ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"10" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/5624/24

Господарський суд Одеської області у складі головуючої судді Демченко Т.І.

За участі секретаря судового засідання Волкової Ю.О.

дослідивши матеріали справи,

За заявою: фізичної особи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність,

За участю представників сторін та учасників:

заявник: не з`явився;

від заявника: Серебрій Г.Г. (на підставі ордеру серії ВН №1451182 від 20.12.2024);

від кредитора ОСОБА_2 : Купріна І.В. (на підставі ордеру серії ВН №1437057 від 24.01.2025);

керуючий реструктуризацією: арбітражний керуючий Колмикова Тетяна Олександрівна

від кредитора ОСОБА_3 : не з`явився

Обставини справи

Фізична особа ОСОБА_1 звернулася до Господарського суду Одеської області із заявою (вх. ГСОО №5767/24 від 25.12.2024) про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність на підставі положень Кодексу України з процедур банкрутства, посилаючись на наявність заборгованості у сумі 2 930 395,86 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 30.12.2024 прийняв заяву до розгляду та призначив розгляд заяви на 17.01.2025.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 17.01.2025 відкрив провадження у справі про неплатоспроможність; ввів процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 ; ввів мораторій на задоволення вимог кредиторів; керуючим реструктуризацією боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 призначив арбітражного керуючого Колмикову Тетяну Олександрівну; зобов`язав керуючого реструктуризацією провести інвентаризацію майна боржника та визначити його вартість; оприлюднив на офіційному веб-порталі судової влади України оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Господарський суд Одеської області ухвалою від 12.02.2025 прийняв до розгляду заяву ОСОБА_3 з грошовими вимогами до ОСОБА_1 у сумі 2 835 050,40 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 31.03.2025 прийняв до розгляду уточнену заяву ОСОБА_2 з грошовими вимогами до ОСОБА_1 у сумі 1 074 431,48 грн.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 16.04.2025 визнав конкурсні грошові вимоги ОСОБА_3 до фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 2 835 050,40 грн, що підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів та витрати у сумі 6 056,00 грн (судовий збір), що підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 25.04.2025 визнав конкурсні грошові вимоги ОСОБА_2 до фізичної особи ОСОБА_1 у сумі 1 074 431,48 грн, що підлягають задоволенню у другу чергу задоволення вимог кредиторів та витрати у сумі 6 056,00 грн (судовий збір), що підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 25.04.2025 визначив розмір та перелік визнаних господарським судом вимог конкурсних кредиторів для внесення керуючим реструктуризацією до реєстру вимог кредиторів; зобов`язав керуючого реструктуризацією провести збори кредиторів, які мають відбутися не пізніше 14 днів з дня постановлення цієї ухвали; призначив засідання суду, на якому буде розглянуто погоджений кредиторами план реструктуризації боргів або прийнято рішення про перехід до процедури погашення боргів чи про закриття провадження у справі призначити на 04 червня 2025 року об 11:00 год.

20.05.2025 до суду від кредитора ОСОБА_3 надійшла заява, в якій вона просить припинити процедуру реструктуризації боргів фізичної особи ОСОБА_1 у звязку із непогодженням кредитора з нею; визнати банкрутом ОСОБА_1 ; ввести відносно фізичної особи ОСОБА_1 процедуру погашення боргів (а.с. 15-17 том 4).

У судовому засіданні 04.06.2025 суд задовольнив клопотання представника кредитора ОСОБА_2 та оголосив у справі перерву для подання додаткових доказів, справу призначив до розгляду на 11.06.2026 о 14:15.

09.06.2025 від арбітражного керуючого Колмикової Т.О. до суду надійшли додаткові пояснення щодо реального огляду майна ОСОБА_1 на території Франції (а.с. 46-53 том 4).

09.06.2025 до суду від представника кредитора ОСОБА_2 надійшло клопотання про закриття провадження у справі про банкрутство (а.с. 57-69).

11.06.2026 засідання суду не відбулося у зв`язку із тимчасовою непрацездатністю судді Демченко Т.І.

Господарський суд Одеської області ухвалою від 17.06.2025 призначив засідання у справі на 01 липня 2025 року о 14:00.

Під час розгляду справи 01.07.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав його ухвалення та проголошення до 10.07.2025.

