянин рф ОСОБА_1 Володимир Петрович, компанії якого забезпечують окупаційні війська рф засобами радіоелектронної боротьби.

3.8. Відповідач не міг вчасно оплатити заборгованість за договором оскільки Позивач є афілійований з оборонно-промисловим комплексом рф. Тобто, суд внаслідок неправильного встановлення фактичних обставин дійшов до хибних висновків, що відповідач вчиняв умисні дії з метою невиконання господарських зобов`язань, проте, це не відповідає дійсності. Відповідач не мав можливості в строк, встановлений Договором, здійснити оплату для Позивача наведених у позовній заяві сум основного боргу, у зв`язку з вкрай важким фінансовим становищем Відповідача, в якому він опинився в умовах законодавчих змін, що відбулися в енергетичному ринку країни, а також в результаті окупації військовими формуваннями російської федерації частини виробничих потужностей відповідача в ході військової агресії російської федерації проти України.

3.9. Скаржник зазначає, що АТ «НАЕК «Енергоатом» (включно з його філією «Відокремлений підрозділ «Хмельницька атомна електрична станція») було створено на базі майна атомних електростанцій України та їх інфраструктури і на АТ «НАЕК «Енергоатом» покладено функції експлуатуючої організації (оператора). Відповідно до статуту АТ «НАЕК «Енергоатом» товариство є правонаступником усіх прав і обов`язків державного підприємства «Національна атомна енергогенеруюча компанія «Енергоатом» із дня його державної реєстрації. Товариство утворено з метою провадження господарської діяльності для задоволення потреб держави, юридичних і фізичних осіб в електричній енергії; забезпечення ефективної, безпечної експлуатації атомних електростанцій, безпеки під час будівництва, експлуатації та зняття з експлуатації ядерних установок. Згідно із ЗУ «Про ринок електричної енергії» з 01.07.2019 в Україні була запроваджена нова модель функціонування оптового ринку електроенергії. До того часу, функції єдиного покупця і продавця електроенергії в Україні виконувало ДП «Енергоринок». Проте, на момент впровадження нової моделі ринку електроенергії, заборгованість ДП «Енергоринок» перед Відповідачем становила майже 12 млрд. грн. При цьому, механізм погашення заборгованості ДП «Енергоринок» перед Відповідачем на законодавчому рівні неврегульований. Відтак, запровадження з 01.07.2019 нового ринку електричної енергії в Україні призвело до формування кризового стану енергетичної галузі, який з часом лише загострився.

3.10. Фінансовий стан відповідача ускладнився зараз ще більше через зменшення грошових надходжень Відповідача за відпущену на ринок електроенергію у зв`язку початком військової агресії збройних сил російської федерації проти України і введенням в Україні воєнного стану Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, який триває з 24.02.2022 по тепер, а також триваючою окупацією військовими формуваннями російської федерації значної частини виробничих потужностей Відповідача, а саме Запорізької АЕС у м. Енергодар Запорізької області. Враховуючи наведені обставини відповідач не мав можливості оплатити вартість товару за Договором внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин, оскільки така неможливість не пов`язана із ризиками господарської діяльності підприємства та не є наслідком його неефективної роботи.

3.11. Також позивачем не надано докази, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання йому збитків саме в результаті зупинення виконання Відповідачем Договору. Суд з власної ініціативи може зменшити розмір неустойки (пені) до розумного розміру, виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості й пропорційності (п. 32 постанови Верховного Суду від 30.03.2021 у справі № 902/538/18).

3.12. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 викладено висновок про те, що індивідуальний характер підстав, якими у конкретних правовідносинах обумовлюється зменшення судом розміру неустойки (що підлягає стягненню за порушення зобов`язання), а також дискреційний характер визначення судом розміру, до якого суд її зменшує, зумовлюють висновок про відсутність універсального максимального і мінімального розміру неустойки, на який її може бути зменшено, що водночас вимагає, щоб цей розмір відповідав принципам верховенства права.

3.13.Апелянт вважає, що при вирішенні стягнення штрафних санкцій у даній справі існують виключні обставини, які мають бути враховані судом при вирішенні питання щодо стягнення штрафних санкцій, а саме афілійованість позивача з оборонно-промисловим комплексом країни-агресора, перебування кінцевого бенефіціарного власника у санкційних списках Ради національної безпеки і оборони України, недоведеність факту заподіяння збитків позивачу та значне зниження платоспроможності Відповідача внаслідок окупації військами російської федерації Запорізької атомної електричної станції

4. Відзив на апеляційну скаргу, заяви та клопотання, які надійшли від учасників апеляційного провадження, заяви про відводи та самовідводи.

