ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" липня 2025 р. м.Київ Справа№ 910/9636/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Станіка С.Р.

суддів: Гончарова С.А.

Іоннікової І.А.

за участю секретаря судового засідання Яценко І.В.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг",

на рішення Господарського суду міста Києва

від 20.11.2024

у справі №910/9636/24 (суддя ЩЕРБАКОВ С.О.)

за позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг"

про стягнення 374 203, 58 грн.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

Комунальне підприємство "Міськзелентрест" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" (далі-відповідач) про стягнення заборгованості у розмірі 374 203, 58 грн, з яких: 149 681, 43 грн - відновна вартість знищених зелених насаджень та 224 522, 15 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Державною аудиторською службою України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності позивача, у тому числі перевірку виконання умов охоронних договорів на зелені насадження, здійснено обстеження зелених насаджень, що передані під охорону за укладеним з відповідачем договором № МЗТ-охор-73/20 від 08.10.2020. За результатами проведеного обстеження складено акт перевірки, в якому встановлено факт відсутності 40 дерев та 2 кущів, що свідчить про порушення відповідачем умов охоронного договору.

Короткий зміст заперечень проти позову

Відповідач проти позову заперечував, посилаючись на те, що відповідний акт перевірки, яким встановлено спірне порушення умов договору, складений позивачем 22.01.2024 року (в зимовий період), в той час як згідно п. 6.1. договору періодичні перевірки проводяться не частіше ніж один раз на рік (навесні та восени). Крім того, позивач зазначаючи у позові, що позапланові перевірки проводяться на підставі наказу Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради, не надає в якості доказу наказ Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради про проведення позапланової перевірки. Також, відповідач вказує, що ним здійснено компенсацію відновної вартості не збережених зелених насаджень.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 позов задоволено: стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" (01054, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, будинок 31А, ідентифікаційний код - 42468456) в дохід бюджету Одеської територіальної громади (за наступними реквізитами: Отримувач: ГУК в Одеській обл../м.Одеса/, код отримувача (ЄДРПОУ): 37607526, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку (МФО): 899998, номер рахунку: IBAN UA0015744, код класифікації доходів бюджету: 24060300, найменування коду класифікації доходів бюджету: Інші надходження (сплата відновної вартості/ штрафу за охоронним договором № ГЗТ-охр-58/18 від 25.07.2018) 149 681 (сто сорок дев`ять тисяч шістсот вісімдесят одну) грн. 43 коп. - відновної вартості знищених зелених насаджень та 224 522 (двісті двадцять чотири тисяч п`ятсот двадцять дві) грн. 15 коп. - штрафу, а також 5 613 (п`ять тисяч шістсот тринадцять) грн 05 коп. - судового збору.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій скаржник просить:

- рішення Господарського суду Одеської області від 20.11.2024 року по справі №910/9636/24 за позовом Комунального підприємства "Міськзелентрест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" про стягнення заборгованості у розмірі 374 203, 58 грн - скасувати;

- прийняти нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви Комунального підприємства "Міськзелентрест" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" про стягнення заборгованості у розмірі 374 203, 58 грн, з яких: 149 681, 43 грн - відновна вартість знищених зелених насаджень та 224 522, 15 грн - штраф - відмовити повністю.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні оскаржуваного рішення порушено норми процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, який підлягає оскарженню, а є документом, який фіксує факт проведення планових або позапланових перевірок і є носієм доказової інформації про виявлені порушення вимог законодавства у сфері охорони навколишнього природного середовища та його дотримання, а тому, суд має надати оцінку належності та допустимості вказаного доказу;

- спірний акт складено за відсутності представника відповідача, та не надсилався на адресу відповідача, доказів протилежного матеріали справи не містять;

- судом першої інстанції не досліджено обставин, що позивач, не надіслав відповідачу ані акт від 28.05.2024, відповідно до якого, на думку позивача, відновна вартість зелених насаджень, знищених з вини ТОВ «БРИЗ ТРЕЙДІНГ», становить 149681,43 грн., ані лист від 14.06.2024, відповідно до якого відповідачеві нібито пропонувалося добровільно сплатити відновну вартість зелених насаджень та штраф у розмірі, вказаному у позовній заяві;

- позивач у додатках до позовної заяви надав суду копію Акту від 28.05.2024 та копію листа від 14.06.2024, водночас, доказів надіслання вказаних документів на адресу відповідача, позивачем суду надано не було;

- претензія від 02.04.2024 надсилалася за адресою м. Київ вул. Соборності, 19 (трек 560), а актуальною адресою відповідача є вул. Бульварно-Кудрявська, 31-А, м. Київ, на яку жоден із зазначених у позовній заяві документів позивачем не надсилався та відповідачу не надходив;

- відсутні докази належного сповіщення про дату та час здійснення позапланової перевірки, а також доказів надіслання акту позапланової перевірки, яким встановлено спірні порушення та доказів надіслання листів від 14.06.2024 та від 02.04.2024;

