ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/1642/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Юрченко В.С.

без повідомлення (виклику) учасників справи

розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу

за позовом: Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (Україна, 61057, місто Харків, вулиця Гоголя, будинок 10, ),

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ" (Україна, 61046, місто Харків, вулиця Єнакіївська, будинок 7; ),

про стягнення заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Відповідача, Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ", про стягнення коштів у загальному розмірі 30 186,18 грн, з них: 3% річних у сумі 6 516,56 грн та інфляційні втрати у сумі 23 669,62 грн. (з урахуванням заяви вх. № 11778 від 15 травня 2025 року).

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 травня 2025 року, справу № 922/1642/25 передано на розгляд судді Калініченко Н.В.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 15 травня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Розпорядженням Керівника апарату Господарського суду Харківської області за № 91/2025 від 26 травня 2025 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу справи, у зв`язку із звільненням з посади судді ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2.3.44 Положення про автоматизовану систему документообігу суду, призначено та здійснено повторний автоматизований розподіл справи № 922/1642/25.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 травня 2025 року, справу № 922/1642/25 передано на розгляд судді Юрченко В.С.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 29 травня 2025 року прийняти до провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу № 922/1642/25 за позовом Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ", про стягнення коштів у загальному розмірі 30 186,18 грн, з них: 3% річних у сумі 6 516,56 грн та інфляційні втрати у сумі 23 669,62 грн (з урахуванням заяви вх. № 11778 від 15 травня 2025 року). Розгляд справи почато спочатку, зі стадії підготовчого провадження. Роз`яснено учасникам справи, що відповідно до частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач може подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотання, в порядку частини 7 статті 252 Господарського процесуального кодексу України від учасників даної справи не надходило.

09 липня 2025 року через "Електронний Суд" від Позивача надійшла заява (вх. № 16120) в якій останній повідомив суд, що у позовній заяві внаслідок технічної описки був неправильно вказаний номер Комерційної пропозиції, та просить вважати правильною наступну редакцію частини позовної заяви: "Так, ураховуючи наведені приписи, та те, що Товариство з обмеженою відповідальністю Спс-студія (Відповідач, Споживач) надав до Товариства підписану заявуприєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу (копія заяви-приєднання додається) на умовах Комерційної пропозиції № 2Р від 01.12.2020, також фактично споживалась електрична енергія (відомості фактичного споживання додані до позовної заяви) - договір про постачання електричної енергії споживачу № 0314,09 від 01 січня 2019 року (далі Договір) вважається укладеним. З 01 січня 2023 року Відповідачу по договору 0314,09 від 01 січня 2019 року було змінено Комерційну пропозицію № 2Р від 01 грудня 2020 року на Комерційну пропозицію 2/23Р від 01 січня 2023 року. Відповідні докази були приєднані до позовної заяви."

Дану заяву Позивача (вх. № 16120 від 09 липня 2025 року) судом прийнято до розгляду та долучено до матеріалів справи.

Відповідач правом на формування заперечень з приводу доводів, викладених у позовній заяві не скористався, про рух справи (зокрема, про відкриття провадження у справі) повідомлявся у відповідності до норм чинного господарського процесуального законодавства. В матеріалах справи міститься сформована довідка про доставку 29 травня 2025 року о (об) 13:29 Товариству з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ" в електронному вигляді ухвали Господарського суду Харківської області від 29 травня 2025 року по справі № 922/1642/25.

У даному випаду судом також враховано, що за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання. Згідно з частинами 1, 2 статті 3 названого Закону, для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (частина 1 статті 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, господарський суд зазначає, що Відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з процесуальними документами у справі № 922/1642/25 у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

На підставі частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України, суд застосовує практику ЄСПЛ як джерело права, зокрема, у справі Осіпов проти України, де Суд нагадав, що стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Матеріали справи свідчать про те, що судом було створено всім учасникам судового процесу належні умови для доведення останніми своїх правових позицій, надання ними доказів, які, на їх думку, є достатніми для обґрунтування своїх вимог та заперечень та надано достатньо часу для підготовки до судового засідання тощо. Окрім того, судом було вжито всіх заходів, в межах визначених чинним законодавством повноважень, щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи.

