РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

25.06.2025Справа № 910/3688/24
За позовом Товариства з обмеженою відповідністю "Браманте"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

про розірвання договору закупівлі послуг

Суддя Сташків Р.Б.

Секретар судового засідання Гарашко Т.В.

Представники сторін:

від позивача - не з`явився;

від відповідачів - Підлипенський Д.В.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У березні 2024 року Товариство з обмеженою відповідністю "Браманте" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) про розірвання договору закупівлі послуг.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що при формуванні ціни тендерної пропозиції, позивач не знав та не міг припускати, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочне широкомасштабне вторгнення, яке стане підставою введення воєнного стану в України, що в свою чергу призвело до значного підвищення вартості устаткування та матеріалів, які передбачені Договором № від 22.06.2022. Позивач зазначає, що виконання вказаного Договору для нього як Підрядника є економічно необґрунтованим та таким, що призведе до фінансових збитків ТОВ "Браманте". На підставі викладеного позивач просить суд розірвати Договір про закупівлю послуг № від 22.06.2022 укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Браманте".

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче засідання.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 позов задоволено.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 у справі № 910/3688/24 залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2025 рішення Господарського суду міста Києва від 11.07.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 16.12.2024 у справі №910/3688/24 скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Верховний Суд у своїй постанові від 16.12.2024 зазначив, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином всіх чотирьох умов, необхідних для застосування ст. 652 ЦК України, а отже, дійшли передчасних висновків про можливість задоволення позову та розірвання договору від 22.06.2022 з підстав істотних змін обставин hardship для ТОВ "Браманте".

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.03.2025 справу №910/3688/24 передано на розгляд судді Сташківу Р.Б.

Ухвалою суду від 17.03.2025 справу №910/3688/24 прийнято до провадження суддею Сташківим Р.Б., підготовче судове засідання призначено на 09.04.2025.

01.04.2025 відповідачем подано пояснення по справі.

08.04.2025 позивач подав заяву про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.04.2025 відкладено підготовче судове засідання до 30.04.2025.

Ухвалою суду від 30.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 12.05.2025.

Ухвалою суд від 19.05.2025 перепризначено розгляд справи по суті на 09.06.2025.

Ухвалою суду від 09.06.2025 розгляд справи відкладено до 25.06.2025.

У судове засідання 25.06.2025 представник позивача не з`явився, заяв чи клопотань, пояснень по справі не подавав, про причини неявки суд не повідомив. Представник відповідача у судовому засіданні 25.06.2025 проти позову заперечив повністю, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази, заслухавши пояснення представника відповідача та оцінивши їх в сукупності, суд

ВСТАНОВИВ:

Згідно з даними на онлайн-платформі "Prozorro" Оператор ГТС шляхом застосування процедури відкритих торгів з публікацією англійською мовою провів закупівлю послуг "Зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Ремонт засобів безпеки Сумського ЛВУМГ, Лубенського ЛВУМГ, Боярського ЛВУМГ, Бердичівського ЛВУМГ з облаштуванням доріжок для обходу території охоронним патрулем)".

Кінцевий строк подання тендерних пропозицій учасниками відкритих торгів із закупівлі названих послуг визначено до 26.01.2022; дата та час проведення електронного аукціону - 24.02.2022.

26.01.2022 учасник відкритих торгів ТОВ "Браманте" подав тендерну пропозицію.

24.02.2022 Президент України видав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні"" від 24.02.2022 № 2102-IX. Загальновідомо, що воєнний стан неодноразово продовжувався.

24.02.2022 відбулося розкриття тендерних пропозицій та визначено переможцем закупівлі ТОВ "Браманте".

16.05.2022 у системі "Prozorro" опубліковані відомості про переможця відкритих торгів - ТОВ "Браманте" та повідомлення про намір укласти договір про закупівлю послуг.

24.05.2022 Акціонерне товариство "Комерційний індустріальний банк" (гарант) в якості забезпечення виконання ТОВ "Браманте" умов договору видав банківську гарантію №/22 у розмірі 1832400 грн, згідно з якою бенефіціаром є Оператор ГТС, принципалом - ТОВ "Браманте".

За результатами процедури закупівлі UA-2021-11-25-008678-a між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" як замовником та Товариством з обмеженою відповідальністю "Браманте" як підрядником укладено Договір № від 22.06.2022 (далі - Договір), відповідно до умов якого Підрядник за завданням Замовника, відповідно до умов цього Договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги зі зведення огорож, монтаж поручнів і захисних засобів (Ремонт засобів безпеки Сумського ЛВУМГ, Лубенського ЛВУМГ, Боярського ЛВУМГ, Бердичівського ЛВУМГ з облаштуванням доріжок для обходу території охоронним патрулем) (далі - роботи), а Замовник прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього Договору (п. 1.1 Договору).

Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (Додаток №1), Договірною ціною (Додаток №2) та Графіком виконання робіт (Додаток №3).

Відповідно до п. 3.1 Договору загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно із Договірною ціною (додаток №2) становить 36648000 грн, в тому числі ПДВ 20% 6108000 грн.

Пунктом 4.1. Договору, п.4.1. Додатку №1 та Додатком №3 сторони визначили строк виконання робіт, а саме 720 календарних днів з дати укладення договору.

Пунктом 9 Додатку №1 до Договору передбачено орієнтовні обсяги робіт.

З Додатку №2 до Договору "Договірна ціна" вбачається, що вартість будівельних робіт становить 24470101,07 грн, вартість устаткування, меблів та інвентарю становить 12177898,93 грн, а всього договірна ціна становить 36648000 грн.

У Договорі сторони також погодили право замовника на одностороннє розірвання договору у встановленому порядку (п. 7.2.8 Договору), право підрядника на ініціювання внесення змін в умови договору, в тому числі істотні з урахуванням положень Закону України "Про публічні закупівлі" (п. 7.4.2 Договору), та переважне право кожної зі сторін на розірвання договору за попереднього повідомлення, однак при настанні обставин непереборної сили, якщо такі обставини тривають понад 90 календарних днів (п. 8.5 Договору).

Відповідно до п. 10.6 Договору якщо зміна умов договору або його розірвання зумовлені обставинами, що залежать від діяльності підрядника, а замовник внаслідок цього понесе збитки, замовник має право на їх відшкодування за рахунок підрядника.

За умовами п. 11.1 Договору договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє протягом 750 днів, тобто до 11.07.2024.

Як вбачається з пояснень сторін, позивач за Договором згідно підписаних актів виконав роботи на загальну суму 8881532,20 грн.

Листом №22/11-23 від 22.11.2023 позивач звертався до відповідача з проханням укласти додаткову угоду про розірвання Договору за згодою сторін, вказавши, що вартість устаткування та матеріали значно подорожчала та суттєво перевищує не тільки граничну вартість устаткування, а і значним чином впливає на загальну вартість Договору, у зв`язку з чим виконання спірного Договору є економічно необґрунтованим та подальше виконання Договору на визначених ним умовах (без зміни ціни Договору) призведе до неминучих збитків позивача та до порушення співвідношення майнових інтересів сторін і позбавить позивача того, на що він розраховував при укладені Договору, а також надав копію цінової довідки Івано-Франківської Торгово-промислової палати №В-510 від 21.11.2023.

Листом №ТОВВИХ-23-18031 від 13.12.2023 відповідач повідомив позивача про те, що умовами Договору не передбачено право підрядника на одностороннє розірвання Договору у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладені Договору, а також у зв`язку з подорожчанням матеріалів та обладнання, які передбачені Договором для виконання робіт та зазначило, що не погоджується із пропозицією позивача укласти додатку угоду про розвівання Договору.

У своєму листі №25/12-23 від 25.12.2023 позивач зазначив, що тендерну пропозицію ТОВ "Браманте" було подано 26.01.2022, укладення договору з відповідачем забезпечувалось банківською гарантією №G10494/22 від 26.01.2022 на суму 919000 при формуванні ціни тендерної пропозиції ТОВ "Браманте" не знало та не припускало, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочне широкомасштабне вторгнення, яке стане підставою введення воєнного стану в України з 24.02.2022, що в свою чергу призведе до значного подорожчання логістики, матеріалів та устаткування. Позивач зазначив, що в силу вимог Закону України "Про публічні закупівлі" не мав можливості відмовитися від підписання з замовником спірного договору, оскільки така відмова призвела б до значних фінансових збитків в розмірі забезпечення на суму 919000 грн.

Вказаним листом позивач пропонував укласти додатку угоду щодо продовження строків виконання робіт з одночасним переглядом вартості товарів та робіт по Договору, або укласти додаткову угоду про розірвання Договору.

Крім того, як вбачається зі змісту вказаного листа позивач надав відповідачу Висновок про настання істотної зміни обставин HARDSHIP виданого Івано-Франківською Торгово-промисловою палатою №Ф-1007/12 від 19.12.2023.

Листом №ТОВВИХ-24-61 від 02.01.2024 відповідач повідомив позивача про відмову в укладенні додаткової угоди про розірвання Договору та вказав, що збільшення ціни Договору через зростання цін на матеріали та обладнання не передбачене умовами Договору.