Щодо закриття провадження у справі про неплатоспроможність

Частиною шостою статті 12 ГПК України визначено, що господарські суди розглядають справи про банкрутство у порядку, передбаченому цим Кодексом для позовного провадження, з урахуванням особливостей, встановлених Законом про банкрутство.

Відповідно до частини першої статті 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, ГПК України, іншими законами України.

Стаття 6 КУзПБ визначає перелік судових процедур, які застосовуються щодо боржника. Згідно з частиною другою названої статті до боржника - фізичної особи застосовуються такі судові процедури: реструктуризація боргів боржника; погашення боргів боржника. Процедура погашення боргів боржника вводиться у справі про неплатоспроможність разом з визнанням боржника банкрутом.

Реструктуризація боргів боржника - це судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника.

Погашення боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою задоволення вимог кредиторів за рахунок реалізації майна банкрута, визнаного банкрутом у порядку, встановленому цим Кодексом (стаття 1 КУзПБ).

За змістом статті 116 КУзПБ лише боржник наділений правом ініціювати справу про його неплатоспроможність.

За змістом приписів Книги четвертої КУзПБ законодавцем презюмується, що фізична особа - боржник, ініціюючи стосовно себе справу про неплатоспроможність, прагне досягнути компромісу з кредиторами щодо зміни способу та порядку виконання його зобов`язань, а у разі недосягнення згоди стосовно плану реструктуризації боргів, такий боржник припускає визнання його банкрутом і задоволення кредиторських вимог за рахунок коштів від продажу його майна.

Реструктуризація боргів боржника - судова процедура у справі про неплатоспроможність фізичної особи, що застосовується з метою відновлення платоспроможності боржника шляхом зміни способу та порядку виконання його зобов`язань згідно з планом реструктуризації боргів боржника (стаття 1 КУзПБ).

Отже, ця судова процедура є першим, обов`язковим та пріоритетним етапом справи про неплатоспроможність фізичної особи, у якій боржник може реалізувати право на зміну способу та порядку сплати боргів з урахуванням його об`єктивних можливостей і прагнення до розрахунку з кредиторами, маючи гарантії залишення частини доходу на задоволення побутових потреб та може отримати прощення (списання) кредиторських вимог чи їх частини.

З огляду на мету та цілі КУзПБ інститут неплатоспроможності фізичних осіб призначений для зняття з боржника - фізичної особи тягаря боргів, які мають значний розмір та не можуть бути погашені за рахунок поточних доходів і належного цій особі майна. Правове регулювання відносин, що виникають між боржником та іншими учасниками справи про неплатоспроможність, має на меті поетапно створити для боржника - фізичної особи найбільш сприятливі умови для погашення боргів шляхом їх реструктуризації, а при нерезультативності таких заходів - забезпечити ефективний механізм продажу активів боржника (правові висновки Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

За такого підходу у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи скористатися правом на реабілітацію, зокрема у спосіб, що певною мірою утискає інтереси кредиторів, заслуговує лише чесний і сумлінний боржник, інше б суперечило принципу добросовісності, який ґрунтується на приписах статей 3 та 13 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), відповідно до яких дії учасників правовідносин мають бути добросовісними (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України), тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, а також завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини друга, третя статті 13 ЦК України).

Тому до боржника - фізичної особи КУзПБ установлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Зокрема, задля отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності у судовій процедурі реструктуризації боргів КУзПБ покладає на боржника обов`язки:

- повідомити про обставини, що стали підставою для звернення до суду (пункт 3 частини другої статті 116 КУзПБ), отже обґрунтувати природу і причини неплатоспроможності, надати інформацію щодо витрачання коштів, отриманих від кредитора (кредитодавця, позикодавця), та/або щодо руху основних активів з часу виникнення зобов`язань перед кредиторами тощо;

- надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4 -11 частини третьої статті 116 КУзПБ), тому у разі необхідності і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог;

- подати проект плану реструктуризації боргів та співпрацювати з керуючим реструктуризацією і зборами кредиторів при погодженні його змісту (частина четверта статті 116, частина сьома статті 126 КУзПБ).

КУзПБ містить низку процесуальних запобіжників задля уникнення недобросовісного використання боржником судових процедур неплатоспроможності, зокрема передбачає закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї, приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї, якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю (пункти 1-3 частини 7 статті 123 КУзПБ).