- відповідач ставить під сумнів правильність результату обстеження, вказаного в Акті від 22 січня 2024 року і в Акті від 28 травня 2024 року, які складені за відсутності представника відповідача, та на адресу відповідача - не надсилалися;

- внаслідок несприятливих погодних умов, 8 квітня 2024 року на підставі звернення гр. ОСОБА_1 та на виконання Наказу Державної екологічної інспекції України від 08.04.2024 року №343 було здійснено виїзд за адресою вул. Хімічна м. Одеса для проведення інспекційних заходів та зафіксовано на орендованій ТОВ «Бриз Трейдінг» земельній ділянці знищення зелених насаджень: Акація-7 шт., Клен-4 шт., Айлант-17 шт., тобто, всього 28 дерев, складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.04.2024 №000762, і саме на підставі даного протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2024 №000762 було здійснено обґрунтований розрахунок заподіяної ТОВ «Бриз Трейдінг» шкоди, яким розмір шкоди визначено в сумі 18 332,00 грн., і який було сплачено відповідачем 11.04.2024, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.04.2024 року № 0.0..1;

- перевіркою, яка проводилася позивачем раніше - 22 січня 2024 року, було виявлено відсутність більшої кількості зелених насаджень, ніж не вистачало пізніше- 8 квітня 2024 року, а саме - 40 дерев і 2 кущів;

- отже, заявлений позивачем у позовній заяві розмір заподіяної відповідачем шкоди не є належним чином обґрунтованим, проте, суд першої інстанції встановив правильність заявленого розрахунку керуючись лише тим, що Акт від 28.05.2024 не оскаржений з боку відповідача, а отже є чинним;

- розмір сум, які вказані у позовній заяві та на підставі яких здійснено розрахунок штрафів - є необгрунтованим, адже жодного обґрунтування позивачем, в порушення його обов`язку, не надано, натомість судом першої інстанції не встановлено методики здійснення розрахунку, а лише зазначено про те, що такий розрахунок є арифметично вірним;

- відповідач підтверджує відсутність 28 дерев з об`єктивних причин ( з причин, викликаних ураганом, який мав місце у листопаді 2023 року у м. Одеса погіршення в майбутньому стану дерев), за що сплатив (відшкодував) шкоду у розмірі 18332,00 грн., розрахованому при здійсненні перевірки компетентним органом;

- невідповідність даних щодо кількості відсутніх зелених насаджень, наведених у різних актах перевірки стану одних і тих самих зелених насаджень свідчить про необґрунтованість позовних вимог, проте, судом першої інстанції зазначені невідповідності не досліджувалися та оцінка їм не надавалася, доводи позивача були підтверджені Актами, які судом прийняті як беззаперечні докази виявлених порушень;

- Акт позапланової перевірки Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 28.05.2024 року, не є належним доказом в підтвердження обгрунтованості позовних вимог, оскільки саме позивач мав провести у встановленому порядку відповідну перевірку, керуючись порядком, зафіксованим в Охоронному договорі на зелені насадження №МЗТ-охор-73/20;

- відсутнє відповідне рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері про проведення позапланового заходу на земельній ділянці по вул. Хімічна, 1/36 у м.Одеса, будь-яких звернень фізичних та/або юридичних осіб про порушення, що спричинило шкоду їх правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, на підставі яких було проведено перевірку 28.05.2024.

Додатково скаржник наголошував на тому, що перевірка стану зелених насаджень, проводилась за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/36, а отже, дана справа за виключною підсудністю підлягала розгляду Господарським судом Одеської області на підставі ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України.

Також, 11.04.2025 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшли доповнення до поданої апеляційної скарги, в яких він наголошував на необхідності врахування того, що Акт перевірки Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 28.05.2024 та Акт ревізії Державної аудиторської служби України від 11.03.2024 № 20-24/3 складено з порушеннями чинного законодавства, зокрема Постанови Кабінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану», яка встановлює мораторій на проведення заходів державного нагляду (контролю) у період воєнного стану, за винятком випадків, коли така перевірка здійснюється на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що формує державну політику у відповідній сфері. Жодного доказу погодження такої перевірки у матеріалах справи не міститься.

Також, Акти перевірок, на які посилається позивач, не відповідають вимогам частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», що виключає можливість їх визнання належними та допустимими доказами у справі.

Зокрема, згідно з ч. 6 ст. 7 цього Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», акт має бути складений у двох примірниках, підписаний як посадовими особами органу контролю, так і суб`єктом господарювання або його уповноваженим представником. Один примірник обов`язково вручається суб`єкту господарювання в останній день перевірки. У разі незгоди з актом, суб`єкт має право підписати його із зауваженнями, які є невід`ємною частиною акту. У даній справі жоден із представників ТОВ «Бриз Трейдінг» не був присутній під час проведення перевірки, Товариство не було належним чином повідомлено про її проведення, а акти перевірок не були вручені жодному з його уповноважених осіб. Таким чином, Акти складені без участі відповідача, без обов`язкових реквізитів і без дотримання процедури їх оформлення та вручення. Вони не містять відміток про вручення, не підтверджують факт ознайомлення суб`єкта перевірки з їх змістом, і не містять жодних зауважень, які, відповідно до закону, є невід`ємною частиною акту у разі наявності заперечень.