Оскільки Відповідач своїм процесуальним правом на формування заперечень з приводу доводів викладених у позові не скористався, відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин не надав, заяв та клопотань від нього не надходило, враховуючи стислі процесуальні строки, встановлені для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у ній матеріалами, що містять достатньо відомостей про права і взаємовідносини сторін.

Частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Як зазначає Позивач в позовній заяві, згідно договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 0314,09 від 01 січня 2019 року (далі за текстом - договір, а. с. 40-46, том 1) на умовах Комерційної пропозиції № 2Р (далі Комерційна пропозиція № 2Р, а. с 47, том 1) для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт*год на місяць, Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ" (далі за текстом Відповідач, Споживач) є споживачем електричної енергії, яку постачає приватне акціонерне товариство Харківенергозбут (далі за текстом Позивач, Товариство).

Згідно пунктом 2.1 договору постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього договору.

Відповідно до пункту 5.5 договору розрахунковий період за цим договором зазначений у комерційній пропозиції та, як правило, становить календарний місяць.

Пунктом 5.6 та пунктом 5.10 договору передбачено, що оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника, споживач здійснює оплату за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії або через постачальника, або безпосередньо оператору системи. Спосіб оплати за послугу з розподілу (передачі) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції.

Крім того, позивач вказує, що з 01 січня 2023 року Відповідачу по договору № 0314,09 від 01 січня 2019 року було змінено Комерційну пропозицію № 2Р від 01 грудня 2020 року на Комерційну пропозицію 2/23Р від 01 січня 2023 року.

За умовами пункту 4 комерційної пропозиції № 2/23Р від 01 січня 2023 року, розрахунковим періодом є календарний місяць. Попередня оплата електричної енергії здійснюється споживачем 2 (двома) платежами у таких співвідношеннях: до 25 числа місяця, який передує розрахунковому місяцю 50% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період; до 15 числа розрахункового місяця 50% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період (оплата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу).

За позицією позивача, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

за листопад 2022 спожито 15214 кВт*год на суму 75152,06 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за листопад 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 07.12.2022, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 14.12.2022.

за грудень 2022 спожито 16987 кВт*год на суму 78114,88 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 09.01.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 16.01.2023.

за березень 2023 спожито 14618 кВт*год на суму 67487,86 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за березень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 07.04.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 14.04.2023.

за квітень 2023 спожито 12135 кВт*год на суму 51561,19 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за квітень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.05.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 15.05.2023.

за вересень 2023 спожито 10705 кВт*год на суму 60439,18 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за вересень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 10.10.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 17.10.2023.

за листопад 2023 спожито 13742 кВт*год на суму 84268,27 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за листопад 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 06.12.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 13.12.2023.

за грудень 2023 спожито 14547 кВт*год на суму 83673,32 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.01.2024, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 15.01.2024.

за січень 2024 спожито 19551 кВт*год на суму 101049,43 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за січень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.02.2025, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 15.02.2025.

за жовтень 2024 спожито 10392 кВт*год на суму 81645,10 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за жовтень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 11.11.2024, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 18.11.2024.

за грудень 2024 спожито 11758 кВт*год на суму 53244,75 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.01.2025, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 15.01.2025.

При цьому, позивач звертає увагу, що предметом позову є виключно 3% річних у сумі 6 516,56 грн. та інфляційні втрати у сумі 23 669,18 грн., а вказані вище періоди заборгованості за електричну енергію з листопада 2022 року по грудень 2024 року наведені для пояснення нарахування 3 % річних та інфляційних втрат.

Як вказано вище, відповідач не скористався своїм правом на формування відзиву.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає наступне.

Предметом судового розгляду у справі є вимога позивача про стягнення з відповідача 3% річних у сумі 6 516,56 грн. та інфляційні втрати у сумі 23 669,18 грн. за договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року № 0314,09, а предметом доказування у справі, відповідно, є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище, урегульовані Законом України "Про ринок електричної енергії".

На виконання пункту 13 розділу ХVІІ Закону України "Про ринок електричної енергії" під час здійснення заходів з відокремлення було створено електропостачальника - Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут", а Акціонерна компанія "Харківобленерго" виконує функції з розподілу електричної енергії на території Харківської області та є оператором системи розподілу.

Договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником (пункт 3.1.7. Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 312).