Системне тлумачення цих приписів свідчить, що за їх змістом законодавець закріпив у спеціальних нормах КУзПБ принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім виконання плану реструктуризації боргів боржника, у інших випадках за Книгою четвертою КУзПБ закриття провадження у справі під час судової процедури реструктуризації боргів не може вважатися очікуваним процесуальним рішенням для боржника з огляду на "добровільність банкрутства" фізичної особи та основну мету цього провадження - соціальну реабілітацію добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

У розвиток цієї правової позиції Верховний Суд наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому, обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого: ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки (постанова Верховного Суду від 21 січня 2025 року cправа №904/3867/23).

Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі №903/806/20 сформулював принцип добросовісної поведінки боржника - фізичної особи, за яким право на звільнення від боргів та відновлення платоспроможності у судових процедурах неплатоспроможності фізичної особи набуває лише добросовісний боржник, який не за своїм неправомірним умислом потрапив у стан неплатоспроможності, сумлінно виконує обов`язки боржника та не приховує обставин, що можуть вплинути на розгляд справи чи задоволення кредиторських вимог, при цьому демонструє дієве прагнення до компромісу з кредиторами щодо умов реструктуризації боргів та в межах об`єктивних можливостей вживає заходів до задоволення їх вимог.

Саме такий боржник реалізує право ініціювати провадження у справі про власну неплатоспроможність не на шкоду кредиторам, а для досягнення легітимної мети цього провадження - соціальної реабілітації добросовісного боржника за спеціальною судовою процедурою шляхом реструктуризації заборгованості та/або звільнення від боргів задля відновлення його платоспроможності.

Розкриваючи питання процесуальних запобіжників для недобросовісних боржників судова палата для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 26.05.2022 у справі № 903/806/20 також зауважила, що Кодекс України з процедур банкрутства містить цілий ряд процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї; якщо боржника притягнуто до адміністративної чи кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю.

Отже здійснюючи у справі про неплатоспроможність судовий контроль суд повинен оцінювати добросовісність боржника.

Добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, з якими КУзПБ пов`язує можливість альтернативного вирішення господарським судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника, у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом при ухваленні рішення про закриття провадження у справі замість переходу до процедури погашення боргів боржника (постанова Верховного Суду від 26.05.2022 у справі №903/806/20).

Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до компетентного суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи. Подання декларації про майновий стан надає можливість не лише встановити перелік та вартість майна, стан доходів та витрат на відповідну дату, а й динаміку розміру активів за відповідний період (постанова Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

Таким чином, боржник як особа яка ініціює провадження у справі про власну неплатоспроможність повинна дотримуватися відповідних стандартів щодо взаємодії із судом та кредиторами, що ґрунтується на добросовісності, чесності, відкритості. Дії боржника не повинні мати ознак ухилення від таких стандартів поведінки боржника у процедурі неплатоспроможності.

Натомість у справі, що розглядається, суд, заслухавши особисті пояснення заявника ОСОБА_1 , пояснення інших учасників справи, дослідивши подані до суду письмові докази, що містяться в матеріалах справи, установив ряд суперечностей, які не відповідають добросовісній поведінці боржника, а навпаки свідчать про прагнення отримати переваги процедур неплатоспроможності, зокрема, звільнитися від боргів.

Так, суд установив, що 15 листопада 2016 року ОСОБА_1 позичила у ОСОБА_2 43000 доларів США на 6 місяців із зобов`язанням сплачувати певні відсотки.

Кредитор ОСОБА_2 вважає, що боржниця не мала наміру повертати ці кошти, що свідчить про оману з боку останньої та зловживання довірою ОСОБА_2 , оскільки протягом 8 років ОСОБА_1 за допомогою своїх родичів та знайомих зробила усі можливі дії, щоб не повертати вказані грошові кошти, що підтверджується такими обставинами, викладеними у заяві про закриття провадження.

Не отримавши через 6 місяців позичені кошти, ОСОБА_2 звернулася з позовною заявою до Малиновського районного суду м. Одеси про стягнення коштів за договором позики.

З метою забезпечення позову Малиновського районного суду м. Одеси 18.05.2017 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 .

