ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16.07.2025 Справа №905/72/25

Господарський суд Донецької області у складі

судді Лободи Т.О.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги", м. Дніпро, код 42086719,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі", місто Краматорськ, код 00131268,

до Фізичної особи-підприємця Терещенка Сергія Вікторовича, с. Торське Донецької області, РНОКПП НОМЕР_1 ,

про стягнення 116 807,27 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" звернулось до Господарського суду Донецької області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Терещенка Сергія Вікторовича про стягнення заборгованості за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 2222 від 14.06.2021 за спожиту електричну енергію у березні-травні 2022 року та у травні, жовтні 2023 року в сумі 96 422,35 грн, 3% річних у сумі 5 000,37 грн та інфляційних втрат у сумі 15 384,55 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем умов договору постачання електричної енергії в частині оплати вартості спожитої електричної енергії.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 04.02.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" до Фізичної особи-підприємця Терещенка Сергія Вікторовича про стягнення 116 807,27 грн залишено без руху, надано позивачу строк 10 днів з дня вручення йому цієї ухвали для усунення недоліків, а саме шляхом уточнення статусу відповідача та надання документів, які підтверджують направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

12.02.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява про усунення недоліків, в якій позивач наполягає, що статус відповідача по даній справі є фізична особа-підприємець та спір відноситься до юрисдикції господарського суду. До заяви позивачем надано докази направлення відповідачу копії позовної заяви і доданих до неї документів.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, позивач у позовній заяві визначив відповідачем Фізичну особу - підприємця Терещенка Сергія Вікторовича, РНОКПП НОМЕР_1 , з інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань суд встановив, що Терещенко Сергій Вікторович припинив свою підприємницьку діяльність на підставі власного рішення 05.09.2022.

Відповідно до ч. 9 ст. 4 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань" фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем у даній справі є фізична особа Терещенко Сергій Вікторович, а не Терещенко Сергій Вікторович як фізична особа - підприємець.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 19.02.2025 зобов`язав Державну міграційну службу України у строк протягом п`яти днів з моменту отримання цієї ухвали надіслати на електронну адресу суду інформацію про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи Терещенка Сергія Вікторовича.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 19.02.2025 зобов`язав Міністерство соціальної політики України у строк протягом п`яти днів з моменту отримання цієї ухвали надати відомості про реєстрацію в якості внутрішньо переміщеної особи фізичної особи Терещенка Сергія Вікторовича.

Від Міністерства соціальної політики України надійшла відповідь, в якій повідомлено, що станом на 24.05.2025 в ЄІБД ВПО інформація про запитувану особу відсутня.

Від Департаменту з питань громадянства, паспортизації та реєстрації Державної міграційної служби України надійшла відповідь про те, що місце проживання Терещенка Сергія Вікторовича зареєстровано 11.10.1994 за адресою: АДРЕСА_1 .

Господарський суд Донецької області ухвалою від 10.03.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі № 905/72/25, розгляд справи вирішив здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами, залучив до участі у справі № 905/72/25 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача Акціонерне товариство "ДТЕК Донецькі електромережі", встановив учасникам справи строки для подання заяв по суті справи. Також вказаною ухвалою суд витребував в Акціонерного товариства "ДТЕК Донецькі електромережі", яке є оператором системи розподілу, інформацію про фактичний (звітний) обсяг споживання електричної енергії споживачем ФОП Терещенком Сергієм Вікторовичем (РНОКПП НОМЕР_1 , ЕІС-код ТКО - 62Z519, 62Z630) за березень, квітень, травень 2022 року та за травень, жовтень 2023 року (за кожен місяць окремо з зазначенням постачальника електричної енергії); пояснення, яким чином Акціонерним товариством "ДТЕК Донецькі електромережі" було отримано дані щодо показів лічильника відповідача за вказаний спірний період помісячно (засобами дистанційної передачі даних, шляхом отримання інформації від споживача чи персонала оператора системи, тощо), а також інформацію з документальним підтвердженням про дату внесення до автоматизованої системи таких даних за вказані місяці та про дату, з якої такі дані стали доступними для відповідача в його особистому кабінеті споживача.

З метою повідомлення позивача та третьої особи про розгляд даної справи, суд копію ухвали від 10.03.2025 направив позивачу до їх особистих електронних кабінетів в системі "Електронний суд".

Згідно довідок про доставку електронного листа ухвала суду від 10.03.2025 в електронному вигляді була доставлена до електронних кабінетів позивача та третьої особи.

З метою повідомлення відповідача про відкриття провадження у справі, враховуючи відсутність зареєстрованого особистого кабінету відповідача в системі "Електронний суд", копію ухвали суду від 10.03.2025 було направлено на його адресу, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та яка є місцем реєстрації такої фізичної особи. Проте, вказана ухвала була повернута до суду без вручення з відміткою поштового відділення "адресат відсутній за вказаною адресою".

Пунктом 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України встановлено, що днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Приймаючи до уваги, що поштова кореспонденція, яка надсилалась судом на адресу відповідача, яка є зареєстрованим місцем проживання відповідача, повернута до суду без вручення з відміткою "Адресат відсутній за вказаною адресою", суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в розумінні п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України.

Разом з цим суд зазначає, що з метою повідомлення відповідача про розгляд справи суд вживав додаткові альтернативні способи повідомлення учасника справи.

Копію ухвали суду від 10.03.2025 також було направлено відповідачу на адресу електронної пошти, відомості про яку містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Згідно довідки про доставку електронного листа ухвала суду в електронному вигляді доставлена до електронної скриньки відповідача.

Суд 11.03.2025 намагався передати відповідачу телефонограму, однак невстановлена особа повідомила, що вже три роки не спілкується з Терещенком С.В та не має інших його контактних даних.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Ухвалу суду від 10.03.2025 у справі № 905/72/25 розміщено в Єдиному державному реєстрі судових рішень України, відомості якого є офіційними та загальнодоступними.