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило проте, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 263 Господарського процесуального кодексу України).

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2024, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Іоннікова І.А., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.12.2024 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/9636/24 .

19.12.2024 до Північного апеляційного господарського суду з суду першої інстанції надійшли матеріали справи №910/9636/24.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 28.01.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 - залишено без руху, роз`яснено право протягом десяти днів з дня вручення даної ухвали.

03.02.2025 через підсистему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг". надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої останнім долучено: - платіжну інструкцію #49 від 30.01.2025 про оплату судового збору у розмірі 6 735 грн. 66 коп.; - апеляційну скаргу з урахуванням усунених недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 04.02.2025 відкрито апеляційне провадження у справі №910/9636/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24, вирішено розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Північного апеляційного суду від 19.02.2025 відмовлено у задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг"про розгляд справи № 910/9636/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 з повідомленням (викликом) учасників справи.

Ч. 3 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Ч. 4, ч. 5 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України визначено, що умови, за яких суд має право розглядати вимоги про стягнення грошових сум у наказному провадженні, а справи - у загальному або спрощеному позовному провадженні, визначаються цим Кодексом. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є:

1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи наведені приписи процесуального законодавства, зважаючи на обраний позивачем спосіб захисту (особливості предмету позову), категорію та складність справи, обсяг та характер доказів, які входять до предмету доказування, час, необхідний для вчинення судом та учасниками процесуальних дій, кількість учасників справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що справа має незначну складність, для якої пріоритетним є швидке вирішення спору, тож справа є малозначною, оскільки ціна позову (374 203,58грн) розгляд якої підлягає здійсненню у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом (частина перша); кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (частина друга).

Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.

Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку про розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав в умовах існуючого воєнного стану, застосувавши ст.ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 64 Конституції України та ст. 2, 11 ГПК України.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як підтверджується наявними матеріалами справи, на підставі рішення Одеської міської ради від 16.09.2020 № 6492-VІІ, відповідачу надано в оренду на 20 років земельну ділянку площею 2,1767 га (кадастровий номер :15:013:0023) за адресою м.Одеса, вул. Хімічна, 1/36.

08.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" (далі -утримувач) та Комунальним підприємством "Міськзелентрест" (далі -уповноважений суб`єкт) було укладено охоронний договір на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20, згідно з яким утримувач бере на себе зобов`язання щодо зберігання та утримання в належному стані зелених насаджень згідно з переліком.

У п. 2 договору визначено, що зелені насадження, що підлягають охороні відповідно до цього договору, знаходяться на земельній ділянці площею 2,1767 га, за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, 1/36.

Пунктами 3.9, 3.10 договору визначено, що утримувач зобов`язаний здійснювати видалення зелених насаджень лише на підставі ордера, виданого в установленому порядку, або одного з документів визначених ст. 34 ЗУ "Про регулювання містобудівної діяльності", з обов`язковим письмовим повідомленням Уповноваженої особи про намір видалення насаджень; негайно повідомляти уповноваженого суб`єкта про будь-яке пошкодження зелених насаджень або загрозу їх пошкодження.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що відповідальність утримувача виникає у разі знищення або пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту, у зв`язку із невиконанням умов договору утримувач сплачує відновну вартість зелених насаджень у сумі, розрахованій на момент повідомлення про пошкодження зелених насаджень (або виявлення таких пошкоджень уповноваженим органом) та штраф у розмірі 150 % відновної вартості зелених насаджень.

Згідно з п.6.1 договору контроль за додержанням умов цього договору здійснюється шляхом проведення періодичних планових та позапланових виїзних перевірок, які проводяться КП "Міськзелентрест".

Періодичні перевірки проводяться не частіше ніж один раз на рік (навесні та восени), про що повідомляється утримувач не пізніше ніж за десять днів до дати проведення такої перевірки. Позапланові перевірки проводяться за наказом Управління екології та розвитку рекреаційних зон Одеські міської ради не частіше 2 разів на рік.

На виконання умов охоронного договору на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020 уповноважений суб`єкт передав, а утримувач прийняв на зберігання та утримання в належному стані зелені насадження згідно з переліком, що підлягають охороні відповідно до цього договору, знаходиться на земельній ділянці площею 2,1767 га, за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, 1/36, що підтверджується актом приймання передачі зелених насаджень від 08.10.2020.

22.01.2024 Комунальним підприємством "Міськзелентрест" проведено перевірку наявності та стану зелених насаджень, зазначених в охоронному договорі на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020, за наслідками якої складно акт перевірки від 22.01.2024,яким зафіксовано, що на орендованій відповідачем земельній ділянці відсутні 40 дерев та 2 куща, а розрахунок відновної вартості видалених зелених насаджень та штрафу складає 239 439,55 грн. (95 775,82 грн. відновна вартість, 239 439,55 грн. - штрафні санкції).