Разом з тим, судом було допущено описку в зазначеній ухвалі та по-батькові ОСОБА_4 зазначено ОСОБА_5 замість ОСОБА_6 , чим одразу скористалася ОСОБА_1 та з метою неповернення коштів ОСОБА_2 25.05.2017 уклала договір дарування зазначеної квартири зі своєю матер`ю ОСОБА_7 , що значно ускладнило у подальшому повернення коштів (копія договору дарування додається). ·

Після цього, з метою повернення своїх коштів, ОСОБА_2 вимушена була знову звернутися до суду з позовом вже про визнання недійсним договору дарування квартири АДРЕСА_2 , укладеного 25.05.2017 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Постановою Одеського апеляційного суду від 24.10.2019 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 10.04.2019 року, яким відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_7 про визнання недійсним договору дарування скасовано. Визнано недійсним договір дарування від 25 травня 2017 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .

Одночасно, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 18.07.2017 року у справі № 521/7341/17 позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 15 листопада 2016 року у розмірі 1 116 486 (один мільйон сто шістнадцять тисяч чотириста вісімдесят шість) гривень 40 копійок (еквівалент 43000 доларів США). ·

Незважаючи на те, що позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені ще у 2017 році, рішення суду до теперішнього часу не виконано, оскільки під час розгляду справ судом ОСОБА_1 виписала свого неповнолітнього сина з квартири його бабці ОСОБА_7 , де він був зареєстрований, та зареєструвала його в арештованій квартирі АДРЕСА_2 .

Ці дії, на думку ОСОБА_2 , навмисно зроблені ОСОБА_1 з метою унеможливлення виконання виконавчого листа та рішення про звернення стягнення грошових коштів на майно боржника, оскільки в квартирі, на яку звернуто стягнення, зареєстрована неповнолітня дитина. Такої ж думки дійшов і приватний виконавець Цинєв А.О., який виконував рішення суду, у зв`язку з чим останній звертався до суду із заявою про встановлення порядку виконання рішення.

Також у клопотанні йдеться про те, що квартира АДРЕСА_2 ОСОБА_1 була заставним майном під час позики коштів у трьох осіб: ОСОБА_2 (43 000 доларів США), ОСОБА_3 (80 000 доларів США), ОСОБА_8 (910 739,86 грн).

Таким чином, протягом 6 місяців ОСОБА_1 позичила у трьох різних осіб під одну і ту саму квартиру суму грошей, яка в декілька разів перевищує вартість самої квартири, що свідчить, на думку заявника, про відсутність намірів у ОСОБА_1 повертати позичені кошти. Крім того, всі дії ОСОБА_1 свідчать навпаки про її Документ сформований в системі «Електронний суд» 09.06.2025 5 наміри заволодіти грошовим коштами кредиторів і зробити все, щоб не повертати їх.

З наведених пояснень ОСОБА_2 слідує, що реєстрація неповнолітньої особи у квартирі боржника, яка належить їй на праві власності та є предметом застави, забезпечує вимоги кредиторів, відбулася після того як боржник не повернула гроші взяті у позику і порушила умови договірного зобов`язання.

Суд ураховує пункт 1 частини п`ятої статті 19 Закону України "Про виконавче провадження", відповідно до якого боржник зобов`язаний утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення.

Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 07 грудня 2018 року у справі № 910/7547/17 зроблено наступний висновок: "з конструкції частини третьої статті 12 ЦК України випливає, що дії особи, які полягають у реалізації такою особою свого права, однак вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, є формою зловживання правом".

Окрім цього, боржник не вказує в Деклараціях усі відомості про майно членів її сім`ї. Так, членом сімї вказано матір боржника ОСОБА_7 , проте, декларації не містять відомості про дохід цієї особи, а також відомості про транспортний засіб, який, згідно із поясненнями боржника та її представника, ОСОБА_7 продала у 2023 році.

Отже, боржник надав суду декларацію про майновий стан з неповною та недостовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї.

Разом з тим, суд установив, що спосіб життя ОСОБА_1 не відповідає заявленому, зокрема, у зв`язку із тим, що вона досить часто їздить за кордон, у тому числі літаком, також на відпочинок.

Верховний Суд у постанові від 26 травня 2022 року у справі №903/806/20 наголосив, що добросовісність боржника - фізичної особи є визначальним критерієм для оцінки обставин і підстав, якими КУзПБ зумовлює вирішення судом питання щодо подальшого руху справи, зокрема закриття провадження про неплатоспроможність фізичної особи у випадках, передбачених статтями 123, 126, 128 КУзПБ. Тому обставини, що свідчать про недобросовісну поведінку боржника у сукупності з іншими обставинами справи підлягають врахуванню господарським судом як підстави для ухвалення рішення про закриття провадження у справі, замість переходу до процедури погашення боргів боржника.