Таким чином, суд дійшов висновку, що сторони були належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі та розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідач у встановлений строк відзиву на позов не надав, а відтак не скористався наданими йому процесуальними правами.

Згідно з частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

24.03.2025 до суду через систему "Електронний суд" надійшли пояснення третьої особи, в яких зазначається, що у споживача - Фізичної особи-підприємця Терещенка Сергія Вікторовича засоби дистанційної передачі даних (АСКОЕ) відсутні. Відповідачу постачання електричної енергії здійснюється за двома точками комерційного обліку (площадками вимірювання) (надалі -ТКО), а саме: ЕІС-код ТКО - 62Z519 та ЕІС-код ТКО - 62Z630. Обсяг споживання електроенергії відповідачем у березні 2022 року склав 2020 кВт*год, а саме за ТКО 62Z630 881 кВт*год, з ТКО - 62Z519 1139 кВт*год. У квітні 2022 року обсяг склав 2805 2020 кВт*год, а саме за ТКО - 62Z630 1821 кВт*год та за ТКО - 62Z519 984 кВт*год. Показники ТКО за березень-квітень 2022 року внесені самостійно споживачем в особистому кабінеті споживача на сайті постачальника. У травні 2022 року обсяг склав 4719 кВт*год, а саме за ТКО - 62Z630 2855 кВт*год та за ТКО - 62Z519 1864 кВт*год. Показники ТКО за травень 2022 року отримано розрахунковим шляхом у відповідності до ККОЕЕ за середньодобовим обсягом споживання. Звіт про покази приладів обліку відповідачем за травень 2022 року не надавався. Також відповідач самостійно не вносив показники в особистому кабінеті споживача на сайті постачальника, та контрольне зняття показників працівниками АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" не здійснювався. У травні 2023 року обсяг склав 820 кВт*год, а саме за ТКО - 62Z630. Показники даного ТКО за травень 2023 року отримано з контрольного зняття показників 10.05.2023 та внесені до програмного забезпечення працівниками АТ "ДТЕК Донецькі електромережі". У жовтні 2023 року обсяг склав 6319 кВт*год, а саме за ТКО - 62Z630. Показники даного ТКО за жовтень 2023 року отримано з контрольного зняття показників 10.10.2023 та внесені до програмного забезпечення 11.10.2023 працівниками АТ "ДТЕК Донецькі електромережі". Відомості щодо обсягів спожитої електричної енергії відповідачем за вищевказані періоди відображені у білінговій системі АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" (скрін з білінгової системи додається). Внесені відомості у білінговій системі АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" одночасно стають доступними споживачу у його особистому кабінеті на сайті постачальника. Інформація щодо кожного розрахункового періоду АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" формується 1 числа місяця, наступного за розрахунковим.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 22.05.2025 зобов`язав Товариство з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" та Акціонерне товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" в строк до 02.06.2025 (включно) надати до суду документально підтверджену інформацію стосовно дати припинення електропостачання до м. Лиману Донецької області в травні 2022 року, письмові пояснення стосовно здійснення нарахувань за травень 2022 року без урахування днів, коли позивач не здійснював відпуск електричної енергії відповідачу.

02.06.2025 через систему "Електронний суд" надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" про продовження строку для надання витребуваної судом інформації та документів.

Господарський суд Донецької області ухвалою від 03.06.2025 продовжив позивачу строк для подання до суду інформації, витребуваної ухвалою суду від 22.05.2025, на 10 днів до 12.06.2025.

03.06.2025 до суду через систему "Електронний суд" (сформовані в системі 02.06.2025) від Акціонерне товариства "ДТЕК Донецькі електромережі" на виконання ухвали суду від 22.05.2025 надійшли додаткові пояснення по справі, в яких товариство зазначає, що електропостачання м. Лиман Донецької області було припинено у зв`язку з активними бойовими діями та подальшою тимчасовою окупацією збройними силами російської федерації населеного пункту - 26 квітня 2022 року та 03 травня 2022 року, а електропостачання на об`єкти відповідача в м. Лиман було припинено 26 квітня 2022 року. Також зазначає, що через активні бойові дії протягом певного часу, у АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" була відсутня можливість проведення інвентаризації електричних мереж компанії. На теперішній час, після уточнення інформації про відключення об`єктів відповідача у справі, було проведений перерахунок щодо обсягів розподіленої електричної енергії за вищевказаний період. На підставі отриманої інформації, наданої відділу з розрахунків від диспетчерської служби АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" про знеструмлення об`єктів відповідача у травні 2022 року, АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" виконано коригування обсягів за травень 2022 року в меншу сторону в обсязі 4719 кВт*год за об`єктами відповідно ЕІС кодів: 1) 62Z630 "-2855 кВт*год"; 2) 62Z519 "-1864 кВт*год". Тобто обсяги споживання електричної енергії електроустановками відповідача у травні 2022 зменшено на 4719 кВт*год та дорівнює 0 кВт*год. Після деокупації Лиманської територіальної громади наприкінці 2022 року та відновлення електропостачання з 13.03.2023, фахівцями АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" 10.05.2023 року виконана фіксація показів приладу обліку на об`єкті споживача, за адресою: м. Лиман вул. Київська, 58а (ЕІС код 62Z630), заводський № приладу обліку 0339720. Зафіксовані показники приладу обліку дорівнювали - "143628,3". Вказує, що з урахуванням припинення електропостачання у травні 2022 м. Лиман Донецької області та подальшого його відновлення після звільнення населеного пункту, виправлення даних щомісячних обсягів та фактичної фіксації показів приладу обліку на об`єкті споживача, АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" при розрахунках за травень 2025 року виконано донарахування за об`єктом відповідача - ЕІС код 62Z630 - обсягів з розподілу електричної енергії за травень 2023 року в обсязі 2855 кВт*год, за фактично зафіксованими показами приладу обліку. А тому, після відповідного коригування обсяги спожитої електроенергії за травень 2023 дорівнюють : ЕІС код ТКО - 62Z630 3675 кВт*год; ЕІС код ТКО 62Z519 0 кВт*год. А всього - 3675 кВт*год, а не 820 кВт*год., як було зазначено раніше. Відповідні зміни вище вказаних обсягів, відображені на платформі ІКП DataHub, у відповідності з погодженим графіком коригувань попередніх періодів з Адміністратором комерційного обліку (АКО) НЕК Укренерго.