4.1. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 03.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21.

4.1.1. Розгляд апеляційної скарги призначено на 16.07.2025 о 15:15год.

4.2. Ухвалами Північно-західного апеляційного господарського суду від 13.06.2025 та від 16.06.2025 забезпечено участь представників позивача та відповідача у судовому засіданні 16.07.2025 у режимі відеоконференції.

4.3. Позивач - у відзиві просить апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, а оскаржуване рішення суду від 21.04.2025 - без змін.

4.4. Третя особа у справі не скористалися правом подачі відзиву на апеляційну скаргу арбітражного керуючого.

4.5. До участі у судовому засіданні 16.07.2025 з розгляду апеляційної скарги у даній справі в режимі відеоконференції, згідно ухвали суду долучилися уповноважені представники позивача та відповідача.

4.6. До початку розгляду даної апеляційної скарги по суті, ні під час її розгляду від учасників провадження у даній справі заяв про відвід складу суду чи судді колегії не заявлялося. Суддями колегії самовідводи не заявлялися

4.7. В судовому засіданні16.07.2025 (в режимі відеоконференції) представник позивача та відповідача (апелянта) надали пояснення в обґрунтування своїх доводів по суті розгляду апеляційної скарги у даній справі.

5. Межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (стаття 269 ГПК України).

6. Законодавство, яке застосоване апеляційним судом при розгляді апеляційної скарги.

6.1. Під час розгляду апеляційної скарги Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії Відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 Північно-західний апеляційний господарський суд застосував:

6.1.1. Норми матеріального права:

Цивільний кодекс України (далі по тексту постанови також - ЦК України);

Господарський кодекс України (далі по тексту постанови також - ГК України);

Закон України "Про санкції";

Закон України "Про Фонд державного майна України";

Закон України "Про судовий збір".

6.1.2. Норми процесуального права:

Господарський процесуальний кодекс України, в редакції чинній з 15 грудня 2017 року (далі по тексту постанови також - ГПК України);

6.2. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частина 4 ст.236 ГПК України).

7. Розгляд апеляційної скарги по суті. Обставини справи.

7.1. Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, відзиву на неї, заслухавши пояснення представників апелянта та позивача в судовому засіданні, дослідивши наявні матеріали справи, перевіривши повноту встановлення обставин справи та їх юридичну оцінку, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, зазначає наступне.

7.2. З матеріалів справи слідує, 28.05.2019 між Державним підприємством "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" (відокремлений підрозділ "Хмельницька атомна електрична станція"), як замовником, та товариством з обмеженою відповідальністю "Науково-інженерний центр "ЗТЗ-сервіс", як виконавцем, укладено договір про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171, згідно якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання в порядку та на умовах, визначених цим договором, виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС роботи за темою: ДСТУ Б.Д. 1.1-1:2013 "Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1", а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (п. п. 1.1, 1.3 договору).

7.3. Кінцевий розрахунок за виконані роботи здійснюється протягом 45 календарних днів з дати підписання сторонами окремого за кожним етапом акту здачі-приймання виконаних робіт, відповідно до етапів, визначених в "Календарному плані" (пп. 4.1.3 договору).

7.4. Пунктом 6.1 договору визначено місце виконання робіт: м. Нетішин, Хмельницької обл., ВП ХАЕС.

7.5. Виконавець зобов`язаний, зокрема здати виконані роботи замовнику з оформленням звітної документації та акта виконаних робіт та має право отримати за виконані роботи оплату в розмірах і в строки, що передбачені цим договором (пп. 5.1.14, 5.2.2 договору).

7.8. Відповідно до підпунктів. 5.3.1, 5.3.3 договору замовник зобов`язується прийняти від виконавця виконані роботи, якщо вони відповідають умовам договору; оплатити виконані роботи у порядку та строки, передбачені цим договором.

7.9. Пунктом 9.6 договору сторони погодили, що за порушення зазначених в договорі термінів оплати за фактично виконані роботи, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт, замовник зобов`язаний сплатити виконавцю за прострочення понад тридцять днів штраф в розмірі семи відсотків від несплаченої суми.

7.10. 03.12.2019 сторонами договору підписано та скріплено відтисками печаток Акт №1 здачі-приймання виконаних робіт по першому етапу по договору від 28.05.2019р. про те, що виконавцем виконані роботи по першому етапу робіт "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1" встановлених на ВП Хмельницька АЕС. Вартість виконаних виконавцем робіт складає 2633604,34 грн., у тому числі витрати на відрядження становлять 545810,00 грн. Крім того, ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Всього з ПДВ - 3160325,21 грн.

