РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

24.06.2025Справа № 910/1081/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Маринченка Я.В., за участі секретаря судового засідання Панасюк Ю.М. розглянувши матеріали справи

За позовом Фізичної особи-підприємця Сохи Семена Сергійовича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль»

про розірвання договору та стягнення 35057,84 грн

за участі:

позивача - Соха С.С.

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Соха Семен Сергійович звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль» про розірвання договору та стягнення 35057,84 грн.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем допущено істотне порушення умов укладеного між сторонами Договору №1-13/12/24 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 13.12.2024, що полягає у ненаданні відповідачем передбачених Договором послуг в повному обсязі та у встановлені строки, за які позивачем було здійснено попередню оплату у розмірі 22000 грн. На підставі викладеного, позивач просить суд розірвати Договір №1-13/12/24 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 13.12.2024, стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 22000 грн, а також нараховані 3% річних у розмірі 57,84 грн. Окрім того, позивачем заявлено до стягнення збитки у розмірі 13000 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов.

Відповідач уповноваженого представника у судове засідання не направив, протягом усього часу розгляду справи відзиву на позов не подав, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направив.

Розглянувши матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13.12.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль» (далі - Виконавець) та фізичною особою-підприємцем Сохою Семеном Сергійовичем (далі - Замовник) укладено Договір №1-13/12/24 про надання інформаційно-консультаційних послуг (далі - Договір) відповідно до умов якого Виконавець зобов`язується надати Замовнику, а Замовнику прийняти та оплатити інформаційно-консультаційні послуги (далі - послуги). (п.1.1. Договору)

Повний перелік послуг, їх обсяг, кількість, деталізація, умови та строки надання яких викладені у Додатку №1 до Договору, який є невід`ємною частиною даного Договору. (п.1.2. Договору)

Відповідно до п.4.2. Договору Виконавець здійснює надання послу поетапно згідно умов укладеної Сторонами Специфікації до Договору. По завершенню надання послуг за кожним етапом Виконавець передає Замовнику їх результати згідно вимог кожного етапу. Результати наданих послуг підтверджується Актами приймання-передачі наданих послуг по кожному етапу окремо, які підписуються Замовником протягом 7 (семи) календарних днів з моменту його отримання.

Згідно з п.4.4. Договору оплата послуг здійснюється Замовником шляхом перерахування коштів на банківський рахунок Виконавця у вигляді попередньої оплати за кожен етап окремо на підставі виставлених рахунків протягом 2 (двох) робочих днів з моменту їх отримання.

Пунктом 8.1 Договору визначено, що сторони погоджуються використовувати електронний документообіг для обміну документами, що стосуються виконання цього договору

Специфікацією до Договору сторони визначили етапи роботи , їх деталізацію, терміни виконання та загальну вартість, зокрема:

- аналіз: вивчення процесу управління компанією (суб`єктом господарювання); аналіз всіх наданих фінансових показників для виявлення проблематики та формування рішень щодо налагодження процесів; аналіз роботи підприємства за 2024 рік (при необхідності також 2023);

- звіт: надання письмового звіту по аналізу бізнес-процесів та фінансового стану підприємства; надання письмового звіту щодо ведення і коректності фінансової звітності;

- рекомендації: рекомендації з питань фінансової діяльності; надання рекомендацій щодо виявленої проблематики та вузьких ділянок; поради в письмовій формі з питань стратегії фінансового розвитку підприємства Замовника;

- планові кроки по подальшому веденню фінансів: прописання рекомендованих кроків для впровадження обліку;