11.03.2024 Державною аудиторською службою України було проведено ревізію фінансово-господарської діяльності КП "Міськзелентрест" за період з 01 квітня 2021 по 30 вересня 2023, за наслідками якої складено акт №20-24/3 від 11.03.2023, яким встановлено, що в порушення абзацу 2 п. 5 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою КМУ від 1 серпня 2006 № 1045, п. 4.16.13 Правил, Товариством з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" не сплачено відновлювальну вартість зелених насаджень за Охоронним договором на зелені насадження у розмірі 239439,55 грн., в.т.ч. 150% штрафу у розмірі 143661,73 грн. При цьому, в акті перевірки зазначено, що на орендованій відповідачем земельній ділянці відсутні 40 дерев та 2 куща.

Претензією №750 від 02.04.2024 позивач вимагав від відповідача сплатити відновну вартість знищених зелених насаджень та штраф загалом в сумі 239 439,55 грн.

На підтвердження направлення відповідачу вказаної претензії № 750 від 02.04.2024 позивачем до матеріалів позову долучено примірник опису вкладення у цінний лист від 05.04.2024 (на адресу: м.Київ, проспект Соборності, 19), фіскальний чек від 05.04.2024.

Листом №1192 від 08.05.2024 позивач просив Департамент екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради організувати позапланову перевірку стану зелених насаджень відповідно до п.6.1 охоронних договорів.

28.05.2024 Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради складено Акт позапланової перевірки додержання вимог Охоронного договору, укладеного з ТОВ «Бриз Трейдінг», яким зафіксовано, що за адресою м.Одеса, вул. Хімічна, 1/36, на земельній ділянці повинні знаходитись 125 од.дерев, 17 од. кущів та 495 кв.м. газону, проте, за фактом перевірки встановлено відсутність 57 од. дерев та 2 од. кущів, які зазначені в охоронному договорі.

Листом від 30.05.2024 № 1042/03-07/68 Департамент екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради повідомив КП "Міськзелентрест", що за результатом проведеної позапланової перевірки виявлено відсутність зелених насаджень, які відповідно до охоронного договору на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020 взяті на утримання та зберігання відповідачем, й було направлено акт позапланової перевірки додержання вимог охоронного договору для вжиття заходів, направлених на розрахунок штрафу та відновної вартості зазначених зелених насаджень.

06.06.2024 КП «Міськзелентрест» на підставі Акту Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 28.05.2024 складено розрахунок відновної вартості зелених насаджень та штрафу, згідно якого розмір відновної вартості зелених насаджень обраховано в сумі 149 681,43 грн., штраф - 224 522,15 грн.

Листом №1451 від 14.06.2024 позивач просив відповідача вирішити питання оплати вартості знищених зелених насаджень в сумі 374 203,58 грн., розрахованих на підставі листа Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 30.05.2024 № 1042/03-07/68 та Акту позапланової перевірки додержання вимог охоронного договору, за яким встановлено відсутність 57 од. дерев та 2 од. кущів, які зазначені в охоронному договорі.

На підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем було долучено до матеріалів справи роздруківку з сайту «Укрпошта» щодо поштового відправлення 430, яке вручено у м.Одеса 19.07.2024.

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначав, що відповідач не здійснив оплату вартості знищених зелених насаджень всупереч умов договору, тому просив стягнути з відповідача до бюджету вартість знищених зелених насаджень у розмірі 149 681 грн. 43 коп. та штраф у розмірі 224 522 грн. 15 коп.

В свою чергу, заперечуючи проти позову, відповідач зазначав, що акт перевірки, яким встановлено спірне порушення умов договору, складений позивачем 22.01.2024 (в зимовий період), в той час як згідно п. 6.1. договору періодичні перевірки проводяться не частіше ніж один раз на рік (навесні та восени). Крім того, в матеріалах справи відсутній наказ Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради про проведення позапланової перевірки. Також, відповідач вказував, що ним здійснено компенсацію відновної вартості не збережених зелених насаджень. Додатково відповідач зазначав, що внаслідок несприятливих погодних умов, 8 квітня 2024 року на підставі звернення гр. ОСОБА_1 та на виконання Наказу Державної екологічної інспекції України від 08.04.2024 року №343 було здійснено виїзд за адресою вул. Хімічна м. Одеса для проведення інспекційних заходів та зафіксовано на орендованій ТОВ «Бриз Трейдінг» земельній ділянці знищення зелених насаджень: Акація-7 шт., Клен-4 шт., Айлант-17 шт., тобто, всього 28 дерев, складено протокол про адміністративне правопорушення від 08.04.2024 №000762, і саме на підставі даного протоколу про адміністративне правопорушення від 08.04.2024 №000762 було здійснено обґрунтований розрахунок заподіяної ТОВ «Бриз Трейдінг» шкоди, яким розмір шкоди визначено в сумі 18 332,00 грн., і який було сплачено відповідачем 11.04.2024, що підтверджується платіжною інструкцією від 11.04.2024 року № 0.0..1. Також, перевіркою, яка проводилася позивачем раніше - 22 січня 2024 року, було виявлено відсутність більшої кількості зелених насаджень, ніж не вистачало пізніше- 8 квітня 2024 року, а саме - 40 дерев і 2 кущів. Крім того, заявлений позивачем у позовній заяві розмір заподіяної відповідачем шкоди не є належним чином обґрунтованим.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно зі статтею 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд дійшов наступних висновків.