7.10.1. Також, в акті зазначено, що під час ремонту використано матеріалів поставки замовника (на безоплатній основі) на суму 371198,88 грн. З урахуванням отриманого 05.08.2019р. авансу від замовника у розмірі 632065,00 грн. з ПДВ підлягає оплаті за виконані роботи сума 2528260,21 грн., в тому числі ПДВ 20% у сумі 421376,70 грн.

7.11. 18.05.2020 сторонами підписано та скріплено відтисками печаток акт №2 здачі-приймання виконаних робіт по другому етапу по договору №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. за травень 2020 року, згідно з яким виконавцем за договором №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. виконані роботи по другому етапу робіт "ДСТУ Б.Д.1.1-1:2013 Капітальний ремонт шунтуючих реакторів типу РОДЦ-110000/750-У1" встановлених на ВП Хмельницька АЕС (ДК 0Д6-2010 код 33.14). Вартість виконаних виконавцем робіт складає 2633604,34 грн., у тому числі витрати на відрядження становлять 545810,00 грн. Крім того, ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Всього з ПДВ - 3160325,21 грн. Також, в акті зазначено, що під час ремонту використано матеріалів поставки замовника (на безоплатній основі) на суму 438898,40 грн. Підлягає оплаті за виконані роботи сума 3160325,21 грн., в тому числі ПДВ 20% у сумі 526720,87 грн. Акт містить перелік документів, складених за результатами виконаних робіт.

7.12. Відповідно до пункту 4.1.3 договору кінцевою датою проведення розрахунку за перший етап виконаних та прийнятих робіт є 17.01.2020р., по другому етапу - 03.07.2020р.

7.13. Згідно пункту 4.1.2 договору Замовник сплатив для виконавця попередню оплату (аванс) за виконання робіт за договором у сумі 632065,00 грн. з ПДВ платіжним дорученням від 05.08.2019 №5634.

7.14. Вартість наведених у акті №1 робіт у розмірі 2528260,21 грн. оплачена повністю замовником для виконавця 5-ма платіжними дорученнями від 20.03.2020р. №2026 на суму 120000,00 грн., від 01.04.2020р. №2325 на суму 525000,00 грн., від 15.05.2020р. №3585 на суму 600000,00 грн., від 07.12.2020р. №8384 на суму 495000,00 грн., від 23.02.2021р. №1461 на суму 788260,21 грн.

7.15. Вартість наведених у акті №2 робіт у розмірі 2528260,21 грн. оплачена замовником для виконавця частково у сумі 2172000,00 грн. 11-ма платіжними дорученнями від 23.02.2021р. №1460 на суму 212000,00 грн., від 14.04.2021р. №2891 на суму 801000,00 грн., від 26.04.2021р. №3457 на суму 102000,00 грн., від 28.04.2021р. №3539 на суму 99000,00 грн., від 13.05.2021р. №3923 на суму 100000,00 грн., від 14.05.2021р. №3948 на суму 50000,00 грн., від 25.05.2021р. №4213 на суму 100000,00 грн., від 04.06.2021р. №4590 на суму 100000,00 грн., від 25.06.2021р. №4896 на суму 50000,00 грн., від 17.08.2021р. №6323 на суму 318000,00 грн., від 28.08.2021р. №6685 на суму 240000,00 грн.

7.16. Акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" (Замовник) повністю оплатило виконані роботи по акту №1 на суму 2528260,21 грн., а виконані по акту №2 роботи оплачені частково на суму 2172000,00 грн.

7.17. Відтак, борг Замовника перед Виконавцем згідно за виконані роботи склав 988325,21 грн.

7.18. Таким чином за неналежне виконання, Замовником умов договору Виконавцем нараховано та заявлено до стягнення 221222,77 грн. - 7% штрафу, 91089,00 грн. - 3% річних (за період з 01.08.2020р. по 10.12.2021р.), 315046,83 грн. - інфляційних втрат (за період серпень 2020 р. - листопад 2021р.).

7.19. Відповідний позов надійшов до Господарського суду Хмельницької області 21.12.2024.

7.19.1. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем неналежно виконано зобов`язань за договором про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. в частині здійснення повної та своєчасної оплати виконаних позивачем робіт. В даному випадку штраф нарахований з посиланням на п. 9.6 договору, а 3% річних і інфляційні втрати нараховано з посиланням на ч. 2 ст. 625 ЦК України.

7.20. Ухвалою Господарського суду Хмельницької області від 24.12.2021 відкрито провадження у справі №924/1246/21 за правилами загального позовного провадження зі стадії підготовчого провадження та призначено підготовче засідання.

