ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" липня 2025 р. Справа №914/2879/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Панова І.Ю.,

Суддів Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.

Секретар судового засідання: Фарина Х.І.

представники сторін: не з`явилися;

розглянувши матеріали апеляційної скарги Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького б/н від 24.04.2025 (вх. №01-05/1258/25 від 25.04.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2025

у справі №914/2879/24 (суддя Іванчук С.В.)

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль, с. Бірки, Яворівського району, Львівської області;

до відповідача: Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького, с. Віжомля, Яворівського району, Львівської області;

про стягнення заборгованості в сумі 411 776,00грн

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшов позов Товариства з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького про стягнення заборгованості в сумі 411 776,00грн., з яких 383 861,80грн. - основний борг, 2 081,35 грн. 3% річних, 7 794,51грн. інфляційних втрат та 18 038,34грн. пені.

Позов обґрунтовано тим, що 27.03.2024р. між Товариством з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль (постачальник, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (покупець, відповідач) був укладений договір поставки № ДГ-0000068 (Договір), за умовами якого постачальник зобов`язується на умовах та в порядку, визначених цим договором, передати у власність покупця товар, а покупець - прийняти його і оплатити у повному розмірі.

Позивач вказував, що на виконання договору поставив відповідачу товар на загальну суму 767 861,80 грн., що підтверджується видатковими накладними № РН-0000356 від 17.07.2024р. на суму 119 000,00грн. та № РН-0000435 ввід 13.08.2024р. на суму 648 861,80 грн. і відповідними товарно-транспортними накладними № від 17.07.2024р. та № від 13.08.2024р.

Позивач стверджував, що відповідач не виконав в повному обсязі свої зобов`язання та здійснив лише часткову оплату товару у розмірі 384 000,00 грн., відтак сума основного боргу становить 383 861,80 грн.

З огляду на неналежне виконання відповідачем зобов`язань в частині своєчасності та повноти оплати за поставлений товар, позивач нарахував відповідачу 2 081,35 грн. 3% річних, 7 794,51грн. інфляційних втрат та 18 038,34грн. пені по кожній накладній окремо, відповідно до наданого суду першої інстанції розрахунку.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 у справі №914/2879/24 позов задоволено. Присуджено до стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль 383 861,80грн. основного боргу, 2 081,35 грн. 3% річних, 7 794,51грн. інфляційних втрат, 18 038,34грн. пені та судовий збір в розмірі 6176,64грн.

Рішення мотивовано тим, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача про стягнення 383 861,80грн. основного боргу, 2 081,35 грн. 3% річних, 7 794,51грн. інфляційних втрат та 18 038,34грн. пені є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними доказами та підлягають задоволенню.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького оскаржило таке в апеляційному порядку. Апеляційна скарга надійшла на адресу Західного апеляційного господарського суду 25.04.2025. В апеляційній скарзі скаржник просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 у справі №914/2879/24, в частині стягнення з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю Імені Данила Галицького на користь Товариства з обмеженою відповідальністю МЕТАЛІКА ПРОФІЛЬ суми додаткових нарахувань яка складається з 3 % річних та пені та прийняти нове судове рішення у цій частині, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю МЕТАЛІКА ПРОФІЛЬ у стягненні з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького безпідставно нарахованих: 3% річних в розмірі 31,47 грн., та пені в розмірі 272,69 грн.

Зазначає, що загальний розмір 3%річних становить 2 049,88 грн. а не 2 081,35 грн., а загальний розмір пені становить 17 765,65 грн. а не 18 038,34 грн., як зазначає позивач, а тому відповідач вважає, що стягнення 31,47 грн. 3% річних та пені в розмірі 272,69 грн. є безпідставними та просить суд відмовити позивачу в межах цих вимог.

13.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль надійшов відзив б/н від 12.05.2025 (вх. № 01-04/3741/25) на апеляційну скаргу в якому позивач заперечує проти наведеного відповідачем контррозрахунку 3% річних та пені, зазначивши, що позивач для обрахунку початку періоду прострочення виконання зобов`язання бере наступний день після кінцевого терміну, встановленого договором для оплати товару, а саме з 22.08.2024р. по накладній № РН-0000356 від 17.07.2024р. та з 18.09.2024р. по накладній № РН-0000435 від 13.08.2024р.

Відповідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Малех І.Б.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 30.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького б/н від 24.04.2025 (вх. №01-05/1258/25 від 25.04.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 у справі №914/2879/24.

Ухвалою суду від 02.05.2025 призначено розгляд справи на 20.05.2025.

19.05.2025 від представника відповідача на адресу суду апеляційної інстанції надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на інший день, оскільки адвокат відповідача Харченюк І.С. зайнятий в іншому судовому процесі.

Відповідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 вказану справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Панова І.Ю., суддів Зварич О.В. та Кравчук Н.М.

20.05.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль надійшла заява про розгляд справи без участі представника позивача в якій заявник просить розглянути справу на підставі наявних матеріалів справи за відсутності представника ТОВ Металіка Профіль.

Ухвалою суду від 23.05.2025 призначено розгляд справи на 24.06.2025.

Ухвалою суду від 24.06.2025 призначено розгляд справи на 22.07.2025.

21.07.2025 від скаржника надійшло клопотання про відкладення розгляд справи. Клопотання обґрунтоване тим, що адвокат сторони відповідача Харченюк Ігор Сергійович зайнятий в іншому судовому процесі та не зможе прибути в судове засідання 22.07.2025.

Колегія суддів, порадившись на місці, керуючись ч. 12 ст. 270 ГПК України, згідно якої неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, вирішила відмовити у задоволені поданого клопотання, та вирішила розпочати розгляд апеляційної скарги по суті.

У судове засідання 22.07.2025 сторони явку уповноважених представників не забезпечили, про час, дату та місце розгляд справи були належним чином повідомлені.

У відповідності до вимог ч. 1, 2, 5 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з встановленими судом першої інстанції обставинами, і визначеними відповідно до них правовідносинами, вбачається, що:

27.03.2024р. Товариством з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль (постачальник, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № ДГ-0000068 (Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору на умовах та в порядку, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність (поставити) покупцю товар, а покупець прийняти його і оплатити у повному розмірі.

Згідно із п. 1.3 договору найменування/асортимент товару, одиниця виміру, кількість, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару, яку постачальник повинен поставити покупцю в рамках цього договору, узгоджується сторонами шляхом підписання специфікації, яка є невід`ємною частиною даного договору. Підписання покупцем специфікації засвідчує, що він згоден з найменуванням/асортиментом товару, його кількістю та вартістю.

За приписами п. 1.4 договору узгоджені сторонами найменування/асортимент, одиниця виміру, ціна за одиницю виміру та загальна вартість товару зазначається у специфікації, рахунку-фактурі та видатковій накладній.

За умовами п. 2.1 договору загальна сума договору становить загальну суму вартості товару, фактично поставленого протягом дії цього договору згідно підписаної сторонами специфікації та видаткової накладної.

Відповідно до п. 2.2 договору ціна одиниці виміру товару та загальна вартість товару, який підлягає поставці за цим договором, визначається у специфікації, рахунку-фактурі та видатковій накладній.

Згідно із п. 2.3 договору на підставі підписаної сторонами специфікації, постачальник формує для покупця рахунок-фактуру на оплату товару.

За приписами п. 2.5 договору розрахунки за цим договором здійснюється покупцем у безготівковій формі шляхом перерахування грошових коштів на рахунок постачальника, вказаний у цьому договорі або в рахунку- фактурі постачальника на оплату. Датою оплати вважається дата зарахування грошових коштів на рахунок постачальника.

За умовами п. 2.6 договору оплата товару здійснюється покупцем в наступному порядку: 50% вартості товару згідно специфікації покупець перераховує на рахунок постачальника на умовах попередньої оплати після підписання специфікації (пп. 2.6.1); інші 50% вартості товару згідно специфікації покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 35 (тридцяти п`яти) календарних днів після фактичного отримання товару від постачальника (пп. 2.6.2).