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.

Для виконання вимог ст. 86 ГПК України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".

Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Відповідно до ст. 79 ГПК наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей".

Позовні вимоги позивача заявлені про стягнення з відповідача відновної вартості знищених зелених насаджень у сумі 149 681,43 грн. та штрафу у розмірі 224 522,15 грн., а загалом 374 203,58 грн. В обґрунтування поданого позову, позивач посилався на допущення відповідачем невиконання взятих на себе зобов`язань за Договором, укладеним між ними, та зазначав, що особа, якій завдано збитків, має право на їх відшкодування.

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено право кожного суб`єкта господарювання на захист своїх прав і законних інтересів шляхом, зокрема, присудження до виконання обов`язку в натурі, відшкодування збитків, іншими способами, передбаченими законом. Порядок захисту прав суб`єктів господарювання та споживачів визначається цим Кодексом, іншими законами.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Зазначена норма кореспондується з положеннями статей 224, 225 Господарського кодексу України, за змістом яких учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Проаналізувавши зміст укладеного між сторонами охоронного договору на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020, суд дійшов висновку, що за своєю правовою природою він є договором зберігання.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 936 Цивільного кодексу України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що на виконання умов охоронного договору на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020 уповноважений суб`єкт передав, а утримувач прийняв на зберігання та утримання в належному стані зелені насадження згідно з переліком, що підлягають охороні відповідно до цього договору, знаходиться на земельній ділянці площею 2,1767 га, за адресою м. Одеса, вул. Хімічна, 1/36, що підтверджується актом приймання передачі зелених насаджень від 08.10.2020.

Згідно зі ст. 28 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" охороні та відновленню підлягають усі зелені насадження в межах населених пунктів під час проведення будь-якої діяльності, крім зелених насаджень, які висаджені або виросли самосівом в охоронних зонах повітряних і кабельних ліній, трансформаторних підстанцій, розподільних пунктів і пристроїв. Охорона, утримання та відновлення зелених насаджень на земельних ділянках, переданих у власність, наданих у постійне користування або в оренду, здійснюється за рахунок коштів їх власників або користувачів відповідно до нормативів, затверджених у встановленому порядку.

Відповідно до пп. 2.1.3., 2.1., 2.1.6., 2.2.1., 2.2.5, 2.2.6., 2.2 Рішення Одеської міської ради від 11.12.2019 № 5450 -VII "Про затвердження Положення про Департамент екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради" одними із основних завдань департаменту є: здійснення заходів з визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості на території міста Одеси; здійснення заходів спрямованих на запобігання правопорушень у сфері охорони навколишнього природного середовища, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню. Відповідно до покладених завдань Департамент: здійснює контроль за додержанням природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення; в порядку, встановленому законодавством України, контролює дотримання вимог природоохоронного законодавства фізичними та юридичними особами на території міста Одеси; здійснює діяльність щодо притягнення правопорушників до адміністративної відповідальності у межах повноважень, визначених чинним законодавством, рішеннями Одеської міської ради її виконавчого комітету та розпорядженнями міського голови.

Як встановлено судом апеляційної інстанції, 08.10.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" (утримувач) та Комунальним підприємством "Міськзелентрест" (уповноважений суб`єкт) було укладено охоронний договір на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20, згідно з яким утримувач бере на себе зобов`язання щодо зберігання та утримання в належному стані зелених насаджень згідно з переліком, а також підписано Акт від 08.10.2020 приймання-передачі зелених насаджень за цим Договором.

Згідно із статтями 509, 526 Цивільного кодексу України, статтями 173, 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Відповідно до ст. 611 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. (ст. 549 Цивільного кодексу України).

При цьому Суд зазначає, що розуміння господарських санкцій у Господарському кодексі України є дещо ширшим поняття цивільно-правової неустойки. Під штрафними санкціями тут розуміються також і грошові суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити в разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності. Неустойка в розумінні ст. 549 Цивільного кодексу України - це спосіб забезпечення та санкція за порушення саме приватноправових (цивільно-правових) зобов`язань.

