УХВАЛА

м. Київ

17.07.2025Справа № 910/2401/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Чебикіної С.О., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентада Транс" ТОВ "Пентада Групп" І Компанія про забезпечення позову у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентада Транс" ТОВ "Пентада Групп" І Компанія до Товариства з обмеженою відповідальністю "МХ Консалтинг" про стягнення 4 310 131,01 грн., без виклику представників сторін,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 4 310 131,01 грн., з яких: 4 000 000,00 грн. заборгованості, 257 948,66 грн. інфляційних втрат та 52 182,35 грн. 3% річних за Договором № 20/09/23-01 МХ про надання поворотної фінансової допомоги від 20.09.2023 року на підставі статей 509, 525, 526, 530, 610-612, 625, 629, 1046, 1049, 1050 Цивільного кодексу України та статей 173-175, 193, 202, 230-232 Господарського кодексу України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження та підготовче засідання призначено на 31.03.2025 року.

08.04.2025 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх його рахунках у банківських або інших фінансових установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МХ Консалтинг" у межах ціни позову 4 310 131,01 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 року в задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентада Транс" ТОВ "Пентада Групп" І Компанія про забезпечення позову відмовлено.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 року позов задоволено частково, стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "МХ Консалтинг" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентада Транс" ТОВ "Пентада Групп" І Компанія 4 000 000,00 грн. заборгованості, 80 384,00 грн. інфляційних втрат, 18 739,73 грн. 3% річних та 49 189,49 грн. судового збору, в іншій частині позову відмовлено.

16.07.2025 року позивач звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що належать Товариству з обмеженою відповідальністю "МХ Консалтинг", які знаходяться на всіх його рахунках у банківських або інших фінансових установах, та на майно, яке належить Товариству з обмеженою відповідальністю "МХ Консалтинг", у межах ціни позову 4 310 131,01 грн., яку передано судді Чебикіній С.О. 17.07.2025 року згідно реєстру автоматизованого розподілу справ/матеріалів за № 07-22 від 16.07.2025 року.

Заяву про забезпечення позову позивач обґрунтовує тим, що відповідач ухиляється від виконання зобов`язань за Договором № 20/09/23-01 МХ про надання поворотної фінансової допомоги від 20.09.2023 року в частині своєчасного повернення грошових коштів не зважаючи на звернення позивача з вимогами про повернення коштів, а також звернення позивача з позовом до суду.

Крім того, позивач зазначає, що відповідно до звіту про фінансові результати за 1 квартал 2025 року діяльність відповідача є збитковою, оскільки лише за 1 квартал 2025 року відповідач отримав збиток у 2 573 000,00 грн., що підтверджує оцінені позивачем ризики, на яких він акцентував увагу при першому зверненні з заявою про забезпечення позову, попри це втрата відповідачем основного клієнта (більше 5% у загальній сумі виручки) АТ "СК "Саламандра", ліцензії якого на провадження діяльності з надання фінансових послуг були анульовані відповідно до рішення Національного банку України № 166-рш від 14.05.2024 року, що призвело до втрати основного виду доходу відповідача.

На думку заявника, у випадку не вжиття співрозмірних та адекватних заходів забезпечення позову, а також враховуючи нерозривний зв`язок між накладенням арешту на грошові кошти та майно у розмірі суми стягнення, яка є предметом спору, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у майбутньому.

Згідно зі статтею 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до приписів статті 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. При зверненні до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту, заявник зобов`язаний надати докази того, що запропонований захід забезпечення позову дійсно може виключити можливість невиконання або утруднення виконання судового рішення.

Заходи забезпечення позову не повинні мати наслідком припинення господарської діяльності суб`єкта господарювання.

Заява про забезпечення позову не може ґрунтуватися на припущеннях заявника. Особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати необхідність вжиття відповідного заходу забезпечення позову.

Проте, з доданих заявником доказів до заяви про забезпечення позову не вбачається у розумінні вищевказаних положень Господарського процесуального кодексу України наявності обставин, які б дійсно могли призвести до ускладнення виконання судового рішення по справі у разі задоволення позову.

Крім того, в заяві про забезпечення позову заявник просить суд накласти арешт на грошові кошти, що належать відповідачу, які знаходяться на всіх його рахунках у банківських або інших фінансових установах, та на майно, яке належить відповідачу, у межах ціни позову 4 310 131,01 грн., проте за рішенням Господарського суду міста Києва від 16.07.2025 року стягнуто на користь позивача з відповідача загальну суму грошових коштів у розмірі 4 099 123,73 грн., що в свою чергу свідчить про необґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів в частині розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову.

Розглянувши мотиви поданої заяви, з урахуванням того, що заявник не надав доказів в обґрунтування того, що невжиття заходів до забезпечення позову вказаним в заяві шляхом, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду, суд приходить до висновку, що в задоволенні заяви позивача про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись статтями 136, 137, 140, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Пентада Транс" ТОВ "Пентада Групп" І Компанія про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та підлягає оскарженню в порядку розділу IV ГПК України.

Суддя С.О. Чебикіна