ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

02.07.2025 Справа № 914/1324/25

місто Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Сухович Ю.О., за участі секретаря судового засідання Хороз І.Б., розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону в інтересах держави в особі

позивача-1 Міжнародного міжвідомчого багатопрофільного центру підготовки підрозділів (військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, Київська область

позивача-2 Головного управління Національної гвардії України, місто Київ

до відповідача Фізичної особи-підприємця Вишиванюк Галини Зігмундівни, місто Львів

про стягнення 1 178 000,00 грн.

За участі представників:

від прокуратури: Цимбал М.А. - прокурор (в режимі відеоконференції);

від позивача-1: Корольов І.О.- представник (довіреність від 14.05.2024, в режимі відеоконференції);

від позивача-2: Жирін С.О. представник (довіреність від 09.08.2023, в режимі відеоконференції);

від відповідача: Молинь Р.П. - адвокат (ордер на надання правничої (правової) допомоги Серія ВО №1105615 від 20.05.2025; свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №000290 від 27.04.2018, в режимі відеоконференції).

ВСТАНОВИВ

У провадженні Господарського суду Львівської області перебуває справа за позовом Керівника Дарницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом в інтересах держави в особі позивача-1 ІНФОРМАЦІЯ_1 ), позивача-2 Головного управління Національної гвардії України до Фізичної особи-підприємця Вишиванюк Галини Зігмундівни про стягнення 1 178 000,00 грн штрафних санкцій за порушення умов зобов`язання щодо якості поставлених товарів за договором №315МС від 01.04.2022.

Хід розгляду справи викладено у наявних в матеріалах ухвалах суду та відображено у протоколах судових засідань.

27.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представника прокуратури заперечення на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду б/н (вх.№17245/25).

Представник прокуратури в підготовче засідання 02.07.2025 в режимі відеоконференції з`явилася, заперечила проти задоволення клопотання відповідача про залишення позову без розгляду, просила суд відмовити у задоволенні даного клопотання.

Представник позивача-1 в підготовче засідання 02.07.2025 в режимі відеоконференції з`явився, погодився з позицією прокурора щодо заявленого представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду, просив відмовити у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Представник позивача-2 в підготовче засідання 02.07.2025 в режимі відеоконференції з`явився, підтримав позицію прокурора щодо заявленого представником відповідача клопотання про залишення позову без розгляду, просив відмовити у задоволенні вищезазначеного клопотання.

Представник відповідача в підготовче засідання 02.07.2025 в режимі відеоконференції з`явився, підтримав клопотання про залишення позову без розгляду, просив задовольнити. Представник відповідача зазначив, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії Українине є державним органом за своєю організаційно-правовою формою є державною установою, а не державним органом, і у спірних правовідносинах дана установа діяла як звичайний господарюючий суб`єкт, а не як суб`єкт владних повноважень, тому пред`явлення позову в інтересах останньої є неправомірним, оскільки виходить за межі повноважень прокурорського представництва.

Згідно пункту 10 частини 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у підготовчому засіданні суд вирішує заяви та клопотання учасників справи.

Розглянувши клопотання про залишення позову без розгляду (вх.№16343/25 від 19.06.25) подане представником відповідача, заслухавши думку представників прокуратури, позивачів та відповідача, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з огляду на наступне.

Положеннями статті 23 закону України "Про прокуратуру" встановлено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

Частина 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком 29 застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача (частина 5 статті 53 Господарського процесуального кодексу України).

Згідно із статтею 131-1 Конституції України на прокуратуру покладено функції представництва інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

З урахуванням того, що поняття "інтереси держави", відповідно до Рішення Конституційного суду України №3-рп/99 від 08.04.1999, є оціночним поняттям, прокурор у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Така правова позиція висвітлена Верховним Судом у постановах 13.03.2018 у справі № 911/620/17, від 13.11.2018 у справі № 910/2989/18.

Таким чином "інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко не визначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо у сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №806/1000/17, від 19.09.2019 у справі №815/724/15).

У постанові від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду сформувала висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежно здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

При цьому поняття «компетентний орган» у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України,в інтересах якої звернувся до суду прокурор, за своєю організаційно-правовою формою є державною установою.

Пунктом 80 постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №520/8065/19 констатовано, що якщо законодавцем виключено можливість представництва прокурором державних компаній, то така норма не може тлумачитись у спосіб розширення обсягу процесуальної заборони на інших суб`єктів господарювання, зокрема державнихорганізацій (установ).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2024 у справі №520/8065/19 відступила від висновків, викладених у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 07.06.2022 в справі №909/835/18, від 13.12.2022 в справі № 927/682/20, від 30.05.2023 в справі №914/4127/21, та зазначила, що оскільки державна установа наділенаповноваженнями щодо управління об`єктами державної власності, що належать до сфери його управління, тобто на основі законодавства здійснює управлінські функції, то прокурор має повноваження на представництвоінтересів держави в особі такої державної установи, що відповідає приписам частини З статті 23 Закону "Про прокуратуру".

Відповідно до статті 1 Закону України «Про національну гвардію» визначено, що Національна гвардія України є військовим формуванням з правоохоронними функціями, що входить до системи Міністерства внутрішніх справ України і призначене для виконання завдань із захисту та охорони життя, прав, свобод і законних інтересів громадян, суспільства і держави від кримінальних та іншихпротиправних посягань, охорони громадської безпеки і порядку та забезпеченнягромадської безпеки, а також у взаємодії з правоохоронними органами із забезпечення державної безпеки і захисту державного кордону, припиненнятерористичної діяльності, діяльності незаконних воєнізованих або збройнихформувань (груп), терористичних організацій, організованих груп та злочинних організацій. Національна гвардія України бере участь відповідно до закону у взаємодії зі Збройними Силами України у відсічі збройній агресії проти України та ліквідації збройного конфлікту шляхом ведення воєнних (бойових) дій, а також у виконанні завдань територіальної оборони.

Згідно з п. п. 1, 16 частини 1 статті 2 Закону України «Про національну гвардію`основними функціями Національної гвардії України, серед інших, є захист конституційного ладу України, цілісності її території від спроб зміни їх насильницьким шляхом, участь у здійсненні заходів правового режиму воєнного стану.

За змістом п. З частини 1 статті 5 зазначеного Закону до складу Національної гвардіїУкраїни входять, у тому числі, з`єднання, військові частини, вищі військовінавчальні заклади, навчальні військові частини (центри), бази, заклади охорониздоров`я та установи, що не входять до складу оперативно- територіальних об`єднаньНаціональної гвардії України.

Враховуючи вищенаведене, військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України у спірних правовідносинах є іншим суб`єктом владних повноважень, який у силу ч. ч. 1,3 статті 17 Конституції України та статтей 1, 2, пункту 3 частини 1 статті 5 Закону України «Про Національну гвардію України» виконує найважливішу функцію держави - захист суверенітету і територіальної цілісності України.

Суд дійшов висновку, що помилковим є твердження відповідача, що військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України діяла як суб`єкт господарювання і не здійснювала жодних владно-управлінських функцій.

Враховуючи вищезазначене, заслухавши думку прокурора, представників позивачів та представника відповідача, керуючись статтями 181-183, 234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ

У задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному статтею 235 Господарського процесуального кодексу України та не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

Суд звертає увагу учасників справи на обов`язок реєстрації у підсистемі Електронний суд ЄСІКС з 18.10.2023, відповідно до положень Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо обов`язкової реєстрації та використання електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами № 3200-IX від 29.06.2023.

Ухвалу складено та підписано 07.07.2025

Суддя Сухович Ю.О.