7.21. Відповідач у відзиві заперечив проти позовних вимог. Погоджуючись з наявністю основного боргу за договором від 28.05.2019р. та його розміром у сумі 988325,21 грн., посилається на неможливість своєчасної оплати у зв`язку з важким фінансовим становищем, яке виникло внаслідок дії об`єктивних та незалежних від відповідача обставин. Вказує про наявність заборгованості інших юридичних осіб перед відповідачем, а також те, що значна частина коштів спрямовувалась для оплати невідкладних першочергових платежів в бюджет, забезпечення безпеки в роботі АЕС та для проведення позапланових закупівель, з метою забезпечення карантинних заходів, запроваджених у зв`язку зі складною епідеміологічною ситуацією у світі, спричиненою розповсюдженням поширення коронавірусу.

7.21.1. Наведені обставини, на переконання відповідача, свідчать про наявність підстав для відстрочення виконання рішення суду у разі його ухвалення про повне або часткове задоволення вимог. З приводу стягнення суми штрафу, відповідач просить застосувати річну позовну давність, вважаючи, що позивач її пропустив, а розрахунок 3% річних та інфляційних втрат вважає проведеним математично неправильними методами і формулами обрахунку.

7.22. Третя особа - Фонд Державного майна України надав пояснення від 23.08.2023 з приводу поданого позову, у яких підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Посилаючись на Закон України "Про Фонд державного майна України", Закон України "Про управління об`єктами державної власності", відмічає, що Фонд Державного майна України здійснює управління корпоративними правами держави в статутному капіталі товариства з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" у розмірі 42,09%. Відповідач, у свою чергу, не виконав в повній мірі свої договірні зобов`язання, тому, вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

7.23. У поясненнях, наданих 25.02.2025р., третя особа - Фонд Державного майна України, надав позицію з приводу виконання судового рішення у разі задоволення позовних вимог, звертаючи увагу на те, що відповідач буде мати можливість виконання судового рішення після зняття мораторію у примусовому порядку. Посилаючись на п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 № 187, вказує, що встановлений у ньому мораторій (заборона) поширюється на виконання грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або особи, визначені наявністю певних обставин. Отже, дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. Вказує, що з моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в Постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання. Подібний висновок наведено в постановах Верховного Суду України від 30.05.2023р. у справі №925/1248/21, від 09.08.2023р. у справі №922/1589/22, від 29.11.2023р. у справі №910/3422/22.

7.24. Позивач у клопотанні від 30.10.2024 надав погодження на відстрочку виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації".

7.25. У додаткових поясненнях від 24.03.2025р. позивач відмітив, що мораторій на виконання грошових зобов`язань не обмежує право кредитора на розгляд судом заявлених законних вимог про стягнення боргу. З огляду на положення Основного закону України та Указу Президента не обмежено право особи шляхом звернення до суду захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань (ст. 55 Конституції України).

7.26. У додаткових поясненнях від 25.11.2024р. відповідач посилаючись на Постанову Кабінету Міністрів України від 03.03.2022 №187, підтримав позицію з приводу відмови у позові.

7.27. Відповідач подав заяву від 19.01.2024р. про заміну сторони - державного підприємства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" () на утвореного в результаті його реорганізації (перетворення) правонаступника - акціонерне товариство "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" () в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" ().

7.27.1. Вказана заява відповідача про заміну сторони на правонаступника судом задоволена.

7.28. За результатами розгляду даного спору, 21.04.2025 Господарським судом Хмельницької області ухвалено оскаржуване рішення (пункт 1.1.- 1.2 цієї постанови) із підстав, наведених у пунктах 2.1.- 2.13. даної постанови.

8. Висновок апеляційного суду за результатами розгляду скарги, відхилення доводів апелянта.

8.1. Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши доводи і обґрунтування апеляційної скарги, Північно-західний апеляційний господарський суд дійшов висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції від 21.04.2025 - без змін, виходячи з наступного.

8.2. Частиною 2 статті 4 ГПК України визначено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

8.3. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів (стаття 16 ЦК України).

8.4. При цьому захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду.

8.5. Згідно статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Правочин, різновидом якого є договори - основний вид правомірних дій - це волевиявлення осіб, безпосередньо спрямовані на виникнення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

8.6. Відповідно до частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

8.7. Частиною 1 статті 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

8.8. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

8.9. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (п. 1 ст. 628 ЦК України). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

8.10. Правовідносини, між сторонами у даній справі виникли з договору про виконання робіт, який за своєю правовою природою є договором будівельного підряду.