06.06.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшла заява, в якій представник позивача просить суд прийняти до розгляду заяву про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію за період травень 2022 року та травень 2023 року. До вказаної заяви додано заяву позивача за підписом директора ТОВ "Донецькі енергетичні послуги", в якій позивач просить суд залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію за період травень 2022 року (4719 кВт*год на суму 22 753,37 грн) та травень 2023 року (820 кВт*год на суму 5 138,27 грн).

06.06.2025 від позивача через систему "Електронний суд" на виконання вимог ухвали суду від 22.05.2025 надійшли письмові пояснення, в яких позивач зазначає, що станом на дату формування рахунку за травень 2022 року затверджених Переліків територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, ще не існувало, інформація щодо перебування м. Лиману в окупації не була відома позивачу. Діючим законодавством ініціювання припинення електропостачання зі сторони електропстачальника у зв`язку з перебуванням території у тимчасовій окупації не передбачено. Інформації щодо відключення споживача від ОСР не надходила. Вказує, що постачальник розраховує вартість електричної енергії з урахуванням вартості її розподілу на підставі даних, наданих АТ "ДТЕК Донецькі електромережі". Саме на підставі отриманих від АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" даних про спожиті відповідачем обсяги електричної енергії, позивачем сформовано та виставлено рахунки, зокрема, за травень 2022 року на суму 22 753,37 грн. В подальшому, АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" повідомило позивача про здійснення коригувань обсягів спожитої електроенергії за об`єктами відповідача за травень 2022 року та за травень 2023 року. Оскільки, визначення обсягів споживання та проведення вищезазначених корегувань, відповідно до діючого законодавства, перебувають поза повноваженнями позивача та не залежать від його волевиявлення, позивач 06.06.2025 звернувся до суду із заявою, щодо залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення боргу за спожиту електроенергію за травень 2022 року та травень 2023 року.

Таким чином, всім учасникам справи надано можливість для висловлення своєї правової позиції по суті позовних вимог та судом дотримано, під час розгляду справи, обумовлені чинним ГПК України процесуальні строки для звернення із заявами по суті справи та іншими заявами з процесуальних питань.

За висновками суду, в матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши заяву позивача про залишення без розгляду позовних вимог в частині стягнення боргу за спожиту електроенергію за травень 2022 року та травень 2023 року, суд зазначає наступне.

Вказана заява підписана керівником ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" Ольгою Черномашинцевою, тобто уповноваженою особою.

У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 226 ГПК України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Суд зазначає, що звернення до суду із заявою про залишення позову без розгляду є правом позивача, при реалізації якого законодавцем не вимагається наведення позивачем наявності підстав такого звернення.

Одним із основних принципів господарського судочинства, закріплених у ч. 3 ст. 2 ГПК України, є принцип диспозитивності.

Диспозитивність господарського судочинства передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 14 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи викладене, перевіривши повноваження особи, яка підписала заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог від імені позивача, суд вважає можливим задовольнити таку заяву позивача та залишити без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 226 Господарського процесуального кодексу України позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за спожиту електроенергію в травні 2022 року в сумі 22 753,37 грн та в травні 2023 року в сумі 5 138,27 грн.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне.

Закон України "Про ринок електричної енергії" визначає правові, економічні та організаційні засади функціонування ринку електричної енергії, регулює відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище.

Згідно із частиною 1 статті 56 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП) від 14.06.2018 №429 ТОВ "Донецькі енергетичні послуги" видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу.

Згідно п. 3.1.9 Правил роздрібного ринку електричної енергії", затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018 (далі ПРРЕЕ) споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до п. 3.1.7 постанови НКРЕКП №312 від 14.03.2018 (в редакції, чинній на момент укладення договору) договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.

Як вбачається з матеріалів справи, між Фізичною особою-підприємцем Терещенком Сергієм Вікторовичем (Споживач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (Постачальник) укладено договір про постачання електричної енергії споживачу (далі - договір), відповідач приєднався до умов публічного договору шляхом підписання 14.06.2021 заяви-приєднання.

Для проведення розрахунків позивачем було відкрито відповідачу особовий рахунок № 2222.

Відповідно до п. 1.1 договору цей договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу (далі Споживач) Постачальником та укладається з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання Споживача до цього Договору, згідно із заявою-приєднанням, яка є додатком до цього Договору.

За цим Договором Постачальник продає електричну енергію Споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача, а Споживач оплачує Постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору (пункт 2.1 договору).

Згідно з пунктом 5.1 договору споживач розраховується з Постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною Споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком до цього Договору.

Відповідно до пункту 5.2 договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції Постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії.

Розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць (пункт 5.5 договору).

Пунктом 5.7 договору сторони погодили, що оплата рахунка Постачальника за цим договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

За невиконання або неналежне виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену цим договором та чинним законодавством (п. 9.1 Договору).

Цей договір укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав Споживач, та набуває чинності з дати подання Споживачем заяви-приєднання, якщо інше не встановлено комерційною пропозицією (пункт 13.1 договору).

Відповідач приєднався до умов договору на умовах комерційної пропозиції постачальника - "Надійна", яка є додатком 2 до договору.

