09.07.2025Справа № 910/3692/25
Господарський суд міста Києва у складі: головуючого - судді Лиськова М.О., при секретарі судового засідання Тарасюк І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25
за позовом ОСОБА_1
ідентифікаційний код: НОМЕР_1 )
до Гаражно-будівельного кооперативу "ЗАХИСНИК" Дарницького
ідентифікаційний код: 22862423)
про зобов`язання вчинити дії
За участю представників учасників справи згідно протоколу.
Товариство з обмеженою відповідальністю "Українська інвестиційна група" (далі- ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до Господарського суду м. Києва з позовною заявою до Гаражно-будівельного кооперативу "ЗАХИСНИК" Дарницького району м. Києва (далі - відповідач) про зобов`язання вчинити дії у корпоративних правовідносинах, шляхом надання позивачу копій належним чином засічених документів.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.03.2025 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.04.2025 відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 30.04.2025.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2025 клопотання ОСОБА_1 про витребування доказів задоволено частково.
У судовому засіданні 25.06.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення про закриття провадження в частині та часткове задоволення позовних вимог.
27.06.2025 до Господарського суду міста Києва надійшла заява позивача про ухвалення додаткового рішення по справі №910/3692/25, в якому заявник просить суд стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу "ЗАХИСНИК" Дарницького району м. Києва на користь ОСОБА_1 судові витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 30 000, 00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.06.2025 розгляд заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25 призначено на 09.07.2025.
08.07.2025 до суду від відповідача надійшли письмові заперечення на заяву позивача про ухвалення у справі додаткового рішення.
09.07.2025 у судове засідання представники учасників судового процесу не з`явились, про час та місце судового засідання були повідомлені належним чином.
Розглянувши 09.07.2025 у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25 суд дійшов висновку про наступне.
Згідно з частиною 1 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; судом не вирішено питання про судові витрати.
За частиною 1 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Положення статті 126 ГПК України передбачають, що для цілей розподілу судових витрат суд враховує: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Частина 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
З матеріалів справи вбачається, що першою заявою по суті спору з боку позивача є позовна заява, в якій позивач зазначив попередній (орієнтовний) розрахунок витрат на професійну правничу допомогу на загальну суму 20 000, 00 грн., які ОСОБА_1 очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
Так, частиною 8 статті 129 ГПК України встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
В даному випадку до правовідносин сторін підлягає застосуванню вимога ч. 8 ст. 129 ГПК України про подання доказів щодо розміру понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.10.2020 у справі № 922/376/20.
У зв`язку з викладеним суд доходить до висновку про наявність правових підстав для розгляду заяви позивача про розподіл судових витрат по суті.
Розглянувши заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25, судом встановлено наступне.
На обґрунтування поданого клопотання позивач зазначає, що між адвокатом Андрієвським Олегом Львовичем (далі - Адвокат) та ОСОБА_1 (далі - Клієнт) укладено Договір № 0106 про надання правової допомоги від 01.06.2024 (далі - Договір) та Додаткову угоду (додаток №1) від 01.06.2024 до Договору №0106 про надання правової допомоги від 01.06.2024 (далі - Додаткова угода).
У п. п. 1.1. - 1.2.8 Договору вказано, що Адвокат за завданням (дорученням) Клієнта зобов`язується надати правову допомогу, визначену в цьому Договорі, а Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату гонорар за надання правової допомоги та усі фактичні витрати, необхідні для виконанням Адвокатом своїх зобов`язань за цим Договором. Адвокат відповідно до цього Договору надає Клієнту такі види правової допомоги: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів Клієнта, при притягненні його посадових осіб до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; надання правової допомоги у господарському, цивільному, адміністративному та кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справ в органах досудового слідства, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні; представництво інтересів у під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, в тому числі, але не виключно, в усіх органах державної влади та управління; в правоохоронних органах України, в тому числі, але не виключно, в органах прокуратури, внутрішніх справ, Національної поліції, Національному антикорупційному бюро України, податкової міліції, Служби безпеки України; в усіх контролюючих та наглядових органах, в тому числі, але не виключно, у зв`язку з проведенням правоохоронними, контролюючими та наглядовими органами перевірок та проведення слідчих дій з участю або присутності Клієнта; надання правової допомоги юридичній особі у кримінальному провадженні; надання правової допомоги особі, як власнику майна, на яке в рамках кримінального провадження накладено арешт.