8.11. Статтею 837 ЦК України визначено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов`язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

8.12. Якщо робота виконується частково або в повному обсязі з матеріалу замовника, підрядник відповідає за неправильне використання цього матеріалу. Підрядник зобов`язаний надати замовникові звіт про використання матеріалу та повернути його залишок. Якщо робота виконується з матеріалу замовника, у договорі підряду мають бути встановлені норми витрат матеріалу, строки повернення його залишку та основних відходів, а також відповідальність підрядника за невиконання або неналежне виконання своїх обов`язків. Підрядник відповідає за невиконання або неналежне виконання роботи, спричинене недоліками матеріалу, наданого замовником, якщо не доведе, що ці недоліки не могли бути ним виявлені при належному прийманні матеріалу (ст. 840 ЦК України).

8.13. Відповідно до статті 875 ЦК України, за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта. До договору будівельного підряду застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

8.14. Згідно частини 1 ст. 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

8.15. Згідно частини 1, 4 ст. 882 ЦК України, замовник, який одержав повідомлення підрядника про готовність до передання робіт, виконаних за договором будівельного підряду, або, якщо це передбачено договором, - етапу робіт, зобов`язаний негайно розпочати їх прийняття. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

8.16. За загальним правилом, згідно статті 853 ЦК України, замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

8.17. Як уже зазначалося, згідно умов укладеного між сторонами договору про виконання робіт №075-19/2-00/1-124-04-19-10171 від 28.05.2019р. вбачається, що позивач зобов`язався виконати в захищеній зоні ВП ХАЕС капітальний ремонт шунтуючих реакторів, а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконані роботи відповідно до умов цього договору (п. п. 1.1, 1.3 договору).

8.18. Факт належного виконання позивачем умов договору в частині виконання робіт підтверджується наявними в матеріалах справи актами здачі-приймання виконаних робіт №1 від 03.12.2019р., №2 від 18.05.2020р.

8.19. Відповідач, підписавши акти без будь-яких зауважень із зазначенням відсутності претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт, підтвердив, що роботи виконано в повному обсязі та погодив їх вартість.

8.20. Згідно статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

8.21. Стаття 610 ЦК України зазначає, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

8.22.Частиною 1 статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

8.23. Строк виконання відповідачем обов`язку з оплати робіт передбачений пунктом 4.1.3 договору:

- за актом №1 розпочав свій перебіг з 04.12.2019р. і закінчився 18.01.2020р. (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 19.01.2020р. (перший день прострочення оплати),

- за актом №2 розпочав свій перебіг з 19.05.2020р. (перший день 45-тиденного строку для оплати) і закінчився 02.07.2020р. (останній календарний день 45-тиденного строку для оплати) та є простроченим починаючи з 03.07.2020р. (перший день прострочення оплати).

8.24. Матеріалами справи підтверджується, що відповідач повністю оплатив для позивача виконані роботи за договором по акту №1 на суму 2528260,21 грн., а виконані по акту №2 роботи оплачені відповідачем частково на суму 2172000,00 грн.

8.25. Матеріали даної справи не містять, а відповідачем не надано доказів повної оплати вартості виконаних робіт.

8.26. Таким чином, заявлений позивачем розмір основного боргу 998325,21 грн., підтверджується матеріалами справи, є обґрунтованим.

8.22. Відповідно, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача основного борг підлягають до задоволення.

8.23. Стаття 599 ЦК України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

8.24. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

8.25. Невиконання або неналежне виконання зобов`язання з оплати боргу, є порушенням виконання грошового зобов`язання і передбачає застосування правових наслідків, встановлених договором або законом згідно статті 611 ЦК України.

8.25. Відповідно до статті 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

8.26. Відповідно до частини 1 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

8.27. У сфері господарювання, згідно частини 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

8.28. Згідно приписів ч. 1 ст. 230 ГК України, п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня).

8.29. Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності.

8.30 Згідно статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

8.31 Частиною 4 статті 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

8.32. Відповідно до частини 2 статті 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

8.33. Так, сторони у договорі від 28.05.2019 (пункт 9.6) передбачили нарахування штрафу за порушення термінів оплати за фактично виконані роботи, згідно акту здачі-приймання виконаних робіт, за прострочення понад тридцять днів в розмірі семи відсотків від несплаченої суми.

8.34. Перевіривши розрахунок позивача заявленого до стягнення з відповідача 7% штрафу в силу вимог закону та згідно умов укладеного між сторонами даного спору договору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість та правомірність заявленого до стягнення штрафу у сумі 221222,77 грн.

8.34.1. Вказані розрахунки є арифметично правильними.

8.35. Щодо заявленою заяви відповідача на пропуск строку річної позовної давності щодо стягнення штрафу слід зазначити наступне.