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Пунктом 3.2.1 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП від 14 березня 2018 року за № 312 передбачено, що електропостачальники, які постачають електричну енергію споживачам на роздрібному ринку, мають самостійно розробити форму відповідного договору на основі примірного чи типового договору, який є додатком до цих Правил. Розроблені форми договорів електропостачальники мають оприлюднювати на своїх офіційних веб-сайтах.

Публічний договір та комерційні пропозиції до нього розміщені на офіційному сайті Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" за посиланням в мережі Інтернет - zbutenergo.kharkov.ua.

Як свідчать матеріали справи, 01 січня 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС-Студія" погодилась із умовами публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг шляхом підписання заяви приєднання від 27 грудня 2018 року (а. с. 18, том 1), яка слугує додатком № 1 до договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року № 0314,09. Додатком до заяви слугує Інформація щодо об`єктів споживача (а. с. 19, том 1), у відповідності до якої зафіксовано адреси об`єктів, по яких надходить електрична енергія для споживача.

Абзацом 5 пункту 13 розділу XVII Законом України "Про ринок електричної енергії" встановлено, що фактом приєднання споживача до умов договору постачання універсальних послуг (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, що засвідчують його бажання укласти договір, зокрема надання підписаної заяви про приєднання, оплата рахунка постачальника універсальної послуги та/або факт споживання електричної енергії.

З урахуванням вище вказаного, суд доходить до висновку, що з 01 січня 2019 року договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг за № 0314,09 є укладеним, та Товариство з обмеженою відповідальністю "СПС-Студія" (Відповідач у справі) є споживачем електричної енергії, яку постачає Приватне акціонерне товариство "Харківенергозбут" (Позивач у справі).

При цьому, як свідчать матеріали справи, Відповідач приєднався до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг від 01 січня 2019 року № 0314,09 на умовах Комерційних пропозицій № 2Р від 01 грудня 2020 року для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт*год на місяць (а. с. 47-50, том 1).

Однак, з 01 січня 2023 року було змінено редакцію Комерційної пропозиції № 2Р від 01 грудня 2020 року на Комерційну пропозицію 2/23Р від 01 січня 2023 року для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт год на місяць (а. с. 51-55, том 1). Відповідач був проінформований про зміну умов договору на редакцію Комерційної пропозиції 2/23Р від 01 січня 2023 року для споживачів з запланованим обсягом споживання до 50 000 кВт год на місяць, про що свідчить Реєстр вручення повідомлень "Про внесення змін до договору про постачання електричної енергії споживачу", де вказано, що 06 грудня 2022 року представник Відповідача отримав примірник змін до договору про постачання електричної енергії споживачу.

Заборгований період щодо стягнення похідних вимог за договором, визначений позивачем з грудня 2023 року по лютий 2025 року станом на 01 березня 2025, а тому за основу регулювання договірних правовідносин проводить згідно діючої Комерційної пропозицій на охоплений період.

Судом встановлено, що Договір постачання електричної енергії споживачу від 01 січня 2019 року № 0314,09 у встановленому порядку не оспорено; не розірвано; не визнано недійсним. Таким чином укладений між сторонами договір є дійсним, укладеним належним чином та є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 714 Цивільного кодексу України визначено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Як свідчать матеріали справи, згідно з переданими даними від АТ Харківобленерго відповідачу проведено нарахування та за результатами розрахункового періоду було сформовано та виставлено рахунки за спожиту електричну енергію:

за листопад 2022 спожито 15 214 кВт*год на суму 75 152,06 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за листопад 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії було відправлено засобами поштового зв`язку 07.12.2022, а відтак строк оплати спливає 14.12.2022.

за грудень 2022 спожито 16 987 кВт*год на суму 78 114,88 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2022 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 09.01.2023, а відтак строк оплати спливає 16.01.2023.

за березень 2023 спожито 14 618 кВт*год на суму 67 487,86 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за березень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 07.04.2023, а відтак строк оплати спливає 14.04.2023.

за квітень 2023 спожито 12 135 кВт*год на суму 51 561,19 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за квітень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.05.2023, а відтак строк оплати спливає 15.05.2023.

за вересень 2023 спожито 10 705 кВт*год на суму 60 439,18 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за вересень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 10.10.2023, а відтак позивач рахує, що строк оплати спливає 17.10.2023.