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими ГК та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення ЦК (частина перша статті 199 ГК)

Видами забезпечення виконання зобов`язання за змістом положень частини першої статті 546 ЦК є неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток, а частиною другою цієї норми визначено, що договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік забезпечувальних заходів для належного виконання зобов`язання не є вичерпним і сторони, використовуючи принцип свободи договору, передбачений статтею 627 ЦК, мають право встановити й інші, окрім тих, що передбачені частиною першою статті 546 ЦК, засоби, які забезпечують належне виконання зобов`язання, за умови, що такий вид забезпечення не суперечить закону.

Пунктом 5.1. договору передбачено, що відповідальність утримувача виникає у разі знищення або пошкодження зелених насаджень до ступеня припинення росту, у зв`язку із невиконанням умов договору утримувач сплачує відновну вартість зелених насаджень у сумі, розрахованій на момент повідомлення про пошкодження зелених насаджень (або виявлення таких пошкоджень уповноваженим органом) та штраф у розмірі 150 % відновної вартості зелених насаджень.

Згідно з абз. 7 п. 4 Порядку Про затвердження Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.2006 № 1045 відновна вартість зелених насаджень, що належать до комунальної власності, сплачується до відповідного місцевого бюджету.

Так, матеріали справи містять Акт від 28.05.2024 Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради позапланової перевірки додержання вимог Охоронного договору № МЗТ-охор-73/20 на зелені насадження від 08.10.2020, за яким визначено, що під час позапланової перевірки було встановлено факт відсутності 57 од. дерев та 2 од. кущів.

Департаментом екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради на адресу позивача було скеровано лист від 30.05.2024р. вих. №1042/03-07/68, за яким було зазначено щодо необхідності, зокрема, вжиття заходів, направлених на розрахунок відновної вартості зелених насаджень, штрафу та подальшого їх стягнення з відповідача за знищення 57 од. дерев та 2 од. кущів.

Також, позивачем на адресу відповідача було скеровано лист від 14.06.2024р. вих. №1451, за яким зазначено, що відновна вартість зелених насаджень становить 149 681,43 грн., штрафні санкції 224 522,15 грн., всього 374 203,58 грн.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Також, положеннями ст. 79 ГПК України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Так, 22.01.2024 Комунальним підприємством "Міськзелентрест" проведено перевірку наявності та стану зелених насаджень, зазначених в охоронному договорі на зелені насадження № МЗТ-охор.-73/20 від 08.10.2020, за наслідками якої складно акт перевірки від 22.01.2024,яким зафіксовано, що на орендованій відповідачем земельній ділянці відсутні 40 дерев та 2 куща, а розрахунок відновної вартості видалених зелених насаджень та штрафу складає 239 439,55 грн. (95 775,82 грн. відновна вартість, 239 439,55 грн. - штрафні санкції). Вказаний акт не містить застережень, що його складено в ході позапланової перевірки.

В свою чергу, згідно з п.6.1 договору контроль за додержанням умов цього договору здійснюється шляхом проведення періодичних планових та позапланових виїзних перевірок, які проводяться КП "Міськзелентрест". Періодичні перевірки проводяться не частіше ніж один раз на рік (навесні та восени), про що повідомляється утримувач не пізніше ніж за десять днів до дати проведення такої перевірки. Позапланові перевірки проводяться за наказом Управління екології та розвитку рекреаційних зон Одеські міської ради не частіше 2 разів на рік.

Проте, матеріали справи не містять належних доказів щодо повідомлення відповідача у порядку та строки, встановлені у п. 6.1 Договору про проведення перевірки, за результатами якої було оформлено Акт від 22.01.2024. Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що вказаний Акт від 22.01.2024 направлявся та/або вручався відповідачу та/або його уповноваженому представнику після проведення перевірки.

Також, суд апеляційної інстанції враховує, що позивачем до позову додано акт Державної аудиторської служби №20-24/3 від 11.03.2024 щодо ревізії фінансово-господарської діяльності Комунального підприємства «Міськзелентрест», в якому зазначено про недотримання доходів по охоронному договору з відповідачем в сумі 239 439,55 грн., з яких штраф - 143 663,73 грн.

При цьому, суд апеляційної інстанції враховує, що акт ревізії - це документ про результати проведеної перевірки (аудиту), який є носієм дій з фінансового контролю та інформації про виявлені недоліки саме позивача, а не відповідача, а тому може нести негативні наслідки саме для Київського науково-методичного центру по охороні, реставрації та використанню пам`яток історії, культури і заповідних територій.

При цьому акти ревізії та документальних перевірок не мають обов`язкового характеру та не можуть оспорюватися в суді.

Крім того, акт перевірки не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт перевірки, як вже зазначалося, є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

За умови існування між сторонами договірних правовідносин виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21.05.2018 у справі №922/2310/17 та у постанові Верховного Суду від 22.10.2019 у справі №922/59/19.