8.35.1 Згідно статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

8.35.2. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

8.35.3. Так, відповідно до статті 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність, скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

8.35.4. За частинами 1, 5 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

8.35.5. Частиною 4 статті 267 ЦК України встановлено, що позовні вимоги заявлені поза межами строків позовної давності не підлягають задоволенню у зв`язку із спливом цього строку, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

8.35.6. Виходячи з вимог ст. 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстави його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності поважних причин її пропущення, наведених позивачем.

8.36. При цьому, слід врахувати, що згідно Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 30.03.2020 №540-IX (Закон), зокрема, розділу "Прикінцеві та перехідні положення" Цивільний кодекс України доповнено пунктом 12 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину".

8.36.1. Даний Закон набрав чинності 02.04.2020, тому початок продовження строку для звернення до суду потрібно пов`язувати саме із моментом набрання чинності 02.04.2020 цим Законом (пункт 79 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 13.03.2024 у справі № 167/1058/20).

8.36.2. Строк дії карантину неодноразово продовжувався постановами Кабінету Міністрів України та був відмінений з 24:00 год. 30.06.2023 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.06.2023 № 651 "Про відміну на всій території України карантину, встановленого з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".

8.36.3. Відтак, у період дії в Україні карантину, строк позовної давності продовжувався на строк дії карантину.

8.37. В даному випадку, позивачем не пропущено строк позовної давності щодо заявлення до стягнення штрафу.

8.38. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

8.39. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

8.40. Отже, у розумінні наведених приписів, позивач, як кредитор, вправі вимагати стягнення в судовому порядку сум інфляційних нарахувань та процентів річних до повного виконання грошового зобов`язання.

8.41. Господарськими судами перевірено надані розрахунки та встановлено, що розрахунки 3% річних та інфляційних нарахувань є арифметично правильним.

8.42. Разом з тим, враховуючи встановлені обставини під час розгляду даного спору, господарськими судами враховується наступне.

8.42.1. Згідно статті 1 Закону України "Про санкції" з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи ( санкції).

8.42.2. Санкції можуть застосовуватися з боку України по відношенню до іноземної держави, іноземної юридичної особи, юридичної особи, яка знаходиться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність.

8.42.3. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 3 Закону України "Про санкції", підставами для застосування санкцій є: дії іноземної держави, іноземної юридичної чи фізичної особи, інших суб`єктів, які створюють реальні та/або потенційні загрози національним інтересам, національній безпеці, суверенітету і територіальній цілісності України, сприяють терористичній діяльності та/або порушують права і свободи людини і громадянина, інтереси суспільства та держави, призводять до окупації території, експропріації чи обмеження права власності, завдання майнових втрат, створення перешкод для сталого економічного розвитку, повноцінного здійснення громадянами України належних їм прав і свобод. Застосування санкцій ґрунтується на принципах законності, прозорості, об`єктивності, відповідності меті та ефективності.

8.42.4. Відповідно до частини 1 статті 4 Закону України "Про санкції", видами санкцій згідно з цим Законом є, зокрема зупинення виконання економічних та фінансових зобов`язань (пункт 5); заборона здійснення публічних та оборонних закупівель товарів, робіт і послуг у юридичних осіб-резидентів іноземної держави державної форми власності та юридичних осіб, частка статутного капіталу яких знаходиться у власності іноземної держави, а також публічних та оборонних закупівель у інших суб`єктів господарювання, що здійснюють продаж товарів, робіт, послуг походженням з іноземної держави, до якої застосовано санкції згідно з цим Законом (пункт 10).

8.42.5. За частиною 3 статті 5 Закону України "Про санкції", рішення щодо застосування, скасування та внесення змін до санкцій щодо окремих іноземних юридичних осіб, юридичних осіб, які знаходяться під контролем іноземної юридичної особи чи фізичної особи-нерезидента, іноземців, осіб без громадянства, а також суб`єктів, які здійснюють терористичну діяльність (персональні санкції), передбачених пунктами 1, 2 - 21, 23 - 25 частини першої статті 4 цього Закону, приймається Радою національної безпеки та оборони України та вводиться в дію указом Президента України. Відповідне рішення набирає чинності з моменту видання указу Президента України і є обов`язковим до виконання.

8.42.6. Відтак, Радою національної безпеки та оборони України приймаються рішення про обмежувальні заходи (санкції) щодо певних фізичних та юридичних осіб і таке рішення вводиться в дію відповідним указом Президента України.