Такими обставинами можуть бути, серед іншого, ненадання боржником обґрунтованих пояснень стосовно обставин неплатоспроможності (руху активів, витрачання отриманих від кредиторів коштів тощо); зазначення у декларації працездатного боржника відомостей про доходи, що значно менші за відповідний середній показник у регіоні та за відповідною спеціальністю; посилання у декларації про майновий стан на ненадання інформації членом сім`ї боржника за умови, що така інформація є необхідною для з`ясування суттєвих для справи обставин, або у інший спосіб ухилення боржника від конструктивної співпраці з кредиторами, керуючим реструктуризацією чи від відкритої взаємодії з судом, економічна необґрунтованість та/або очевидна невиконуваність плану реструктуризації, яка може призвести до явного порушення прав кредиторів щодо отримання боргу в розумні строки.

Також Верховний Суд у зазначеній постанові зауважив, що приписи ч. 11 ст. 126 та ч.1 ст. 130 КУзПБ у їх системному зв`язку є послідовністю процесуальних засобів, де дискреція господарського суду у вирішенні питання про перехід до наступної судової процедури чи закриття провадження у справі є основним процесуальним інструментом, що застосовується крізь призму судового контролю та відповідно до мети провадження про неплатоспроможність фізичної особи, а частина 1 ст. 130 КУзПБ формалізує початок судової процедури погашення боргів боржника та є спеціальною процесуальною гарантією для добросовісного боржника у разі зволікання зборів кредиторів із прийняттям рішення щодо плану реструктуризації його боргів.

За загальним правилом закриття провадження у справі є формою завершення судового розгляду без прийняття рішення по суті справи через виявлення після відкриття провадження таких обставин, з якими закон пов`язує неможливість її судового розгляду.

Окрім цього, у відповідності до висновків КГС ВС у справі № 904/7413/21, боржник повинен був надати докази, які підтверджували витрачання зазначених коштів отриманих від кредитора, а також про їх рух з часу виникнення зобов`язання.

Такого підтвердження боржник не надала. У запереченнях на клопотання про закриття провадження у справі йдеться про те, що ОСОБА_1 зазнала неплатоспроможності у наслідок шахрайства та зловживання її довірою, свого цивільного чоловіка. Проте ніяких доказів на підтвердження такого не надає, як от звернення до органів поліції. У той же час у судовому засіданні 17.01.2025 представник ОСОБА_9 вказувала, що звернення в поліцію були, але це було давно і тому будь-яких довідок із поліції у підтвердження знайти не можливо. Тоді як у судовому засіданні 01.07.2025 ОСОБА_9 змінила свою думку та повідомила, що звернень до поліції не було взагалі.

Окрім цього, арбітражний керуючий Колмикова Т.О. за допомогою ОСОБА_1 вказала суду неправдиву інформацію щодо проведення інвентаризаціїї майна боржника, що знаходиться у Франції.

Так, у судовому засіданні на запитання суду арбітражний керуючий Колмикова Т.О. надавала пояснення, що у грудні 2024 року вона мала туристичну поїздку до Франції і знаходилася не далеко від місця проживання боржника - міста Авон.

Під час цієї подорожі, як вказала ОСОБА_10 , вона проїздила туристичним автобусом повз будинок, де проживає ОСОБА_1 і бачила із вікна автобуса цей будинок.

Тоді як у наданих до суду письмових поясненнях від 06.06.2025 ОСОБА_10 вказує, що у грудні 2024 року ОСОБА_1 та її адвокат звернулися до неї із проханням надати заяву на участь у справі про неплатоспроможність.

Із пояснень ОСОБА_10 : «Розуміючи, що в мене вже запланована подорож до Франції, я оцінивши можливості, у разі відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та призначення мене керуючим реструктуризацією зможу провести огляд майна за її місцем тимчасового захисту у Франції та надала 18.12.2024 ОСОБА_1 згоду на участь у справі про відновлення платоспроможності надавши їй свою заяву на участь у справі.

Перебуваючи у Франції, зокрема в м. Париж та розуміючи, що неплатоспроможність ОСОБА_1 , оскільки сама надала відповідну згоду, враховуючи, що м. Авон ( ОСОБА_11 ), де тимчасово проживає ОСОБА_1 знаходиться у 60 км. від мого місця перебування я повідомила про це адвокату Теорло М.І. та сказала, що можу оглянути тимчасове житло ОСОБА_1 , якщо вона не заперечує.