Окрім того, у постанові від 18.10.2018 у справі №917/1064/17 Верховний Суд зауважив, що акт перевірки є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог податкового, валютного та іншого законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу. Виявлені контролюючим органом порушення не впливають на умови укладеного між сторонами договору і не можуть їх змінювати, оскільки за своїми правовими наслідками акт ревізії у даному випадку фіксує порушення фінансової дисципліни учасника правовідносин, фінансово-господарська діяльність якого перевірялась. Акт ревізії не може змінювати, припиняти частково або повністю договірні правовідносини сторін, зобов`язання, визначені договором та підтверджені відповідними актами виконаних робіт.

Отже, суд апеляційної інстанції зазначає, що вказаний акт не є беззаперечною підставою для задоволення позовних вимог про стягнення збитків, оскільки виявлені таким органом порушення не можуть впливати на умови укладених між сторонами договорів і не можуть їх змінювати. Акт ревізії Державної фінансової інспекції України є документом, складеним з приводу наявності або відсутності відповідних порушень, та містить лише думку органу, який його склав. Викладені в акті висновки не мають заздалегідь обумовленої сили, тобто акт ревізії не є підставою для стягнення з відповідача коштів. Акт ревізії не є рішенням суб`єкта владних повноважень, не зумовлює виникнення будь-яких прав і обов`язків для осіб, робота (діяльність) яких перевірялися. Акт ревізії є носієм доказової інформації про виявлені контролюючим органом порушення вимог законодавства суб`єктами господарювання, документом, на підставі якого приймається відповідне рішення контролюючого органу.

Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.07.2018 у справі № 904/7287/17, від 20.06.2019 у справі № 916/1906/18.

З урахуванням наведеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутні підстави для покладення на відповідача відповідальності щодо відшкодування вартості відновних насаджень з посиланням на вказаний Акт №20-24/3 від 11.03.2024 Державної аудиторської служби.

Оцінюючи докази у сукупності, які надано позивачем на обґрунтування заявлених позовних вимог, з урахуванням заявленого предмету спору, суд також критично оцінює наданий з боку позивача та покладений в основу заявлених вимог доказ Акт від 28.05.2024 Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради позапланової перевірки додержання вимог Охоронного договору № МЗТ-охор-73/20 на зелені насадження від 28.05.2024, з огляду на наступне.

Також, стосовно доводів скаржника про те, що акт перевірки від 28.05.2024 не відповідає вимогам частини шостої статті 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» - суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Ч. 1 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Ч. 2 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що на підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Ч. 3 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що у посвідченні (направленні) на проведення заходу зазначаються:

найменування органу державного нагляду (контролю), що здійснює захід;

найменування суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснюється захід;

місцезнаходження суб`єкта господарювання та/або його відокремленого підрозділу, щодо діяльності яких здійснюється захід;

номер і дата наказу (рішення, розпорядження), на виконання якого здійснюється захід;

перелік посадових осіб, які беруть участь у здійсненні заходу, із зазначенням їх посади, прізвища, ім`я та по батькові;

дата початку та дата закінчення заходу;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд, інспектування тощо);

підстави для здійснення заходу;

предмет здійснення заходу;

інформація про здійснення попереднього заходу (тип заходу і строк його здійснення).

Ч. 4 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що Посвідчення (направлення) є чинним лише протягом зазначеного в ньому строку здійснення заходу.

Ч. 5 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що перед початком здійснення заходу посадові особи органу державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу органу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) без посвідчення (направлення) на здійснення заходу та службового посвідчення не має права здійснювати державний нагляд (контроль) суб`єкта господарювання.

Суб`єкт господарювання має право не допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходу, якщо вони не пред`явили документів, передбачених цією статтею.

Ч. 6 ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» визначено, що за результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості:

дату складення акта;

тип заходу (плановий або позаплановий);

форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо);

предмет державного нагляду (контролю);

найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід;

найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

У разі створення суб`єктом господарювання перешкод органу державного нагляду (контролю) чи його посадовим особам при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) в акті обов`язково зазначається опис дій чи бездіяльності, що призвели до створення таких перешкод, з посиланням на відповідні норми закону.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Акт від 28.05.2024 Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради містить графу стосовно осіб, в присутності яких проведена така перевірка, і згідно якої позапланова перевірка була проведена в присутності лише представників Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради (головного спеціаліста відділу екологічного контролю Дениса Сенца) та КП «Міськзелентрест» (агроном з захисту рослин відділу контролю за зеленими насадженнями Віталія Голощака). Проте, у графі Акту від 28.05.2024, яка передбачає зазначення присутності зокрема інших осіб (відповідача) - вказаний Акт не заповнений і в ньому не наведено відомостей, що представники відповідача викликались для проведення обстеження в установленому порядку та або не прибули та/або відмовились від прибуття і підписання акту.

Крім того, матеріали справи не містять і доказів того, що вказаний Акт від 28.05.2024 направлявся та/або вручався відповідачу та/або його уповноваженому представнику після проведення перевірки, як і складений на його підставі розрахунок від 06.06.2024 (зокрема і шляхом направлення за юридичною адресою місцезнаходження відповідача), що в сукупності підтверджує доводи скаржника про невідповідність вказаного акту приписам ст. 7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» в частині обставин проведення перевірки та повідомлення відповідача як про її проведення, так і про результати такої.