Наведене стало підставою для звернення позивача до суду із позовом про розірвання Договору відповідно до ст. 652 ЦК України з підстав істотних змін обставин hardship для ТОВ "Браманте", якими є підвищення вартості устаткування (обладнання) та матеріалів як складової частини договірної ціни у зв`язку з інфляційними процесами в країні, здорожчанням логістики та зміною в бік збільшення курсу долара США стосовно гривні через широкомасштабне вторгнення російської федерації 24.02.2022 на територію України.

Згідно з доводами позовної заяви виконання ТОВ "Браманте" умов договору за погодженими цінами на устаткування (обладнання) та матеріали за умови реального зростання у 2023 році їх закупівельної вартості втратило будь-який зміст для нього, є економічно невигідним для позивача, призведе до фінансових збитків товариства та порушення співвідношення майнових інтересів сторін, адже позбавить позивача того, на що він розраховував при укладенні договору - отримання прибутку, тоді як відповідач отримає послуги за ціною, нижчою за ринкову.

Відповідно до ч.1 ст.651 Цивільного кодексу України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Частиною 2 статті 652 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. (ч.4 ст.652 Цивільного кодексу України)

Застосування ст. 652 ЦК України не пов`язане з порушенням договору іншою стороною. Ця стаття може застосовуватись лише в тому разі, коли сторона отримує належне виконання за договором.

Отже, закон пов`язує можливість розірвання договору одночасно з наявністю істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, та з наявністю чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин, з яких сторони виходили, укладаючи договір.

Поняття "істотна зміна обставин" є оціночним. Критерії визначення цього поняття закріплені в абз. 2 ч. 1 ст. 652 ЦК України, яка встановлює, що зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

За відсутності істотної зміни обставин, тобто за незначної зміни обставин або за виникнення ускладнень у виконанні, які сторони могли розумно передбачити, договір відповідно до положень ст. 652 ЦК України не підлягає розірванню як за згодою сторін, так і за рішенням суду.

Укладаючи договір, сторони розраховують на його належне виконання і досягнення поставлених ним цілей, проте під час виконання договору можуть виникати обставини, які не могли бути враховані сторонами при укладенні договору, але істотно впливають на інтереси однієї чи обох сторін.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, за яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникає під час виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для пред`явлення вимоги про розірвання договору.

Отже, за загальним правилом у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути розірваний за згодою сторін, що відповідає свободі договору. При цьому можливість розірвання договору може бути обмежена, а саме у випадку, коли інше передбачено договором або випливає із суті зобов`язання.

Водночас договір у разі істотної зміни обставин може бути розірваним не лише за згодою сторін, а й на підставі рішення суду, зокрема, у разі відсутності згоди іншої сторони, яка отримала вимогу /пропозицію про розірвання договору, якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились. У такому разі суд при вирішенні питання на предмет можливості задоволення вимоги заінтересованої сторони має встановити факт зміни істотної обставини за наявності одночасно чотирьох умов, визначених ч. 2 ст. 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Застосування ст. 652 ЦК України є відображенням у договірних правовідносинах справедливості, добросовісності, розумності як загальних засад цивільного судочинства з огляду на ті обставини, що на стабільність договірних відносин можуть вплинути непередбачувані фактори, що істотно порушують баланс інтересів сторін та суттєво знижують очікуваний результат для кожної зі сторін договору.

Існування одночасно чотирьох умов, що відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України є необхідними для встановлення ускладнень у виконанні, достатніх для розірвання договору, вимагає з`ясування змісту кожної окремо взятої умови.

Так, першою умовою є умова про те, що в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане. Відповідно до цієї умови події, що нібито викликали ускладнення у виконанні договору і які можна назвати "істотною зміною обставин", повинні мати місце або стати відомими заінтересованій стороні після укладення договору. Названа умова є відсутньою якщо буде встановлено, що заінтересована у розірванні договору сторона знала про ці події і могла взяти їх до уваги в момент укладення договору, а не легковажно ігнорувати їх. Легковажно проігноровані події, які й створили ускладнення, або іншими словами "істотну зміну обставин", роблять неможливим для сторони, яка заінтересована розірвати договір, покладатися на ускладнення.