Відповідно до розділу 5 Комерційної пропозиції 100% попередня оплата здійснюється не пізніше ніж за 6 календарних днів до дати початку розрахункового періоду з наступним перерахунком (остаточним розрахунком), проводиться за фактично відпущену електричну енергію. Розмір попередньої оплати визначається на підставі прогнозованих (заявлених) обсягів споживання електричної енергії на розрахунковий період, або розрахованих за допомогою власних програмних ресурсів за середньодобовим споживанням минулих періодів, чи з урахуванням інших відомостей, в тому числі щодо потужності площадок обліку у нових споживачів, за ціною Ці, що останньою опублікована в Особистому кабінеті на момент формування рахунку. Для нових споживачів перший рахунок надається протягом 3-х днів з дати подання споживачем заяви-приєднання Постачальнику.

Розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися Споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, не залежно від отримання рахунку. Виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від Споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку. Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі Постачальника з можливістю перегляду в сервісі "Особистий кабінет".

Рахунок за фактичне споживання формується Споживачем самостійно в сервісі "Особистий кабінет" не пізніше 24 годин після закінчення розрахункового періоду. В інших випадках рахунок надається Постачальником Споживачу на підставі отриманих від Споживача/оператора розподілу/адміністратора комерційного обліку даних та може бути отриманий Споживачем у відповідному енергоофісі Постачальника. У разі не отримання Споживачем рахунку, Споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію, в установлені даним розділом строки, за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

У розділі 6 Комерційної пропозиції визначено, що за внесення платежів, передбачених умовами договору, з порушенням термінів, визначених цією комерційною пропозицією, споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, нарахованої протягом всього періоду прострочення зобов`язання та 3% річних від суми боргу. Сума боргу сплачується споживачем з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення.

Відповідно до розділу 10 Комерційної пропозиції договір набирає чинності з наступного дня після подання Споживачем заяви-приєднання, в якій повідомляється про обрання Комерційної пропозиції "Надійна", якщо протягом трьох робочих днів Споживачу не буде повідомлено про невідповідність його критеріям обраної комерційної пропозиції.

Договір на умовах даної Комерційної пропозиції починає діяти з першого дня розрахункового періоду червня 2021 року, але не раніше дати підписання цієї Комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 24 календарних місяців та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо постачальник не відмовиться від його пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов Р.5 цієї Комерційної пропозиції.

Як стверджує позивач, на виконання вказаних умов договору ним здійснювалось постачання електричної енергії відповідачу в період березень, квітень 2022 року, жовтень 2023 року, на підтвердження чого до позовної заяви додані акти про прийняття-передавання товарної продукції (електроенергії):

- за березень 2022 року від 31.03.2022 на суму 9 883,28 грн у кількості 2020 кВтгод,

- за квітень 2022 року від 30.04.2022 на суму 13 472,65 грн у кількості 2805 кВтгод,

- за жовтень 2023 року від 31.10.2023 на суму 49 937,75 грн у кількості 6319 кВтгод.

Вказані акти підписані лише позивачем.

Суд звертає увагу, що відповідно до умов Комерційної пропозиції рахунок за фактичне споживання формується споживачем самостійно в сервісі "Особистий кабінет" та здійснює оплату за спожиту електричну енергію за платіжним документом, самостійно оформленим Споживачем.

Також позивачем додано до матеріалів справи сформовані рахунки за спожиту електричну енергію: за березень 2022 року на суму 9 883,28 грн, за квітень 2022 року на суму 13 472,65 грн, за жовтень 2023 року на суму 49 937,75 грн.

Як стверджує позивач, відповідач в порушення умов договору та Комерційної пропозиції до нього своїх зобов`язань по оплаті фактично отриманої та спожитої за заявлений період електричної енергії не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість відповідача перед позивачем за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2222, несплата якої стала підставою для звернення позивача з даним позовом до суду про стягнення з відповідача заборгованості та нарахованих на неї сум 3% річних та інфляційних втрат.

Стосовно підсудності даного спору господарському суду, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною першою статті 24 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) людина як учасник цивільних відносин вважається фізичною особою. У статтях 25, 26 цього ж Кодексу передбачено, що здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті. Усі фізичні особи є рівними у здатності мати цивільні права та обов`язки. Фізична особа здатна мати усі майнові права, що встановлені цим Кодексом, іншим законом. Фізична особа здатна мати інші цивільні права, що не встановлені Конституцією України, цим Кодексом, іншим законом, якщо вони не суперечать закону та моральним засадам суспільства. Фізична особа здатна мати обов`язки як учасник цивільних відносин.

Відповідно до частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Предметна і суб`єктна юрисдикція господарських судів, тобто сукупність повноважень господарських судів щодо розгляду справ, віднесених до їх компетенції, визначена у статті 20 ГПК України.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи-підприємці.

Критеріями належності справи до господарського судочинства за загальними правилами є одночасно суб`єктний склад учасників спору та характер спірних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, в якому розглядається визначена категорія справ.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, врегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 916/2791/16 (провадження № 12-141гс18) зроблено висновки про те, що спір є підвідомчим господарському суду, зокрема, за таких умов: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами, по-перше, господарських відносин, урегульованих ЦК України, Господарським кодексом України (далі - ГК України), іншими актами господарського й цивільного законодавства, і, по-друге, спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі правової норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми права, що безпосередньо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суб`єктного складу такого спору, суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Згідно з частинами першою, другою статті 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється для досягнення економічних і соціальних результатів та з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями. Господарська діяльність може здійснюватися і без мети одержання прибутку (некомерційна господарська діяльність).

Кожна фізична особа має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом (стаття 42 Конституції України). Це право закріплено й у статті 50 ЦК України, у якій передбачено, що право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до частини другої статті 50 ЦК України фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом.