06.01.2025 з дозволу ОСОБА_1 я оглянула її квартиру за адресою: АДРЕСА_3 )».

Після чого, у січні 2025 року ОСОБА_1 самостійно здійснила фото свого місця проживання у Франції та передала арбітражному керуючому для долучення до матеріалів справи.

Такі дії були вчинені арбітражним керуючим Колмиковою Т.О., за участю ОСОБА_1 та її представника, усупереч вимогам Кодексу України з процедур банкрутства та ухвали суду від 17.01.2025, якою призначено керуючого реструктуризацією боргів боржника фізичної особи ОСОБА_1 та зобов`язано провести інвентаризацію майна боржника. А отже дії з інвентаризації майна мали вчинятися арбітражним керуючим особисто від дня призначення її керуючою реструктуризацією з 17.01.2025.

Вказана поведінка суперечить початковій позиції, яка була відображена у планах реструктуризації боргів та спрямована на шкоду інтересам кредиторів, тобто є такою яка не може бути спрямована на отримання бажаного результату - відновлення платоспроможності або погашення боргів.

Частиною 7 статті 123 Кодексу України з процедур банкрутства, передбачено, що суд приймає рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи, якщо встановить зокрема, що боржником у декларації про майновий стан зазначена неповна та/або недостовірна інформація про майно, доходи та витрати боржника та членів його сім`ї, якщо боржник упродовж семи днів після отримання звіту керуючого реструктуризацією про результати перевірки такої декларації не надав суду виправлену декларацію про майновий стан з повною та достовірною інформацією щодо майна, доходів та витрат боржника та членів його сім`ї; майно членів сім`ї боржника було придбано за кошти боржника та/або зареєстровано на іншого члена сім`ї з метою ухилення боржника від погашення боргу перед кредиторами.

Застосування ч.7 ст.123 КУзПБ та відсутність процесуальних обмежень щодо її реалізації на всіх стадіях справи про неплатоспроможність фізичної особи забезпечують невідворотність такого наслідку очевидно недобросовісних дій боржника.

Господарський суд не може залишити поза увагою обставини, які вказують на наявність підстав для закриття провадження у справі за ч.7 ст.123 КУзПБ, тому з власної ініціативи зобов`язаний перевірити такі обставини справи та надати їм юридичну оцінку, про що зазначити у відповідному судовому рішенні. Одним із принципів, які характерні для правового інституту неплатоспроможності є принцип судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), що зобов`язує суд з достатньою повнотою встановити об`єктивні обставини правовідносин сторін по множинних предметах спорів, які виникають у процедурах банкрутства (неплатоспроможності). Тож, на відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Аналогічний за змістом висновок, викладений у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі №911/2043/20.

З огляду на вказані обставини, суд вважає обґрунтованим висновок про закриття провадження про неплатоспроможність цього боржника.

На підставі наведеного суд дійшов висновку про недобросовісну поведінку боржника, що є достатньою підставою для задоволення клопотання представника кредитора ОСОБА_2 і закриття провадження у справі згідно приписів ч. 7 ст.123 КУзПБ.

З огляду на закриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 суд не вбачає підстави для розгляду клопотання представника кредитора ОСОБА_3 Фендика О.С про припинення процедури реструктуризації та визнання банкрутом ОСОБА_1 , а тому це клопотання залишається судом без розгляду.

Керуючись ч. 7 ст. 123 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

постановив:

1. Клопотання представника кредитора ОСОБА_2 Купріної І.В. про закриття провадження у справі задовольнити.

2. Закрити провадження у справі № 919/5624/24 за заявою фізичної особи ОСОБА_1 про неплатоспроможність.

3. Припинити повноваження керуючого реструктуризацією фізичної ОСОБА_1 арбітражного керуючого Колмикової Тетяни Олександрівни.

4. Припинити дію мораторію на задоволення вимог кредиторів.

5. Клопотання представника кредитора ОСОБА_3 Фендика О.С про припинення процедури реструктуризації та визнання банкрутом ОСОБА_1 - залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена у порядку, встановленому ст. 9 Кодексу України з процедур банкрутства та ст. 254, 255 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено та підписано 11.07.2025.

Суддя Т.І. Демченко