Друга умова - це умова про те, що зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення за всієї турботливості та обачності, які від неї вимагалися. Зазначена умова, з одного боку, вказує на характер причин, які зумовили зміну обставин, з іншого - передбачає оцінку поведінки заінтересованої сторони: чи могла вона усунути зазначені причини. Згідно з вимогами добросовісності виконання зобов`язань кожна зі сторін договору повинна вживати заходів щодо досягнення мети зобов`язання; вчиняти дії, направлені на полегшення виконання зобов`язання та уникати вчинення дій, які можуть обтяжити виконання зобов`язанням чи взагалі унеможливити його; не допускати порушення прав іншої сторони тощо. Тобто сторони мають докладати усіх зусиль для належного виконання договірного зобов`язання. Для відповідного обґрунтування вказаної умови суду необхідно належним чином проаналізувати умови укладеного сторонами договору та встановити належним чином обставини, які свідчили б про те, що сторона договору дійсно не може усунути обставин, які для неї істотно змінилися.

Третьою необхідною умовою є умова, що виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Для встановлення цієї умови слід довести порушення еквівалентності у відносинах сторін. Майнові інтереси сторін мають перебувати в збалансованому стані. Виконання договору за істотної зміни обставин може призвести до порушення цього балансу. При цьому фактор порушення співвідношення майнових інтересів сторін виступає не як суб`єктивний, а як об`єктивний критерій, фіксація якого здійснюється на підставі не стільки оцінки самими сторонами договору балансу своїх інтересів, скільки комплексного аналізу судом питання адекватності такої оцінки в умовах, що склалися.

Четвертою необхідною умовою є умова про те, що із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Випадки ускладнення у виконанні договору не можуть мати місця, якщо потерпіла сторона прийняла на себе ризик зміни обставин. Прийняття на себе ризику зміни обставин не обов`язково повинно бути прямо відображено у договорі, такий висновок може випливати із самого характеру та змісту зобов`язання.

Саме позивач при зверненні до суду з вимогами про розірвання договору насамперед повинен довести факт наявності передбачених чинним законодавством підстав для його розірвання.

Такі висновки містяться у постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 910/5110/17, від 23.07.2019 у справі № 910/13249/17, від 01.08.2020 у справі № 910/16784/20.

Так, позивач стверджує, що при формуванні ціни тендерної пропозиції, він не знав та не міг припускати, що 24.02.2022 Російська Федерація розпочне широкомасштабне вторгнення, яке стане підставою введення воєнного стану в України, що в свою чергу призвело до значного підвищення вартості устаткування та матеріалів.

Відповідно до ст.ст. 42, 44 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку. Підприємництво здійснюється на основі, зокрема, самостійного формування підприємцем програми діяльності, комерційного розрахунку та власного комерційного ризику.

Суб`єкти господарювання укладають договори на різних погоджених між ними умовах та здійснюють господарську діяльність на власний ризик, самостійно обирають способи поведінки з контрагентами, способи проведення та оформлення господарських операцій тощо.

Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

У разі здійснення підприємницької діяльності особа має усвідомлювати, що господарська діяльність здійснюється нею на власний ризик, особа має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій, самостійно розраховувати ризики настання несприятливих наслідків в результаті тих чи інших її дій та самостійно приймати рішення про вчинення чи утримання від таких дій.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17.

Отже, фактично суб`єкт господарювання, здійснюючи господарську діяльність, приймає як сприятливі наслідки такої господарської діяльності, так і несприятливі, а тому, підписуючи договір, має здійснювати власний комерційний розрахунок щодо наслідків здійснення відповідних дій.

При цьому повномасштабна агресія, розпочата 24.02.2022, безпосередньо вплинула на можливість суб`єктів господарської діяльності здійснювати свою підприємницьку діяльність. Водночас стосовно різних видів діяльності цей вплив мав різний ефект та інтенсивність.

Обставини зміни політичної, економічної ситуації в країні, коливання курсу іноземної валюти стосовно національної валюти України є комерційними ризиками сторін договору і не є істотною зміною обставин у розумінні ст. 652 ЦК України та не можуть бути підставами для розірвання договору. Посилання на коливання валютного курсу мають загальний характер, є комерційними ризиками сторін договору та повною мірою стосуються обох сторін договору, а не лише позивача, а тому не можуть бути віднесені до обставин, якими сторони керувалися при укладенні спірного договору і виходили, що вони не настануть, що узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у постановах від 04.04.2018 у справі № 910/4590/17 та від 18.09.2020 у справі № 916/4693/15.

Крім того, спірний Договір укладено сторонами вже після початку повномасштабної військової агресії проти України, а тому на момент укладення Договору ТОВ «Барманте» як суб`єкт господарювання мало усвідомлювати власні можливості щодо виконання договору в існуючих умовах, зокрема і щодо можливості закупівлі необхідних ресурсів, зокрема матеріалів і обладнання з метою попередження наслідків інфляційних процесів, посилення яких є об`єктивно очевидним явищем для країн - учасників збройних конфліктів.