Також, в матеріалах справи наявний лист №1451 від 14.06.2024, яким позивач просив відповідача вирішити питання оплати вартості знищених зелених насаджень в сумі 374 203,58 грн., розрахованих на підставі листа Департаменту екології та розвитку рекреаційних зон Одеської міської ради від 30.05.2024 № 1042/03-07/68 та Акту позапланової перевірки додержання вимог охоронного договору, за яким встановлено відсутність 57 од. дерев та 2 од. кущів, які зазначені в охоронному договорі.

На підтвердження надсилання вказаної претензії позивачем було долучено до матеріалів справи роздруківку з сайту «Укрпошта» щодо поштового відправлення 430, яке вручено у м.Одеса 19.07.2024, без зазначення особи, якій здійснено таке вручення. Проте, суд апеляційної інстанції враховує, що юридичною адресою місцезнаходження відповідача є 01054 м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 31-А, при укладенні договору адреса відповідача також зазначена у м.Києві, пр. Соборності, 19, і матеріали справи не містять належних та допустимих доказів надсилання як вказаного листа, так і вищенаведених документів відповідачу на адресу його юридичного місцезнаходження як з метою повідомлення про проведення відповідних перевірок, так і для повідомлення про результати таких.

З огляду на викладене, враховуючи те, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами як факт проведення у встановленому законом порядку перевірки, якою позивач обгрунтовує розмір заявленої до стягнення суми вартості відновних насаджень, так і дотримання порядку проведення відповідних перевірок, обумовлених п. 6.1 Договору, у зв?язку з чим позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт стверджуваного відповідачем порушення, що виключає підстави для застосування до нього відповідальності, обумовленої договором, а тому позов за наведених позивачем доводів та обгрунтувань задоволенню не підлягає.

Стосовно доводів скаржника про те, що перевірка стану зелених насаджень, проводилась за адресою: м. Одеса, вул. Хімічна, 1/36, а отже, дана справа за виключною підсудністю підлягала розгляду Господарським судом Одеської області на підставі ч. 3 ст. 30 Господарського процесуального кодексу України - судом апеляційної інстанції відхиляється, з огляду на те, що у даній справі спір виник саме щодо наявності підстав для стягнення з відповідача коштів у вигляді відновної вартості насаджень, тобто є спором, обумовленим ст. 27 Господарського процесуального кодексу України, і не належить до спорів, обумовлених ст. 30 Господарського процесуального кодексу України, у зв?язку з чим доводи скаржника в цій частині не знайшли свого підтвердження та відхиляються.

Також, доводи скаржника про те, що акти перевірок суперечать вимогам Постанови Кабінету Міністрів України № 303 від 13.03.2022 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) в умовах воєнного стану», судом апеляційної інстанції також відхиляються, оскільки спростовуються змістом п. 2 вказаної постанови.

Усі інші доводи, обгрунтування посилання учасників справи судом апеляційної інстанції враховані, проте не є такими, що спростовують висновки суду у даній постанові.

З урахуванням наведеного, оцінивши наявні в матеріалах докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, позовні вимоги - не є законними та обгрунтованими, а тому задоволенню не підлягають з підстав, наведених у даній постанові.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 1 статті 277 Господарського процесуального кодексу України визначено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, знайшли своє часткове підтвердження під час апеляційного розгляду справи, з урахуванням мотивів даної постанови, у зв`язку з чим, на підставі ч. 1 ст. 277 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції дійшов висновку про необхідність скасування рішення суду першої інстанції та відмови у задоволенні позову повністю.

Розподіл судових витрат

Пунктом 2 ч. 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, що у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 14 статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

На підставі п. 2 ч. 1, ч. 14 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд апеляційної інстанції здійснює розподіл судових витрат наступним чином:

- судовий збір в сумі 4 490,44 грн. за подачу позову залишити за позивачем з урахуванням подачі позову через систему «Електронний суд»;

- з позивача на користь відповідача підлягає стягненню 6 735,66 грн. судовий збір за подачу апеляційної скарги, з урахуванням подачі позову через систему «Електронний суд»;

- учасники справи не позбавлені права звернутися з заявами про повернення сум зайво сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 129, 240, 269, 270, 273, 275, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" на рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 - задовольнити.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.11.2024 у справі №910/9636/24 скасувати.

3. Ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

4. Судовий збір за подачу позову залишити за позивачем.

5. Стягнути з Комунального підприємство "Міськзелентрест" (код 31185820, м.Одеса, вул. Хімічна, 3) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бриз Трейдінг" (код 42468456, м.Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 31-А) судовий збір за подачу апеляційної скарги в розмірі 6 735 (шість тисяч сімсот тридцять п?ять) грн. 00 коп.

6. Матеріали справи №910/9636/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених статтею 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.Р. Станік

Судді С.А. Гончаров

І.А. Іоннікова