- результати і досягнення: 1. Запропонувати напрям фінансової стратегії 2. Встановити пріоритети розвитку і розподілу ресурсів; 3. Надати шаблони звітності для компанії і правки до існуючої системи; 4. Аналіз відповідності компанії фінансовим нормам і правилам діяльності; 5. Запропонувати способи оптимізації і поліпшення системи; 6. Надання рекомендацій щодо витратності і ціноутворення; 7. Проаналізувати системи оплатності та діяльності спеціалістів з подальшими рекомендаціями щодо адаптування до фінансового плану для досягнення цілей компанії; 8. Аналіз фінансових показників і виявлення можливостей для підвищення доходів, зменшення витрат; 9. Оцінка ключових і додаткових показників щодо ведення фінансової діяльності компанії; 10. Аудит усіх напрямів для виявлення низько рентабельних сегментів, їх оптимізації або скорочення; 11. Виявити надмірні навантаження на фінансову систему; 12. Пропозиція програм і сервісів щодо впровадження у бізнес-діяльності компанії.

Термін виконання - 1-2 тижні.

Загальна вартість - 22000 грн.

Згідно ст.901 ЦК України визначено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем було виставлено позивачу рахунок на оплату №76 від 13.12.2024 на суму 22000 грн.

Судом встановлено, що позивачем на виконання умов Договору було здійснено попередню оплату у розмірі 22000 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №5702-27ТТ-6719-ХМОМ від 13.12.2024.

Судом зазначає, що строк виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо надання позивачу визначених Договором та Специфікацією послуг є таким, що настав.

В той же час, як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача, відповідачем не було надано позивачу послуги у встановленому Договором та Специфікацією обсязі та строки, що підтверджується, зокрема, наданими скріншотами електронного листування між позивачем та відповідачем.

Крім того, відповідачем було складено, підписано та направлено 03.01.2025 позивачу (отримано 03.01.2025) Акт надання послуг №1 від 02.01.2025 на суму 22000 грн.

Позивачем вказаний Акт надання послуг не було підписано та 07.01.2025 направлено відповідачу (отримано 08.01.2025) заперечення до Акту виконаних робіт №1 з обґрунтуваннями. Також позивач просив повернути сплачені ним грошові кошти у повному обсязі протягом 3 календарних днів з дня надсилання цього заперечення.

Відповідач у своїй відповіді від 16.01.2025 вказав, що претензія позивача є необґрунтованою та безпідставною.

Відповідно до ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки виконання зобов`язання, проведене належним чином, є однією із підстав його припинення (ст. 599 Цивільного кодексу України), то виконання боржником, у даному випадку ТОВ «Фінансовий контроль» як виконавцем за договором (зобов`язаною стороною за Договором в частині надання послуг), повинно бути підтверджено відповідачем належним чином.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

За приписами ч.1 ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Стандарт доказування «вірогідність доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати саме ту їх кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Враховуючи викладене в сукупності, обставини, встановлені під час розгляду справи, суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено та не надано належних, допустимих та вірогідних доказів в розумінні ст.76-79 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження виконання та надання Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль» послуг за Договором у строки та обсяги передбачені Договором та Специфікацією.

Відповідно до ст. 188 Господарського кодексу України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускається. Якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду. Якщо судовим рішенням договір змінено або розірвано, договір вважається зміненим або розірваним з дня набрання чинності даним рішенням, якщо іншого строку набрання чинності не встановлено за рішенням суду.

Отже, за змістом наведеної норми, розірвання господарського договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути встановлені законом або безпосередньо в договорі.

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження так як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли право на односторонню відмову у сторони відсутнє, намір розірвати договір може бути реалізований за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а у разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору, - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. (ч.4 ст.188 Господарського кодексу України).

Частинами першою та другою статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Оскільки, як встановлено судом вище, відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання за Договором у частині виконання та надання послуг у визначених обсягах та строки, враховуючи вищевикладені положення норм чинного законодавства України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання Договору №1-13/12/24 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 13.12.2024 та стягнення з відповідача заборгованості (сплаченої позивачем попередньої оплати) у розмірі 22000 грн підлягають задоволенню.