Що ж стосується посилань позивача на долучену ним копію цінової довідки №В-510 від 21.11.2023 Івано-Франківської Торгово-промислової палати, як доказу, що підтверджує наявність існування істотних змін обставин які є підставою для розірвання Договору, то, суд зазначає, що вказана цінова довідка носить довідково-інформаційний характер та містить лише відомості за результатами дослідження станом на 20.09.2023 мінімальної, максимальної та середньо-ринкової ціни на певне устаткування та матеріали запитуваних позивачем із зазначенням найменування, зокрема, обладнання, проте інформації щодо збільшення таких цін з моменту підписання додатку №2 до Договору у відсотковому відношенні, тобто діапазону цін станом на дві дати, довідка не містить.

Стосовно посилання позивача у листі від 25.12.2023 №25/12-23, адресованого відповідачу на висновок Івано-Франківської торгово-промислової палати № Ф-10017/12 від 19.12.2023, то до матеріалів справи позивачем не було надано відповідного документа, та відповідно не доведено вказані обставини.

З наявних у справі доказів та пояснень сторін вбачається, що позивач виконав роботи за Договором на 24 % від загальної вартості Договору, останні акти виконаних робіт бути підписані в грудні 2022 року, а з пропозицією щодо розірвання договору позивач звернувся лише 22.11.2023. Відповідач підтверджує відсутність з боку позивача будь-яких дій, спрямованих на виконання Договору, починаючи з січня 2023 року і до цього часу.

У даному випадку індивідуальне право (інтерес) позивача у формі гарантованого частиною першою статті 42 Конституції України права на підприємницьку діяльність, що не заборонена законом (в тому числі і право на відмову від виконання договірного зобов`язання), протиставляється публічному інтересу, який виражається в дотриманні вимог екологічної безпеки, забезпеченні державою права на безпечне для життя і здоров`я людини, довкілля, гарантованого статтею 50 Конституції України, а також за загальним правилом, має безумовний пріоритет.

Предметом Договору є послуги з ремонту засобів безпеки на об`єктах газотранспортної системи України, які є державною власністю та об`єктами підвищеної небезпеки, а тому потребують належного рівня охорони та безпеки. Відтак, відмова від виконання взятих на себе позивачем зобов`язань, зумовлена виключно його власним економічним інтересом, який є підприємницьким ризиком, порушує інтереси не лише відповідача, а й держави (авторитет на міжнародній арені та серед населення, належна експлуатація державного майна з метою задоволення суспільного інтересу, фінансова та енергетична безпека, тощо) і її населення (на безпечне довкілля, на наявність тепла в житлі, наявність товарів народного споживання, процес виробництва якого потребує використання природного газу, тощо).

У частині 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства визначено принцип змагальності сторін, сутність якого розкрита у статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до частин 3, 4 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Слід зауважити, що Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Принцип змагальності полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається у якості підтвердження або заперечення вимог. При цьому, сторони не можуть будувати власну позицію на тому, що вона є доведеною, доки інша сторона її не спростує (концепція негативного доказу), оскільки за таким підходом сама концепція змагальності втрачає сенс (постанова Верховного Суду у від 23.10.2019 року у справі № 917/1307/18).

Не знаходять свого підтвердження посилання позивача щодо існування юридичних фактів і обставин, які б відповідали вимогам ч. 2 ст. 652 ЦК України для розірвання Договору.

З огляду на наведене, суд не вбачає підстав для розірвання Договору з наведених позивачем обґрунтувань, та у позові у цій частині відмовляє.

Інші доводи та заперечення сторін судом розглянуті та відхилені як такі, що з огляду на вищенаведені встановлені судом обставини на результат вирішення спору (відмова у позові) впливу не мають.

Судові витрати відповідно до п. 2 ч. 1, п. 2 ч. 4, ч. 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на позивача, у тому числі і понесені відповідачем витрати судового збору за апеляційну та касаційну скарги у цій справі.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 232, 233, 237, 238, 240 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

У позові відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідністю "Браманте" (61072, м. Харків, вул. Шевченка, 32; ідентифікаційний номер 38272342) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, м. Київ, пр. Гузара Любомира, 44; ідентифікаційний код 42795490) витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3633 (три тисячі шістсот тридцять три) грн 60 грн, витрати по сплаті судового збору за подання касаційної скарги у сумі 4844 (чотири тисячі вісімсот сорок чотири) грн 80 коп.

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 241 ГПК України, і може бути оскаржено в порядку та строк встановлені статтями 254, 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07.07.2025.

Суддя Р.Б. Сташків