за листопад 2023 спожито 13 742 кВт*год на суму 84 268,27 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за листопад 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 06.12.2023, а відтак строк оплати спливає 13.12.2023.

за грудень 2023 спожито 14 547 кВт*год на суму 83 673,32 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2023 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.01.2024, а відтак строк оплати спливає 15.01.2024.

за січень 2024 спожито 19 551 кВт*год на суму 101 049,43 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за січень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.02.2025, а відтак строк оплати спливає 15.02.2025.

за жовтень 2024 спожито 10 392 кВт*год на суму 81 645,10 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за жовтень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 11.11.2024, а відтак строк оплати спливає 18.11.2024.

за грудень 2024 спожито 11 758 кВт*год на суму 53 244,75 грн. згідно з актом прийому-передачі; рахунок за грудень 2024 та акт приймання-передачі електричної енергії було отримано відповідальною особою відповідача 08.01.2025, а відтак строк оплати спливає 15.01.2025.

Як-то окреслено позивачем в якості обґрунтування позовних вимог, предметом позову є лише 3% річних у сумі 6 516,56 грн. та інфляційні втрати у сумі 23 669,18 грн. за період з грудня 2023 року по лютий 2025 року станом на 01 березня 2025 року, в рамках вказаних вище періодів заборгованості за електричну енергію.

Двосторонній характер договору на постачання електроенергії зумовлює взаємне виникнення у кожної зі сторін прав та обов`язків. Тобто, з укладенням такого договору постачальник універсальних послуг бере на себе обов`язок забезпечити постачання електричної енергії, в свою чергу споживач зобов`язується виконувати умови та порядок оплати спожитої теплової енергії в обсягах і в терміни, які передбачені договором, про що визначено у змісті публічного договору із деталізацією порядку розрахунку у комерційній пропозиції № 2/23Р (яка охоплює період нарахування похідних вимог).

Відповідно до частини 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За умовами пункту 4 комерційної пропозиції № 2/23Р від 01 січня 2023 року, розрахунковим періодом є календарний місяць. Попередня оплата електричної енергії здійснюється споживачем 2 (двома) платежами у таких співвідношеннях: до 25 числа місяця, який передує розрахунковому місяцю 50% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період; до 15 числа розрахункового місяця 50% від вартості фактичного обсягу спожитої електричної енергії за відповідний попередній період (оплата за надання послуг з розподілу електричної енергії здійснюється споживачем оператору системи розподілу).

Доказів того, що відповідач повністю виконав свої зобов`язання зі сплати відпущеної за період з листопада 2022 року по грудень 2024 року електричної енергії, матеріали справи не містять. Як не містять матеріали справи доказів того, що відповідач не погоджувався із об`ємом відпущеної з листопада 2022 року по грудень 2024 року електричної енергії, або з розміром нарахованої за цю послугу грошових коштів.

Відсутність повної оплати виставленого рахунку, є порушенням з боку відповідача як умови договору, а так і норм законодавства України.

Позивач, враховуючи не виконання зобов"язань з боку відповідача, нарахував похідні вимоги на основну суму заборгованості з грудня 2023 року по лютий 2025 року станом на 01 березня 2025 року .

При цьому, суд констатує, що у змісті позову позивачем було помилково вказано період до стягнення 3% річних та інфляційних втрат - "грудень 2023 року по липень 2025 року" замість вірного періоду "грудень 2023 року по лютий 2025 року", однак дана технічна помилка не впливає на суть спірних правовідносин, оскільки доказовою базою позову є в тому числі розрахунок похідних вимог позивача (а.с.129-139, том 1) в якому визначений чіткий обрахунок 3% річних та інфляційних втрат вказаний з грудня 2023 року по лютий 2025 року.

І саме розрахунок похідних вимог, який доданий до позову позивачем є базою для суду для перевірки вірності обрахунку 3% річних та інфляційних втрат, які сформовані у позові.

До статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічна правова норма передбачена частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором сторони несуть відповідальність, передбачену цим Договором та чинним законодавством (пункт 9.1 договору).