Частиною першою статті 128 ГК України визначено, що громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

Фізична особа, яка бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур не позбавляється статусу фізичної особи, а набуває до свого статусу фізичної особи нової ознаки - суб`єкта господарювання. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських.

Вказані правові висновки сформовані Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 916/1261/18 (провадження № 12-37гс19).

Відповідно до частини першої статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

Майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями. Господарські договори укладаються за правилами, встановленими ЦК України, з урахуванням особливостей, передбачених ГК України, іншими нормативно-правовими актами щодо окремих видів договорів (стаття 179 ГК України).

Отже, однією з ознак господарського договору, що дозволяє відокремити його від інших видів договорів (у тому числі цивільних), є особливий суб`єктний склад. Зокрема, договір, у якому сторонами є суб`єкти господарювання (наприклад, юридична особа та громадянин, зареєстрований на час його укладення як підприємець), є господарським, відтак і зобов`язання, що з нього виникають, є господарськими.

У постанові Верховного Суду від 07 березня 2023 року у справі № 904/587/22 вказано, що наявність статусу підприємця не свідчить про те, що з моменту державної реєстрації ФОП така особа виступає як підприємець у всіх правовідносинах. Вирішення питання про юрисдикційність спору залежить від того, чи виступає фізична особа - сторона у відповідних правовідносинах - як суб`єкт господарювання, та від визначення цих правовідносин як господарських. Наявність такого статусу (ФОП) в особи, яка є стороною у справі, не підтверджує те, що з моменту державної реєстрації фізичної особи підприємцем вона виступає в такому статусі у всіх правовідносинах. Отже, вирішення питання про юрисдикційність спору за участю ФОП залежить від того, виступає чи не виступає фізична особа як сторона у спірних правовідносинах суб`єктом господарювання, та чи є ці правовідносини господарськими.

Велика Палата Верховного Суду у постановах від 25 червня 2019 року у справі № 904/1083/18 та від 13 лютого 2019 року у справі № 910/8729/18 дійшла висновків про належність спорів до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинились, наголосивши на тому, що з 15 грудня 2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду за пунктом 1 частини першої статті 20 ГПК України у вказаній редакції спорів, у яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Предметом спору у цій справі є стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2222 від 14.06.2021 за період березень, квітень 2022 року, жовтень 2023 року.

На момент укладення Договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2222 від 14.06.2021 відповідач Терещенко Сергій Вікторович був зареєстрований як ФОП, цей договір він уклав як ФОП.

Згідно Переліку об`єктів та точок комерційного обліку споживача, який є Додатком №1 до Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії, постачання електричної енергії здійснювалось за двома точками комерційного обліку:

1. Нежитлова будівля "Зал Торжеств" за адресою: м. Лиман, вул. Грушевського, 19В, ЕІС-код - 2Z519.

2. Магазин "Покровський" за адресою: м. Лиман, вул. Київська, 58А, ЕІС-код - 62Z630.

Тобто, цільовим призначенням ТКО є комерційне використання, що узгоджувалося з видами економічної діяльності відповідача, зокрема: 47.11 Роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний), 47.19 Інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах, 56.10 Діяльність ресторанів, надання послуг мобільного харчування. Отже споживання електричної енергії відбувалось у зв`язку із здійсненням підприємницької діяльності.

Таким чином, виходячи зі змісту спірних правовідносин сторін як таких, суд дійшов висновку, що спір щодо правовідносин, які виникли під час дії заявленого Договору про постачання електричної енергії, є господарським.

Одночасно, відповідно до розділу 10 Комерційної пропозиції Договір на умовах даної Комерційної пропозиції починає діяти з першого дня розрахункового періоду червня 2021 року, але не раніше дати підписання цієї Комерційної пропозиції. Договір укладається на строк 24 календарних місяців та вважається продовженим на кожен наступний календарний рік, якщо постачальник не відмовиться від його пролонгації в зв`язку з порушенням споживачем умов Р.5 цієї Комерційної пропозиції.

Як вбачається з матеріалів справи, датою підписання Заяви-приєднання до Договору про постачання електричної енергії споживачу є 14.06.2021, тобто Договір на умовах Комерційної пропозиції "Надійна" почав діяти з 14.06.2021, строк дії Договору до 14.06.2023.

05.09.2022 Терещенко Сергій Вікторович припинив підприємницьку діяльність ФОП за його ж рішенням.

Тобто, Договір не був пролонгований на наступний рік з Терещенком С.В. як з фізичною особою-підприємцем, оскільки станом на 15.06.2023 Терещенко С.В. припинив свою підприємницьку діяльність.

Таким чином, у Терещенка Сергія Вікторовича як суб`єкта господарювання виникло зобов`язання за Договором про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг № 2222 від 14.06.2021 зі сплати спожитої електроенергії в комерційних цілях за період дії такого договору, і це зобов`язання у відповідача із втратою його статусу як ФОП не припинилося. Отже, даний спір за заявлений позивачем період березень, квітень 2022 року належить до господарської юрисдикції відповідно до суб`єктного складу та змісту правовідносин сторін як таких, що виникли з господарського договору, зобов`язання за яким у відповідача із втратою його статусу як фізичної особи-підприємця не припинились.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення боргу за спожиту електроенергію в жовтні 2023 року та нарахованих на нього 3% річних та інфляційних втрат суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в цій частині вимог, виходячи з наступного.

Як вже зазначив суд, підприємницька діяльність відповідача була припинена 05.09.2022.