Відповідно до п. 3.4 договору підтвердженням отримання товару покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими особами сторін.

Згідно із п. 4.1 договору договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами й діє до 31 грудня 2024р., а у відношенні грошових розрахунків - до повного виконання сторонами своїх обов`язків. Якщо жодна зі сторін за 10 днів до закінчення терміну дії даного договору письмово не заявить про намір його розірвати (припинити), договір вважається автоматично продовженим на кожен наступний календарний рік, на тих же умовах, які передбачені договором.

За приписами п. 5.1 договору за невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим договором, порушення умов цього договору, сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Винна сторона відшкодовує спричинені цим збитки у порядку та в строки, передбачені чинним законодавством України.

За умовами п. 5.3 договору за прострочення оплати вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення. Додатково, в разі прострочення оплати вартості товару більш ніж на 30 календарних днів, покупець на письмову вимогу постачальника сплачує останньому штраф у розмірі 10% від суми заборгованості.

Договір поставки № ДГ-0000068 від 27.03.2024р. підписано сторонами, скріплено їх печатками та копію договору долучено до матеріалів справи.

19.06.2024р. сторонами підписано специфікацію до договору поставки № ДГ-0000068 від 27.03.2024р. на суму 119 000,00грн. та позивачем виставлено відповідний Рахунок-фактуру № СФ-0000367 від 19.06.2024р. на суму 119 000,00грн.

09.07.2024р. відповідачем сплачено позивачу 60 000,00грн. з призначенням платежу За матеріали згідно рахунка № СФ- 0000367 від 19.06.2024р. у т.ч. ПДВ 20% - 10000,00грн., що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, наданою АТ Ощадбанк

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 119 000,00грн., що підтверджується підписаною обома сторонами та скріпленою їх печатками видатковою накладною № РН-0000356 від 17.07.2024р. на суму 119 000,00грн., а також товарно транспортною накладною № від 17.07.2024р.

02.08.2024р. сторонами підписано специфікацію до договору поставки № ДГ-0000068 від 27.03.2024р. на суму 648 861,80грн. та позивачем виставлено відповідний Рахунок-фактуру № СФ-0000489 від 02.08.2024р. на суму 648 861,80грн.

07.08.2024р. відповідачем сплачено позивачу 170 000,00грн. з призначенням платежу За матеріали згідно рахунка № СФ- 0000489 від 02.08.2024р. у т.ч. ПДВ 20% - 28333,33грн., а також 09.08.2024р. сплачено 154 000,00грн. з призначенням платежу За матеріали згідно рахунка № СФ- 0000489 від 02.08.2024р. у т.ч. ПДВ 20% - 25 666,67грн., що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, наданими АТ Ощадбанк.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар на суму 648 861,80грн., що підтверджується підписаною обома сторонами та скріпленою їх печатками видатковою накладною № РН-0000435 від 13.08.2024р. на суму 648 861,80грн., а також товарно транспортною накладною № від 13.08.2024р.

При перегляді рішення господарського суду колегія суддів Західного апеляційного господарського суду керувалась наступним.

Враховуючи положення ст. 269 ГПК України, колегія суддів зазначає, що оскаржуване рішення Господарського суду Львівської області від 06.03.2025 у справі №914/2509/24 переглядається в частині 3 % річних та пені.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з ч. 1 ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку (стаття 509 ЦК України).

У відповідності до статей 173-174 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частиною 1 статті 175 Господарського кодексу України встановлено, що майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Статтею 527 Цивільного кодексу України унормовано, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК).

Відповідно до ст. 712 ЦК України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 Цивільного кодексу України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до частини першої статті 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно із матеріалами справи, 27.03.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю Металіка Профіль (постачальник, позивач) та Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького (покупець, відповідач) було укладено договір поставки № ДГ-0000068 (Договір).

Відповідно до п. 1.1 договору на умовах та в порядку, визначених цим договором, постачальник зобов`язується передати у власність (поставити) покупцю товар, а покупець прийняти його і оплатити у повному розмірі.