8.42.7. Указ Президента України про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій) є актом індивідуальної дії, тому не містить загальнообов`язкових правил поведінки, а з урахуванням рішення РНБО, введеним в дію таким Указом, передбачає індивідуалізовані приписи щодо застосування санкцій до конкретних юридичних і фізичних осіб, тобто він адресований цим особам і спрямований на припинення конкретних правовідносин (подібний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №990/270/23 від 01.02.2024р.).

8.42.8. Згідно відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", зареєстроване в реєстрі з кодом 13605779 в м. Запоріжжя, вул. Дніпровське шосе, 11).

8.42.9. Засновниками (учасниками) вказаної юридичної особи являється Фонд Державного майна України (код 00032945) з розміром частки в статутному капіталі 1353961,30 грн. та акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод" з розміром частки статутного капіталу 544528,70 грн., а кінцевим бенефіціарним власником юридичної особи є фізична особа ОСОБА_1 В.П.

8.42.10. Рішенням Ради національної безпеки і оборони України від 23.12.2023р. "Про застосування та внесення змін до персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)", введеним в дію Указом Президента України №850/2023 від 23.12.2023р., передбачено списки юридичних осіб (Додаток 2) та фізичних осіб (Додаток 1), до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

8.42.11. Як вбачається з Додатку 1 до рішення Ради національної безпеки, ОСОБА_1 не включений до переліку фізичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

8.42.12. Згідно Додатку 2 до рішення Ради національної безпеки, товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" і акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод" не включені до переліку юридичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції).

8.43. Відповідно постанови Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації" (пп. 1 п. 1) для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією російської федерації установлено до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на: виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є російська федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором): - громадяни російської федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства російської федерації; - юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації; - юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є російська федерація, громадянин російської федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства російської федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

8.44. Дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб-кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в Постанові №187, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також, мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

8.45. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23, від 30.05.2023р. у справі №925/1248/21, від 09.08.2023р. у справі №922/1589/22, від 08.11.2023р. у справі №915/18/23, від 21.11.2023р. у справі №910/14552/22, від 13.03.2024р. у справі №912/909/23).

8.46. У застосуванні положень Закону України "Про санкції" Верховний Суд неодноразово наводив висновки, що у подібних правовідносинах судам належить встановити:

- чи є позивач кредитором (стягувачем), стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції",

- чи є позивач особою, щодо якої Постановою №187 введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань;

- чи підпадає позивач під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 зазначеної постанови Кабінету Міністрів України (постанови Верховного Суду від 05.12.2023. у справі №910/4052/22, від 21.11.2023р. у справі №910/14552/22, від 08.11.2023р. у справі №915/18/23, від 13.03.2024р. у справі №912/909/23).

8.47. Разом з тим, Верховний Суд у постанові від 02.04.2025р. у справі №910/15170/23 зробив висновок, що підстави для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів лише з підстав застосування персональних санкцій до кінцевого бенефіціарного власника позивача відсутні і це не свідчить про наявність підстав для відмови у задоволенні позову.

8.48. Враховуючи наведе, позицію Верховного Суду відображену у постановах, поміж інших, від 02.04.2025 у справі №910/15170/23, слід звернути увагу наступні обставини.

8.49. Позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС", являється юридичною особою, створеною та зареєстрованою відповідно до законодавства України.

8.50. Позивач не включений до списку таких юридичних осіб, щодо яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції), відсутнє в переліку і акціонерне товариство холдингова компанія "Електрозавод". Так само, не включений до списку фізичних осіб, до яких застосовуються персональні спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (санкції) і ОСОБА_1 .

8.51. Разом з тим, основним засновником юридичної особи позивача, який здійснює управління корпоративними правами держави в статутному капіталі товариства, являється Фонд Державного майна України з розміром частки в статутному капіталі 1353961,30 грн. (42,09%).

8.52. Основними завданнями Фонду державного майна України є, поміж іншого, управління об`єктами державної власності, зокрема корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, захист майнових прав державних підприємств, а також державних пакетів акцій (часток), що належать до сфери управління Фонду державного майна України на території України; управління корпоративними правами держави, які перебувають у сфері його управління (ст. 4 Закону України "Про Фонд державного майна України").

8.53. Оскільки позивач у цій справі не є стягувачем стосовно якого встановлені обмежувальні заходи, передбачені Законом України "Про санкції", не є особою, щодо якої Постановою Кабінету Міністрів України №187 від 03.03.2022р. введено заборону на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань, він не підпадає під визначення осіб, стосовно яких встановлено заборону відповідно до пункту 1 вказаної постанови Кабінету Міністрів України, то відсутні й підстави для обмеження права позивача на стягнення з відповідача грошових коштів.