Звертаючись до господарського суду з даним позовом в частині позовних вимог за період жовтень 2023 року до Фізичної особи-підприємця Терещенка Сергія Вікторовича, діяльність якого, як суб`єкта господарювання (підприємця) на час подачі позову припинена, позивач не зазначає та не надає суду доказів, які підтверджують, що відповідач у спірних правовідносинах за вказаний період діяв як фізична особа-підприємець, чи даний спір в цій частині пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Тобто, спірні правовідносини за період жовтень 2023 року виникли у позивача не з фізичною особою-підприємцем, і не у зв`язку із здійсненням Терещенком Сергієм Вікторовичем підприємницької діяльності, а виключно з Терещенком Сергієм Вікторовичем як з фізичною особою, оскільки 05.09.2022 він припинив підприємницьку діяльність та не пролонгував договір як фізична особа-підприємець.

Докази використання відповідачем електроенергії по заявлених точках споживання за період жовтень 2023 року саме в підприємницькій діяльності у справі відсутні, тому суд не погоджується з твердженнями позивача про належність розгляду спору в цій частині позовних вимог в порядку господарського судочинства та не погоджується з посиланнями позивача на те, що договір про постачання електричної енергії №2222 від 14.06.2021 був укладений із суб`єктом господарювання - фізичною особою-підприємцем Терещенком Сергієм Вікторовичем.

При цьому, суд враховує, що відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства розвитку громад та територій України №376 від 28.02.2025, м. Лиман, де здійснював свою підприємницьку діяльність відповідач, з 25.05.2022 по 30.09.2022 було віднесено до переліку тимчасово окупованих Російською Федерацією територій України, з 01.10.2022 по 31.12.2022 до переліку територій активних бойових дій, з 01.01.2023 по 08.09.2023 Лиманська міська територіальна громада була віднесена до переліку територій активних бойових дій, а з 08.09.2023 до переліку території активних бойових дій, на яких функціонують державні електронні інформаційні ресурси, що свідчить про неможливість здійснення в вказані періоди підприємницької діяльності відповідно до видів такої діяльності, яку вів відповідач до початку повномасштабного вторгнення РФ на територію України.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що постачання електричної енергії в жовтні 2023 року та зобов`язання щодо сплати спожитої електричної енергії в такий період виникло після 05.09.2022 (після припинення здійснення відповідачем господарської діяльності), у зв`язку з чим такі правовідносини виникли не за наслідком господарської діяльності відповідача, а даний спір в цій частині не пов`язаний із здійсненням відповідачем його підприємницької діяльності.

Суд зазначає, що оскільки стороною спору про постачання електроенергії в цій частині є громадянин як фізична особа, при цьому відсутні докази використання спожитої електроенергії в господарській діяльності, то це зумовлює наслідки в вигляді зміни юрисдикційності такої справи і відповідно закриття провадження у ній, оскільки на момент відкриття провадження у справі №905/72/25 розгляд цієї справи в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію в жовтні 2023 року належав до повноважень суду цивільної юрисдикції, тому що у цьому спорі вказана особа виступає як фізична особа, а не суб`єкт підприємницької діяльності (аналогічна правова позиція наведена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №920/50/19).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що спір в частині стягнення з відповідача заборгованості за електроенергію за жовтень 2023 року не пов`язаний з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалася відповідачем (доказів протилежного суду не надано), а фізична особа в силу положень ст. 20 Господарського процесуального кодексу України не може бути стороною в господарській справі, за окремими виключеннями, які не стосуються спірних правовідносин, то дана позовна заява в цій частині позовних вимог не підлягає розгляду за правилами господарського судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Враховуючи викладене, суд на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України закриває провадження у справі № 905/72/25 в частині стягнення боргу в сумі 49 937,75 грн за спожиту електричну енергію в жовтні 2023 року та нарахованих на нього 3 % річних в сумі 1 621,50 грн та інфляційних втрат в сумі 4 561,13 грн, оскільки даний спір в цій частині вимог не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

Згідно з ч. 2 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, якщо провадження у справі закривається з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити позивачеві, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд справи.

Роз`яснити позивачу, що спір в цій частині позовних вимог підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства місцевим загальним судом.

Розглянувши спір в частині решти позовних вимог суд зазначає наступне.

Проаналізувавши правовідносини між сторонами, які виникли з вищевказаного договору, суд дійшов висновку про те, що даний договір за своє правовою природою є договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу.

Відповідно до статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України визначено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно із статтями 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно до положень статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 38 частини 1 статті 1 Закону України "Про ринок електричної енергії" комерційний облік електричної енергії - сукупність процесів та процедур із забезпечення формування даних щодо обсягів виробленої, відпущеної, переданої, розподіленої, спожитої, імпортованої та експортованої електричної енергії у визначений проміжок часу з метою використання таких даних для здійснення розрахунків між учасниками ринку.

Згідно з пунктом 8 частини 1 статті 46 Закону України "Про ринок електричної енергії" оператор системи розподілу забезпечує комерційний облік відповідно до цього Закону, правил ринку та кодексу комерційного обліку, інших нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії.