Відповідно до п. п. 2.1.-2.2. Договору за надання правової допомоги передбаченої цим Договором, Клієнт зобов`язується оплатити Адвокату гонорар та фактичні витрати, необхідні для виконання Адвокатом своїх зобов`язань за цим Договором. Розмір, порядок обчислення і сплати гонорару та фактичних витрат визначається в додаткових угодах до цього Договору та сплачується на підставі акту-рахунку наданих послуг.
У п. п. 3-4 Додаткової угоди зазначено що розмір адвокатського гонорару по справі здійснюється у фіксованій формі оплати роботи Адвоката та становить - 20 000, 00 грн. Сторони узгодили гонорар успіху Адвоката по справі на судовій стадії роботи - 10 000, 00 грн. при прийнятті судом першої інстанції рішення, яким позовні вимоги позивача будуть повністю або частково задоволені.
На підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, заявником додано до своєї заяви про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25 Акт-рахунок прийому-передачі правової допомоги від 26.06.2025 (далі - Акт).
В Акті-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 26.06.2025 зазначено такі види наданої правничої допомоги Клієнту:
- консультування Клієнта по захисту прав та представництва інтересів у правовідносинах з Гаражно-будівельним кооперативом «Захисник» Дарницького району м. Києва в частині витребування документів управлінського обліку (постійно);
- складання письмових вимог на адресу Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва про надання копій документів (07.06.2024, 06.08.2024, 26.09.2024, 26.12.2024);
- складання та направлення на адресу Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва адвокатських запитів (12.02.2025, 12.03.2025);
- складання та направлення до суду позовної заяви до Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва про зобов`язання вчинити дії у корпоративних правовідносинах, шляхом надання копій належним чином засічених документів (20.03.2025);
- складання та направлення до суду клопотання про проведення письмового опитування учасника справи № 2003/2 від 20.03.2025р. (20.03.2025);
- складання та направлення до суду клопотання про проведення письмового опитування учасника справи №2003/3 від 20.03.2025р. (20.03.2025);
- складання та направлення до суду клопотання про витребування доказів №2003/4 від 20.03.2025р. (20.03.2025);
- складання та направлення до суду клопотання про долучення доказів до справи №910/3692/25 (30.04.2025);
- складання та направлення до суду відповіді на відзив Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва на позовну заяву ОСОБА_1 про зобов`язання вчинити дії у корпоративних правовідносинах, шляхом надання копій належним чином засічених документів (01.05.2025);
- складання та направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №910/3692/25 (в порядку ст. 244 ГПК України) (26.06.2025);
- моніторинг справи №910/3692/25 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва про зобов`язання вчинити дії у корпоративних правовідносинах, шляхом надання копій належним чином засічених документів (постійно).
Загальна вартість наданих послуг згідно акту становить 30 000, 00 грн., з яких 20 000, 00 грн. - вартість послуг з правової допомоги та 10 000, 00 грн. - гонорар успіху адвоката по справі №910/3692/25.
У своїх запереченнях від 08.07.2025 відповідач заперечує проти задоволення заяви позивача про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25, вважає розмір витрат на правову допомогу заявлений позивачем до стягнення з відповідача надмірним, таким що не відповідає критеріям реальності та розумності, а також вважає, що такі витрати ну були фактичними та неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Щодо гонорару успіху, про який позивач зазначає у своїй заяві про ухвалення додаткового рішення, Гаражно-будівельний кооператив "ЗАХИСНИК" Дарницького району м. Києва зауважує про відсутність підстав для задоволення зазначеної вимоги позивача, як такої що підлягає стягненню з відповідача.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує:
1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;
2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;
3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;
4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду сформулювала такі висновки щодо застосування норм права при вирішенні питання про розподіл судових витрат на правову допомогу:
1) за змістом п. 1 ч. 2 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 126 цього Кодексу);
2) зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи;
3) загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 ГПК України. Разом із тим, у ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат;
4) під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу. У такому випадку суд, керуючись ч.ч. 5-7, 9 ст. 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Згідно зі ст. 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).