8.54. Аналогічна правова позиція узгоджуються з висновками Верховного Суду викладеними у постановах від 02.04.2025 у справі №910/15170/23, від 26.02.2025 у справі №910/13078/23, від 05.02.2025р. у справі №906/1514/23.

8.55. Враховуючи наведені норми законодавства, обставини справи, наявні у матеріалах справи докази, позовні вимоги про стягнення з відповідача 988325,21 грн. - основного боргу, 221222,77 грн - 7% штрафу, 91089,00 грн - 3% річних, 315046,83 грн - інфляційних втрат підлягають задоволенню.

8.56. У судовому засіданні суду апеляційної інстанції з`ясовано, що корпоративні права, які належали громадянинові рф ОСОБА_1 а також АТ Холдингова Компанія "Електрозавод" у статутному фонді ТОВ "Науково-інженерний центр "ЗТЗ-сервіс" стягнуті в дохід держави Україна на підставі рішень у справах №991/3183/22 від 01.09.2022 та №991/8192/23 від 03.10.2023 в порядку застосування Закону України "Про санкції".

8.57. У подальшому такі зміни у відповідні реєстри внесені не були через обмеження, застосовані Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 за №2102-ІХ.

8.58. Поряд з тим апеляційним господарським судом з`ясовано, що при наданні оцінці обставинам включення засновника ТОВ "Науково-інженерний центр "ЗТЗ-СЕРВІС" ОСОБА_1 до Державного реєстру санкцій судом першої інстанції помилково застосовано прізвище ОСОБА_1 , тоді як вірне прізвище засновника - ОСОБА_1 .

8.59. Відтак у Державному реєстрі санкцій особа із прізвищем ОСОБА_1 відсутня, натомість особа із прізвищем ОСОБА_1 включена до такого реєстру.

8.60. Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

8.61. Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

8.62. Згідно частин 1, 3 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

8.63. Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

8.64. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

8.65. Згідно статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

8.66. Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

8.67. Заявлені позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються матеріалами справи.

8.68. Судом першої інстанції правомірно прийнято рішення про задоволення позовних вимог у даній справі у повному обсязі, та з урахуванням заявленого позивачем та підтриманого відповідачем клопотання відстрочено виконання рішення суду до припинення дії мораторію (заборони), встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 03.03.2022р. №187 "Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією російської федерації", в силу положень статті 331 ГПК України.

8.69. Скаржник не довів тих обставин, на які він посилався як на підставу своїх вимог та заперечень.

8.70. Враховуючи обставини даного спору, та норми чинного законодавства, принципи добросовісності, розумності та справедливості зобов`язання, встановлену відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку згідно договірних зобов`язань, правові висновки (позиції) Верховного Суду щодо права суду на зменшення розміру заявлених до стягнення пені та штрафу, колегією суддів у даному випадку не встановлено наявності обставини, які є підставою для застосування положення ст. 551 ЦК України, ст. 233 ЦК України та зменшення на 100% заявленого до стягнення розміру штрафу.

8.71. З урахуванням наведеного, усі зазначені доводи апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 не спростовують висновку суду першої інстанції при ухвалені оскаржуваного рішення та не можуть бути підставою для його скасування або зміни.

8.72. За таких обставин апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 - без змін.

9. Повноваження суду апеляційної інстанції.

9.1. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

9.2. З огляду на зазначені правові положення та встановлені обставини справи суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що доводи, викладені апелянтом у апеляційній скарзі є необґрунтованими, у зв`язку з чим відсутні підстави для скасування оскаржуваного рішення суду.

9.3. У відповідності до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

10. Розподіл судових витрат.

10.1. Як вбачається із матеріалів справи, за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Хмельницької області від 21.04.2025 у справі №924/1246/21 апелянт сплатив судовий збір у розмірі 29082,31 гривень, згідно платіжної інструкції №4868 від 14.05.2025.

10.2. Судовий збір сплачений в порядку та розмірі, визначеному Законом України "Про судовий збір" .

10.3. За змістом статті 129 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги здійснюється розподіл судових витрат.

10.4. Оскільки апелянту відмовлено у задоволенні апеляційної скарги, в силу приписів статті 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за розгляд апеляційної скарги покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Національна атомна енергогенеруюча компанія "Енергоатом" в особі філії відокремленого підрозділу "Хмельницька атомна електрична станція" від 16.05.25р. залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Хмельницької області від 21 квітня 2025 року у справі №924/1246/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у строк та в порядку, встановленому статтями 287-289 ГПК України.

Справу №924/1246/21 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повна постанова складена "21" липня 2025 р.

Головуючий суддя Юрчук М.І.

Суддя Розізнана І.В.

Суддя Миханюк М.В.