Підпунктами 4.3, 4.12 п.4 Правил РРЕЕ передбачено, що дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг. Розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 20 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Рахунок за спожиту електричну енергію оплачується: протягом 5 робочих днів від дня отримання рахунка непобутовим споживачем; протягом 10 робочих днів від дня отримання рахунка побутовим споживачем; в інший термін, передбачений договором, але не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Пунктами 3.1.6, 3.1.9 глави 3.1 розділу ІІІ ПРРЕЕ передбачено, що постачання електричної енергії споживачу здійснюється, якщо: 1) об`єкт споживача підключений до мереж оператора системи у встановленому законодавством порядку; 2) електропостачальник за договором з оператором системи отримав доступ до мереж та можливість продажу електричної енергії на території діяльності оператора системи; 3) споживач є стороною діючих договорів: про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії, крім випадку здійснення розподілу (передачі) електричної енергії оператором системи до власних електроустановок; про постачання електричної енергії споживачу або про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, або про постачання електричної енергії постачальником "останньої надії"; про надання послуг комерційного обліку електричної енергії, крім випадків, коли роль постачальника послуг комерційного обліку виконує оператор системи, до мереж якого приєднаний цей споживач; 4) за усіма точками комерційного обліку на об`єкті (об`єктах) споживача, за якими здійснюється (планується) постачання електричної енергії, укладено договір з постачальником послуг комерційного обліку про надання послуг комерційного обліку електричної енергії; 5) відсутній факт припинення/призупинення постачання електричної енергії або надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії у випадках, передбачених законодавством у сфері енергетики; 6) відсутня прострочена заборгованість за договорами про постачання електричної енергії або про надання послуг системи розподілу/передачі. За наявності боргу в розмірі більшому ніж вартість електричної енергії, спожитої протягом двох попередніх місяців, електропостачальник (крім постачальника універсальних послуг та постачальника "останньої надії") має право розірвати договір про постачання електричної енергії згідно з його умовами, якщо інше не передбачено умовами договору (комерційною пропозицією). Споживання електричної енергії без укладення відповідних договорів на роздрібному ринку не допускається.

Відповідно до п.п.2.1.1, 2.1.5, 2.3.1, 2.5.3 розділу ІІ Кодексу комерційного обліку електричної енергії, затвердженого постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №311 (далі - Кодекс) комерційний облік електричної енергії на ринку електричної енергії організовується адміністратором комерційного обліку (далі - АКО) та здійснюється постачальником послуг комерційного обліку (далі - ППКО) відповідно до вимог Закону, цього Кодексу, Правил роздрібного ринку та Правил ринку. Учасники ринку мають право вільного вибору ППКО. Послуги комерційного обліку надаються на договірних засадах. ППКО зобов`язані: 1) зареєструватися в АКО як ППКО із зазначенням функціональної ролі та доменів обліку; 2) за наявності АС ППКО зареєструвати її в АКО та укласти (у ролі ОДКО та АТКО) з АКО договір про інформаційну взаємодію на ринку електричної енергії; 3) укладати договори про надання послуг комерційного обліку та про інформаційну взаємодію в передбачених цим Кодексом випадках та в межах своєї відповідальності; 4) контролювати та підтримувати технічний стан ЗКО в ТКО відповідно до договорів, укладених з учасниками ринку; 5) після запровадження Датахабу формувати та передавати АКО та іншим ППКО електронні документи з даними щодо переліку та параметрів ТКО, для яких вони надають послуги комерційного обліку. До дати запровадження Датахабу відповідні дані передаються оператору системи та за запитом АКО; 6) формувати та передавати АКО, а також іншим учасникам ринку та ППКО електронні документи з даними комерційного обліку згідно з цим Кодексом, Правилами ринку та Правилами роздрібного ринку; 7) забезпечити можливість для АКО або його уповноважених представників виконувати перевірки їх діяльності; 8) дотримуватись вимог цього Кодексу та інших нормативно-правових актів і нормативних документів, що регламентують функціонування ринку електричної енергії; 9) ППКО, які зареєстровані в АКО за спрощеною процедурою, на виконання функціональної ролі ОЗД мають укласти договір інформаційної взаємодії з ППКО або оператором системи, що виконує функціональну роль ОДКО у відповідній області обліку; 10) надавати АКО інформацію та пояснення, а також за дорученням АКО здійснювати заходи щодо вирішення суперечок з питань комерційного обліку електричної енергії; 11) забезпечити надання послуг комерційного обліку електричної енергії замовникам у терміни, передбачені цим Кодексом або договором; 12) отримувати оплату виключно за фактично виконані роботи та надані послуги комерційного обліку відповідно до укладеного договору. Оператор мережі, який є ОСР, не має права відмовити учасникам ринку в наданні послуг комерційного обліку електричної енергії за місцем провадження своєї господарської діяльності з розподілу електричної енергії.

Пунктами 8.6.1, 8.6.7, 8.6.8 глави 8.6 розділу VIII та п.9.14.1 глави 9.14 розділу IX Кодексу передбачено, що зчитування показів з лічильників, встановлених у споживачів, може здійснюватися споживачем, а також оператором системи або ППКО (у ролі ОЗД) відповідно до цього Кодексу та умов договору. Зчитування показів (збір даних) з лічильників у не побутових та колективних побутових споживачів у разі відсутності можливості їх автоматизованого дистанційного зчитування провадиться споживачем щомісяця на перше число місяця, наступного за розрахунковим. При обладнанні вузлів обліку засобами дистанційної передачі даних інформація про покази лічильників за розрахунковий місяць формується відповідним ППКО через канали дистанційного зв`язку. Непобутові та колективні побутові споживачі зобов`язані протягом трьох календарних днів після закінчення розрахункового місяця надати оператору системи звіт про покази лічильників за розрахунковий місяць. Наведені у звіті останні фактичні покази лічильників вважаються показами на початок першої доби календарного місяця. АКО має передавати АР та учасникам ринку сертифіковані дані комерційного обліку в обсязі, необхідному та достатньому для проведення ними розрахунків та виставлення рахунків своїм контрагентам.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 2 статті 53 Закону України "Про ринок електричної енергії" адміністратор комерційного обліку на ринку електричної енергії відповідно до правил ринку, кодексу комерційного обліку та інших нормативно-правових актів: надає дані комерційного обліку електричної енергії адміністратору розрахунків та іншим учасникам ринку; створює та управляє базами даних комерційного обліку електричної енергії, а також централізованими реєстрами постачальників послуг комерційного обліку, точок комерційного обліку та автоматизованих систем, що забезпечують комерційний облік електричної енергії.

В заяві-приєднанні до договору про постачання електричної енергії споживачу зазначено, що АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" є оператором, з яким споживач уклав договір споживача про надання послуг з розподілу (передачі) електричної енергії.

