У Х В А Л А

22 липня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/411/25

Господарський суд Чернігівської області у складі судді Шморгуна В. В., розглянувши заяву представника позивача адвоката Гедз Ю. В. про ухвалення додаткового рішення у справі

За позовом: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ»,

, вул. Федорова Івана, будинок 32 літ. А, м. Київ, 03038

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «КАІР-1»,

, вул. Пирятинська, 129, м. Прилуки, Чернігівська область, 17500

Предмет спору: про стягнення 1 238 288,68 грн,

ПРЕДСТАВНИКИ СТОРІН:

не викликались

ВСТАНОВИВ:

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УСГ» звернулось до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «КАІР-1», у якому просить стягнути з відповідача кошти в розмірі 1 238 288,68 грн як відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у порядку суброгації.

Ухвалою суду від 30.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Рішенням суду від 20.06.2025 позов задоволено повністю та стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «КАІР-1» на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УСГ» 1 238 288,68 грн шкоди та 14 859,46 грн витрат зі сплати судового збору.

23.06.2025 представник позивача через підсистему «Електронний суд» подала до суду заяву про ухвалення додаткового рішення, у якій просить: визнати причини незвернення з заявою про долучення доказів про понесення витрат на правничу допомогу поважними; ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ТОВ «КАІР-1» на користь ПрАТ «Страхова компанія «УСГ» витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн, яка отримана судом, що розглядав справу 21.07.2025.

Стаття 244 Господарського процесуального кодексу України передбачає можливість суду ухвалити додаткове рішення у разі, якщо 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно з ч. 3 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Згідно з ч. 1 ст. 124 Господарського процесуального кодексу України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Частиною 8 статті 129 ГПК України передбачено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Верховний Суд, вирішуючи питання про витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, на професійну правничу допомогу та своєчасне подання доказів понесення додаткових витрат на професійну правничу допомогу, послідовно і логічно зробив такі висновки щодо застосування норм процесуального права у подібних правовідносинах:

- практична реалізація принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України) (пункт 97 Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі 922/1964/21);

- право сторони, яка має намір отримати за результатами розгляду спору по суті відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок іншої сторони, керуючись положеннями статей 124, 129 ГПК України, кореспондується з її обов`язками: по-перше, зазначити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла або очікує понести у зв`язку із розглядом справи у першій заяві по суті спору; по-друге, заявити про це до закінчення судових дебатів у справі; по-третє, подати до суду докази на підтвердження розміру таких витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду (пункт 1.20 додаткової постанови Верховного Суду від 19.07.2021 у справі №910/16803/19);

- додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою, ухвалюється в тому самому складі та порядку, що й первісне судове рішення. Додаткове судове рішення є засобом усунення неповноти судового рішення, внаслідок якої, зокрема, залишилося невирішеним питання про судові витрати, складовою частиною яких є компенсація стороні витрат правничої допомоги. Також додаткове судове рішення може бути процесуальним засобом реалізації прав учасника справи, якщо воно ухвалюється за спеціальною заявою такого учасника, поданою з дотриманням відповідної процедури. Так, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 246 ЦПК України). Подібне право має сторона в господарському судочинства згідно з частиною першою статті 221 ГПК України (пункт 7.24 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі №911/3312/21);

- правила подання до закінчення судових дебатів у справі доказів на підтвердження понесених сторонами судових витрат встановлюються у випадку, коли справа слухається у відкритому судовому засіданні. В іншому випадку, коли справа призначається до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін для вирішення судом питання розподілу судових витрат у справі достатнім буде зазначити про ці докази у прохальній частині позовної заяви або ж надати їх протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови попередження про це до прийняття рішення по суті (постанова Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №620/2936/20);

- потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду (постанова Верховного Суду від 29.06.2022 у справі №161/5317/18).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд у своєму рішенні від 20.06.2025 у цій справі вказав: «У позовній заяві позивач зазначив, що додатками до неї, зокрема, є копія договору про надання правничої допомоги; копія Акта виконаних робіт до Договору про надання правничої допомоги; копія платіжного доручення про оплату витрат на професійну правничу.

Проте до позовної заяви позивач додав лише перші дві сторінки договору про надання правничої допомоги №20-12/24-ЮП від 26.12.2024; копії акта виконаних робіт та копії платіжного доручення про оплату витрат на професійну правничу взагалі не надано, про що відділ документального забезпечення (канцелярією) Господарського суду Чернігівської області склав акт про відсутність документа №28/2025 від 01.05.2025.

Вказаний акт про відсутність документа був доставлений позивачу в його Електронний суд 01.05.2025 о 18:49, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа.

Однак до ухвалення судом рішення у цій справі позивач не надав суду договору про надання правової (правничої) допомоги, укладеного з адвокатом, де встановлено розмір та/або порядку обчислення таких витрат, а також доказів фактичного надання адвокатом послуг з правничої допомоги у цій справі.

Відповідної заяви про подання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду матеріали справи також не містять.

Відтак підстави для здійснення розподілу судових витрат позивача на професійну правничу допомогу адвоката у суду відсутні».

У поданій заяві про ухвалення додаткового рішення представник позивача зазначила, що позивачеві не зрозуміло, з яких причин копії відповідних документів не були довантажені до системи «Електронний суд», оскільки усі документи було відскановано одним файлом. Також позивач звертає увагу суду на те, що про складення акта щодо відсутності зазначених документів йому стало відомо лише з тексту судового рішення, оскільки такий акт в повідомленнях Електронного кабінету позивача відсутній, що підтверджується витягом з Електронного суду. Відтак позивач просить визнати причини незвернення до суду із заявою про долучення доказів про понесення витрат на правничу допомогу поважними.

Розглянувши ці доводи представника позивача, суд зазначає, що:

- по-перше, саме позивач формував електронний файл із доданими до позовної заяви сканованими копіями документів, а тому усі ризики та відповідальність за повноту його змісту, належне сканування та завантаження до підсистеми «Електронний суд» несе сам позивач. Відтак усі технічні чи інші недоліки, пов`язані з відсутністю частини документів у поданому файлі, покладаються саме на позивача;

- по-друге, як встановив суд, акт про відсутність документа №28/2025 від 01.05.2025 був доставлений до підсистеми «Електронний суд» 01.05.2025 о 17:35, що підтверджується карткою руху документа, а позивач отримав цей акт 01.05.2025 о 18:49.

За наведених обставин, суд доходить висновку, що вказані позивачем причини ненадання доказів понесених витрат на професійну правничу допомогу не є поважними, а обумовлені суб`єктивною поведінкою позивача, пов`язаною з неналежною підготовкою та поданням таких доказів разом з позовною заявою.

Враховуючи вищевикладене, з огляду на недотримання позивачем приписів ч. 8 ст. 129 ГПК України, а саме неподання доказів витрат на професійну правничу допомогу разом з позовною заявою або до закінчення розгляду справи по суті, а також незаявлення про їх подання протягом п`яти днів після ухвалення судом рішення у цій справі, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення заяви позивача та ухвалення додаткового рішення у цій справі.

У зв`язку з перебуванням судді Шморгуна В.В. у відпустці у період з 23.06.2025 по 20.07.2025, ця ухвала постановляється після виходу судді на роботу.

Керуючись ст. 124, 129, 233-235, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити Приватному акціонерному товариству «Страхова компанія «УСГ» в ухваленні додаткового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Ухвалу може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строки, визначені ст. 256 Господарського процесуального кодексу України.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/.

Суддя В. В. Шморгун