Щодо заявлених до стягнення 3% річних у розмірі 57,84 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи пред`явлення позивачем у запереченні від 06.01.2025 до Акту виконаних робіт вимоги про повернення грошових коштів протягом 3 календарних днів з дня надсилання цього заперечення, відповідно до положень ст. 530 ЦК України останнім днем для повернення відповідачем грошових коштів було - 10.01.2025, а першим днем прострочення такого зобов`язання було - 11.01.2025.

Здійснивши власний розрахунок 3% річних за період з 11.01.2025 по 28.01.2025, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3% річних у розмірі 32,55 грн.

Щодо заявлених до стягнення збитків у розмірі 13000 грн, суд зазначає наступне.

Як зазначає позивач вказані збитки були спричинені невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань з надання послуг за №1-13/12/24 про надання інформаційно-консультаційних послуг від 13.12.2024, внаслідок чого позивач був вимушений укласти новий Договір на надання інформаційно-консультаційних послуг від 03.01.2025 з іншим контрагентом - ФОП Миславський Інокентій Володимирович у якому загальна вартість послуг становить 35000 грн, що більше на 13000 грн від вартості послуг за початковим Договором з відповідачем.

Відповідно до положень частин першої - третьої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Отже, відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною в силу положень статті 22 ЦК України, а порушення цивільного права, внаслідок якого особі завдано збитки, є підставою для їх відшкодування.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Відповідно до положень частини першої статті 225 ГК України, до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: - вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; - додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; - неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; - матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Отже збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує його інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у неодержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконано боржником.

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків може бути покладено на особу за наявності в її діях складу цивільного правопорушення. На позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок між такою поведінкою із заподіяними збитками. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина у заподіянні збитків

Під шкодою розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо).

Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення. Якщо ж кредитор не вжив достатніх заходів, щоб запобігти виникненню збитків чи зменшити їх, шкода з боржника не стягується.

За приписами ст.623 ЦК України, розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред`явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Суд може задовольнити вимогу про відшкодування збитків, беручи до уваги ринкові ціни, що існували на день ухвалення рішення. При визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання.

Системний аналіз положень частини першої статті 42, частини першої статті 44 ГК України дає підстави для висновку, що будь-яка підприємницька діяльність суб`єктів господарювання здійснюється на підставі комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Відтак, суб`єкти господарювання повинні враховувати наявність таких ризиків та усвідомлювати наслідки вчинюваних ними дій.

Позивачем на підтвердження спричинення відповідачем збитків у розмірі 13000 грн додано до матеріалів справи Договір на надання інформаційно-консультаційних послуг від 03.01.2025 з додатком №1, звіт щодо виконання інформаційно-консультаційних послуг від 14.01.2025, акт приймання-передачі наданих послуг від 15.01.2025 на суму 35000 грн.

Доказів, які б підтверджували сплату позивачем грошових коштів за Договором від 03.01.2025 матеріали справи не містять.

Суд звертає увагу на те, що у разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення (чи утримання від) таких дій.

Позивачем також не надано доказів, які б підтверджували неможливість позивача укласти новий договір на таких самих або більш вигідних умовах щодо вартості послуг, так само як і не надано доказів на підтвердження ринкової вартості спірних послуг.

Отже, позивачем фактично не доведено наявності та розміру понесених збитків, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача збитків у розмірі 13000 грн.

Згідно із ч.2-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Частиною 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідачем не надано суду доказів на спростування викладених у позові обставин.

З урахуванням положень ст.129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, ст.ст.232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Розірвати Договір №1-13/12/24 від 13.12.2024 укладений між Фізичною особою-підприємцем Сохою Семеном Сергійовичем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансовий контроль» (04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців 77, офіс 702; ідентифікаційний код 44524758) на користь Фізичної особи-підприємця Сохи Семена Сергійовича ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) заборгованість у розмірі 22000 (двадцять дві тисячі) грн, 3% річних у розмірі 32 (тридцять дві) грн 55 коп., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 3944 (три тисячі дев`ятсот сорок чотири) грн 66 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено: 07.07.2025

Суддя Я.В. Маринченко