До матеріалів справи додано Інформацію щодо фактичного (звітного) корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку (площадками вимірювання) споживачів, які приєднані до електричних мереж або відносяться до території ліцензованої діяльності оператора системи розподілу АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" по точках комерційного обліку ФОП Терещенка С.В., з якої вбачається, що обсяг споживання у березні 2022 року склав 2020 кВт*год, у квітні 2022 року склав 2805 кВт*год. Вказану інформацію підписано кваліфікованим та удосконаленим електронним підписом керівника Департаменту з клієнтських операцій Шашацькою К.Г. Підпис перевірено протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису.

В поданих до суду поясненнях АТ "ДТЕК Донецькі електромережі" підтверджує, що споживання відповідачем електроенергії в березні, квітні 2022 року відбулось саме у вищевказаних обсягах. При цьому, показники ТКО за березень-квітень 2022 року були внесені самостійно споживачем в особистому кабінеті споживача на сайті постачальника.

З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що факт споживання відповідачем електроенергії у березні 2022 року в обсязі 2020 кВт*год, у квітні 2022 року в обсязі 2805 кВт*год підтверджено матеріалами справи.

Приписами частини 1 статті 530 ЦК України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Відповідно до пунктом 1 частини 3 статті 58 Закону України "Про ринок електричної енергії" споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів.

Згідно з пунктом 5.7 договору оплата рахунка Постачальника за цим Договором має бути здійснена Споживачем у строк, визначений у рахунку, який не може бути меншим 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його Споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого Споживачем.

Відповідно до розділу 5 Комерційної пропозиції розрахунок (оплата) за фактично спожиту електричну енергію має здійснюватися споживачем у строк не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, незалежно від отримання рахунку.

Суд зазначає, що відповідач приєднався до умов Договору та, відповідно, до умов Комерційної пропозиції "Надійна", а тому суд для визначення кінцевого строку оплати застосовує умови, визначені саме в такій Комерційній пропозиції. Таким чином, виходячи з погоджених сторонами умов, остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію повинен бути здійснений протягом 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду, а саме : за березень 2022 року - не пізніше 07.04.2022, за квітень 2022 року - не пізніше 06.05.2022.

Суд зазначає, що відповідачем не надано доказів оскарження вказаних у рахунках позивача обсягів спожитої електроенергії чи доказів звернення щодо отримання роз`яснень стосовно виставлених рахунків та обсягів споживання електроенергії, зазначених у рахунках у зв`язку з наявністю сумнівів щодо правильності показників обсягів споживання електроенергії.

Даних про інші обсяги спожитої електричної енергії відповідачем також не надано. Відповідачем не надано обґрунтованих заперечень та належних та допустимих доказів, які б спростовували факт споживання електроенергії за спірний період в обсязі, який визначений позивачем.

Враховуючи викладене, а також те, що в матеріалах справи відсутні, а відповідачем не надані докази, які б спростовували наявність заборгованості перед позивачем, а також докази, які б свідчили про здійснення остаточного розрахунку за спожиту електричну енергію в березні, квітні 2022 року, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення основного боргу в сумі 18 592,96 грн (з урахуванням наявної переплати за березень 2022 року в розмірі 4 762,97 грн) є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Як вбачається з позовної заяви, позивачем нараховано на борг за період березень - квітень 2022 року та заявлено до стягнення 3% річних у сумі 1 448,34 грн та інфляційні втрати в сумі 5 122,25 грн.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані розрахунки 3% річних у загальній сумі 1 448,34 грн та інфляційних втрат у сумі 5 122,25 грн за заявлені позивачем періоди прострочення та суми заборгованості за березень, квітень 2022 року, суд встановив, що такі нарахування відповідають вимогам чинного законодавства, умовам договору та фактичним відносинам, що склались між сторонами, арифметично обчислення здійснені вірно, а отже позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо вимог про стягнення 3% річних у сумі 1 930,53 грн та інфляційних втрат в сумі 5 701,17 грн, які нараховані на борг за спожиту електроенергію в травні 2022 року та травні 2023 року, суд відмовляє в їх задоволенні, оскільки матеріали справи не містять доказів наявності заборгованості відповідача за травень 2022 та травень 2023 у сумах, що заявлені позивачем до стягнення, при цьому суд враховує, що вимоги в частині стягнення боргу за спожиту електроенергію в травні 2022 року та травні 2023 року залишені судом без розгляду за заявою позивача, а стягнення 3% річних та інфляційних втрат є похідними вимогами від основного зобов`язання.

Пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України передбачено, що при ухваленні рішення суд вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст.129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд дійшов висновку, що судовий збір покладається на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме витрати по сплаті судового збору в сумі 521,78 грн підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись статями 1-5, 10, 11, 12, 20, 73-80, 86, 129, 165, 226, 231, 233, 236-238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за спожиту електричну енергію в травні 2022 року в сумі 22 753,37 грн та в травні 2023 року в сумі 5 138,27 грн.

Закрити провадження у справі № 905/72/25 в частині позовних вимог про стягнення основного боргу за жовтень 2023 року в сумі 49 937,75 грн, 3 % річних в сумі 1 621,50 грн та інфляційних втрат в сумі 4 561,13 грн на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

Стягнути з Терещенка Сергія Вікторовича ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Донецькі енергетичні послуги" (49001, м. Дніпро, вулиця Січових Стрільців, будинок 4Д, код 42086719) заборгованість за Договором про постачання електричної енергії споживачу № 2222 від 14.06.2021 за спожиту електроенергію за період березень, квітень 2022 року в сумі 18 592,96 грн, 3% річних у сумі 1 448,34 грн, інфляційні втрати в сумі 5 122,25 грн та витрати по сплаті судового збору в сумі 521,78 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В решті позову відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в строки та в порядку, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 16.07.2025.

Суддя Т. О. Лобода