За умовами п. 2.6 договору оплата товару здійснюється покупцем в наступному порядку: 50% вартості товару згідно специфікації покупець перераховує на рахунок постачальника на умовах попередньої оплати після підписання специфікації (пп. 2.6.1); інші 50% вартості товару згідно специфікації покупець перераховує на рахунок постачальника протягом 35 (тридцяти п`яти) календарних днів після фактичного отримання товару від постачальника (пп. 2.6.2).

Відповідно до п. 3.4 договору підтвердженням отримання товару покупцем є видаткова накладна, підписана уповноваженими особами сторін.

Як встановлено господарським судом, позивач поставив відповідачу товар на загальну суму 767 861,80грн., що підтверджується підписаними обома сторонами та скріпленими їх печатками видатковими накладними і відповідними товарно-транспортними накладними, копії яких наявні в матеріалах справи та не заперечується відповідачем.

Однак, відповідач, в порушення умов договору оплатив поставлений товар частково, на загальну суму 384 000,00грн, що підтверджується банківськими виписками з рахунку позивача, наданими АТ Ощадбанк, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 383 861,80грн.

У зв`язку із неналежним виконанням зобов`язання щодо оплати основного боргу, позивач просив стягнути з відповідача 2 081,35 грн 3% річних, 7 794,51 грн інфляційних втрат та 18 038,34грн. пені.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як визначено у ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідальність за порушення грошового зобов`язання передбачена статтею 625 ЦК України.

Так за ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Відтак, враховуючи положення ч. 2 ст. 625 ЦК України, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, а також 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Нарахування інфляційних втрат здійснюються окремо за кожен період часу, протягом якого діяв відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому до розрахунку мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).

Колегія суддів зазначає, що інфляційні та річні проценти нараховуються на суму простроченого основного зобов`язання. Тому зобов`язання зі сплати інфляційних та річних процентів є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного і поділяє його долю. Відповідно й вимога про сплату інфляційних та річних процентів є додатковою до основної вимогою.

За умовами п. 5.3 договору за прострочення оплати вартості товару покупець сплачує постачальнику пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період прострочення, від суми боргу за кожен день прострочення.

Позивач на підставі п. 5.3 договору нарахував відповідачу пеню за прострочення оплати вартості товару в сумі 59 000,00 грн. згідно з видатковою накладною № РН-0000356 від 17.07.2024р. за період з 22.08.2024р. по 18.11.2024р. в розмірі 3730,22грн. та за прострочення оплати вартості товару в сумі 324861,80 грн. згідно з видатковою накладною № РН-0000435 від 13.08.2024р. за період з 18.09.2024р. по 18.11.2024р. в розмірі 14 308,12грн.

На підставі ст.625 ЦК України, позивач нарахував відповідачу на суму боргу 59 000,00 грн. згідно з видатковою накладною № РН-0000356 від 17.07.2024р. за період з 22.08.2024р. по 18.11.2024р. 3% річних у сумі 430,41грн. та інфляційні втрати у сумі 1947,00грн., а також на суму боргу 324861,80 грн. за видатковою накладною № РН-0000435 від 13.08.2024р. за період з 18.09.2024р. по 18.11.2024р. 3% річних у сумі 1650,94грн. та інфляційні втрати у сумі 5847,51грн.

Підсумовуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком місцевого господарського суду, що обставини які є предметом доказування у справі судом визнаються встановленими та позовні вимоги до відповідача про стягнення 2 081,35 грн. 3% річних та 18 038,34грн. пені є обґрунтованими, не спростованими, підтвердженими належними та допустимими доказами та підлягають задоволенню.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 у справі №914/2879/24 в частині стягнення 3 % річних та пені ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстави для його скасування відсутні, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути достатньою підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст.129 ГПК України сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 236, 254, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю імені Данила Галицького б/н від 24.04.2025 (вх. №01-05/1258/25 від 25.04.2025) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 08.04.2025 у справі №914/2879/24 в частині стягнення 3 % річних та пені залишити без змін.

3. Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Панова І.Ю.,

Суддя Зварич О.В.,

Кравчук Н.М.