Пунктом 8 Комерційної пропозиції № 2/23Р від 01.01.2023 передбачено, що у разі несвоєчасної оплати обумовленим даним додатком нарахувань Постачальник проводить Споживачу нарахування 3 % річних за весь час прострочення, у тому числі за день оплати.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Отже, законодавством передбачено наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, у цьому разі, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, постанови Верховного Суду від 04 жовтня 2019 року у справі № 915/880/18, від 26 вересня 2019 року у справі № 912/48/19, від 18 вересня 2019 року у справі № 908/1379/17).

Вимагати сплати суми боргу, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних, є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу (постанова Верховного Суду від 05 липня 2019 року у справі № 905/600/18).

До того ж визначене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України право стягнення інфляційних втрат і 3% річних є мінімальними гарантіями, які надають кредитору можливість захистити згадані вище інтереси; позбавлення кредитора можливості реалізувати це право порушуватиме баланс інтересів і сприятиме виникненню ситуацій, за яких боржник повертатиме кредитору грошові кошти, які, через інфляційні процеси, матимуть іншу цінність, порівняно з моментом, коли такі кошти були отримані (у тому числі у вигляді прострочення оплати відповідних товарів та послуг). (Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15 червня 2023 року у справі № 921/94/21).

Перевіривши розрахунок позивача, період нарахування останнім сум 3% річних та інфляційних витрат, суд дійшов висновку про те, що відповідний розрахунок відповідає нормам чинного законодавства, а тому позовні вимоги щодо стягнення з відповідача за період з грудня 2023 року по лютий 2025 року станом на 01.03.2025 3% річних у сумі 6 516,56 грн та інфляційні втрати у сумі 23 669,62 грн є обґрунтованими, тому підлягають задоволенню.

Суд вважає за доцільне також послатися на висновки Великої Палати Верховного Суду, надані в постанові від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18, зокрема, про те, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Натомість у даній справі такі обставини судом не встановлені, втім визначено, що відповідачем не погашено суму основного боргу, а сума нарахувань 3% річних у сумі 6 516,56 грн та інфляційні втрати у сумі 23 669,62 грн. не дозволяє стверджувати про їх нерозумність, несправедливість та неспівмірність, та не може бути підставою для реалізації судом права на зменшення належних до стягнення нарахувань.

Таким чином, в даному випадку відсутні підстави для зменшення відсотків річних, оскільки, розмір нарахованих позивачем відсотків річних відповідає законодавству та не є надмірним, зважаючи на розмір основної заборгованості. Зменшення розміру інфляційних втрат законодавством не передбачено і висновок Великої Палати Верховного Суду з приводу можливості зменшення відповідних нарахувань у вказаній постанові у справі № 902/417/18 не міститься.

Згідно вимог статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Разом з тим, статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд, ураховуючи встановлені фактичні обставини справи, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, повно та всебічно дослідивши обставини справи, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах, дійшов висновку про повне задоволення позову.

У відповідності до частини 1 статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до частини 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Рішення суду як найважливіший акт правосуддя має ґрунтуватись на повному з`ясуванні того, чи мали місце обставини, на які посилаються особи, що беруть участь у справі, якими доказами вони підтверджуються та чи не виявлено у процесі розгляду справи інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин. У пункті 58 рішення Європейського суду з прав людини від 10 лютого 2010 року "Справа "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04) Європейський суд з прав людини наголошує, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії", № 37801/97, пункт 36, від 01 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (рішення у справі "Гірвісаарі проти Фінляндії", № 49684/99, пункт 30, від 27 вересня 2001 року). Суд також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

З огляду на вищевикладене, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно зі статтею 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору покладаються повністю на відповідача.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 1-5, 8, 10-12, 20, 41-46, 73-80, 86, 123, 128, 129, 232, 233, 236-238, 240, 241, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "СПС-СТУДІЯ" (61046, місто Харків, вулиця Єнакіївська, будинок 7; ) на користь Приватного акціонерного товариства "Харківенергозбут" (Україна, 61057, місто Харків, вул. Гоголя, будинок 10, ідентифікаційний код юридичної особи 42206328) 3% річних у сумі 6 516,56 грн та інфляційні втрати у сумі 23 669,62 грн., а також судові витрати (сплачений судовий збір) в сумі 2 422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення, відповідно до статей 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено "16" липня 2025 р.

Суддя В.С. Юрченко