При цьому, суд враховує, що у п. 9 ч. 1 ст. 1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" установлено: представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
Відповідно до ст. 19 "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення; надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні; представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні; представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами; представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ; надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Суд відзначає, що для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок відповідача відповідно до положень ст.126 Господарського процесуального кодексу України, має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати позивача були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
У постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 Верховний Суд зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Верховний Суд також зазначив, що у такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.
Відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Вказану правову позицію викладено у постанові від 17.09.2019 Верховного Суду по справі №910/4515/18.
Водночас в Акті-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 26.06.2025 зазначений такий вид правової допомоги, як моніторинг справи №910/3692/25 за позовом ОСОБА_1 до Гаражно-будівельного кооперативу «Захисник» Дарницького району м. Києва про зобов`язання вчинити дії у корпоративних правовідносинах, шляхом надання копій належним чином засічених документів (постійно), що не є видом адвокатської діяльності в розумінні ст. 19 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".
Суд також зауважує, що Об`єднана палата Верховного Суду у своїй постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22 зазначила, що відповідно до положень частини восьмої статті 129 ГПК України заява про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню. Тобто, це витрати, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги і не відносяться до витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи.
З огляду на що зазначений позивачем в Акті-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 26.06.2025 такий вид правової допомоги, як складання та направлення до суду заяви про ухвалення додаткового рішення по справі №910/3692/25 (в порядку ст. 244 ГПК України) (26.06.2025) - не підлягає відшкодуванню відповідно до висновків Об`єднаної палати Верховного Суду викладених у постанові від 02.02.2024 у справі №910/9714/22.
Щодо заперечень відповідача, викладених у його заяві від 08.07.2025, зокрема щодо заявленого ОСОБА_1 до стягнення з відповідача «гонорару успіху», суд зазначає, що відповідно до висновків викладених Верховним судом у його постанові №904/4507/18 від 12.05.2020 Велика Палата Верховного Суду фактично дійшла висновку про можливість існування «гонорару успіху» як форми оплати винагороди адвокату, визнала законність визначення між адвокатом та клієнтом у договорі про надання правової допомоги такого виду винагороди як «гонорар успіху», що відповідає принципу свободи договору та численній практиці Європейського суду з прав людини.
Враховуючи вищевикладене, з огляду на сформовану практику Європейського суду з прав людини, вимога позивача про стягнення з Гаражно-будівельного кооперативу "ЗАХИСНИК" Дарницького району м. Києва «гонорару успіху» є законною, зокрема суд наголошує, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору.
Також суд зауважує, що зазначений в Акті-рахунку прийому-передачі правової допомоги від 26.06.2025 розмір витрат на правничу допомогу не є необхідним, а їх розмір не є розумним та виправданим (як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат іншою стороною).
Зважаючи на предмет позову у даній справі, її складність та обсяг доказів поданих відповідачем під час розгляду справи, суд дійшов висновку, що заявлений позивачем до стягнення з відповідача розмір витрат пов`язаних із розглядом справи не пропорційний до предмета спору, не відповідає критеріям розумності їх розміру, дійсності та необхідності їх понесення (у заявленому розмірі), а визначений позивачем розмір адвокатських витрат не є неминучим та розумним, що є підставою не покладати у повному обсязі понесені позивачем витрати на правову допомогу адвоката на відповідача.
За таких обставин, суд дійшов висновку частково задовольнити заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі №910/3692/25 та стягнути з Гаражно-будівельного кооперативу "ЗАХИСНИК" Дарницького району м. Києва судові витрати, пов`язані з наданням правничої допомоги у розмірі 15 000, 00 грн.
Керуючись ст. 123, 126, 129, 232, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -
1. Заяву представника ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі задовольнити частково.
3. Після набрання додатковим рішенням Господарського суду міста Києва законної сили видати відповідний наказ.
Додаткове рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може
бути оскаржено у порядку і строк, встановлені ст. 254, 256, 257 ГПК України.
Повний текст додаткового рішення складено та підписано 21.07.2025.
Суддя М.О. Лиськов