ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/264/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

дослідивши матеріали справи

за позовом: Фізичної особи-підприємця Костиркіної Олени Валентинівни ( АДРЕСА_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоін Інжиніринг» (65026, м. Одеса, Митна площа, буд. 1-А)

про стягнення 300 000 грн.

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін:

від позивача: Гайдай О.В.;

від відповідача: Ровков С.О.

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

27.01.2025 Фізична особа-підприємець Костиркіна Олена Валентинівна (далі - позивач) звернулася до Господарського суду Одеської області з позовом, сформованим в системі «Електронний суд» (вх. № 274/25 від 27.01.2025), про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Кріоін Інжиніринг» (далі - ТОВ «Кріоін Інжиніринг», відповідач) на її користь 300 000 грн у зв`язку з неповерненням після 12.09.2023 суборендованого майна та судового збору в розмірі 3600 грн.

2. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 07.03.2025 постановлено розгляд справи № 916/264/25 здійснювати за правилами загального позовного провадження зі стадії відкриття провадження у справі. Підготовче засідання призначено на 31.03.2025. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позов та заперечень на відповідь на відзив, а позивачу строк для подання відповіді на відзив.

Підготовче судове засідання 31.03.2025 відкладено до 14.04.2025 у зв`язку з необхідністю підготувати позивачем та подати до суду заперечення на відповідь на відзив.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 14.04.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/264/25 за позовом Фізичної особи-підприємця Костиркіної Олени Валентинівни до відповідача ТОВ «Кріоін Інжиніринг» про стягнення 300 000 грн; призначено справу до судового розгляду по суті на 28.04.2025.

28.04.2025 судове засідання відкладено на 07.05.2025 для продовження з`ясування обставин справи.

07.05.2025 судове засідання відкладено на 19.05.2025 та зобов`язано відповідача надати для огляду оригінал доказу, який ставився під сумнів позивачем, а також викликано позивача - ФОП Костиркіну О.В. в судове засідання.

19.05.2025 позивач - ФОП Костиркіну О.В. та її представник в судове засідання не з`явилися, у зв`язку з чим в порядку ст. ст. 183 ч. 2, 202 ГПК України судове засідання відкладено до 26.05.2025.

У судовому засіданні 26.05.2025 оголошено перерву до 09.06.2025 до 12 год. 00 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

09.06.2025 судове засідання не відбулося через неявку представників сторін у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 23.06.2025.

У судовому засіданні 23.06.2025 оголошено перерву до 07.07.2025 до 09 год. 30 хв. у відповідності до ст. 216 ГПК України.

В судовому засіданні 07.07.2025 оголошено перерву у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги до 09.07.2025.

У судовому засіданні 09.07.2025 після промов у судових дебатах суд перейшов до стадії ухвалення рішення по справі, у зв`язку з чим оголосив перерву до 10:10.

09.07.2025 після перерви судом оголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

3. Позиція учасників справи.

Доводи позивача - Фізичної особи-підприємця Костиркіної Олени Валентинівни.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами 01.11.2021 укладено договір суборенди нерухомого майна № 011121, на виконання умов якого позивач передав відповідачу у строкове платне користування (суборенду) майно у вигляді нежитлової будівлі літ «А» загальною площею 899,1 кв.м. що знаходиться в м. Одеса, Миколаївська дорога 130/1 на строк, що становить 35 календарних місяців, відповідно до акта приймання-передачі приміщення від 01.11.2021. Листом № 236/1 від 01.07.2023 відповідач повідомив позивача про розірвання договору в односторонньому порядку з 01.09.2023, який отриманий 14.07.2023.

Господарський суд Одеської області по справі № 916/1221/24, сторонами якого були ТОВ «Кріоін Інжинірінг» і ФОП Костиркіна О.В., з урахуванням умов пункту 4.4.11., підпункту «д» пункту 7.3. договору та листа відповідача № 236/1 від 01.07.2023, дійшов висновку, що договір припинив свою дію 12.09.2023, внаслідок дострокового розірвання в односторонньому порядку.

Вказує, що з квітня 2024 року на території, що перебуває в оренді у позивача, знаходяться чотири великих контейнери: CICU 982558 6, CICU 982557 0, CРIU 901421 9, CICU 901526 2 та два напівконтейнери: CICU 297769 5, GRGU 202116 0, розміщення яких підтверджується наданими фотографіями. Вказані контейнери займають 36 кв.м. території, що передана в оренду позивачу.

Також у справі № 916/1221/24 судом було встановлено, що станом на 10.04.2024 відповідачем до суду не надано доказів повернення суборендованого нерухомого майна ФОП Костиркіній О.В., про що мали б свідчити підписані сторонами договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021 додаткова угода про розірвання цього договору та складений сторонами акт приймання-передачі приміщення, яким підтверджено отримання позивачем від відповідача об`єкту суборенди. Позивач зазначає, що станом на 24.01.2025 відповідачем так і не повернуто суборендоване майно за підписаним сторонами «договором суборенди нерухомого майна № 011121» від 01.11.2021.

Позивач у відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 222 ГК України, з метою використання досудового порядку врегулювання спору, 20.12.2024 на адресу місцезнаходження та реєстрації відповідача направив претензію від 20.12.2024 щодо невиконання останнім укладеного з позивачем «договору суборенди нерухомого майна № 011121» про повернення суборендованого майна, сплати суборендної плати за знаходження на території шести контейнерів та звільнення території від них. Відправка претензії підтверджується рекомендованим листом за № 792.

Посилаючись на положення ст. 546, ч. 1 ст. 785 ЦК України, правові висновки Верховного Суду, зазначає, що відповідач зобов`язаний сплатити неустойку в розмірі 300000, 00 грн (25 000,00 грн х 6 міс. х 2).

У відповідях на відзив, сформованих у системі «Електронний суд» 04.03.2025 (вх. № 7265/25 від 05.03.2025) та 01.04.2025 (вх. № 10483/25 від 02.04.2025), позивач вказує про хибні міркування відповідача про те, що у справі № 916/1221/24 судом не були з`ясовані всі фактичні обставини, що пов`язані з укладенням сторонами договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021, про наявність акту приймання-передачі нерухомого майна від 01.11.2021, згідно якого відповідач отримав у користування нерухоме майно від позивача, не було встановлено про розірвання саме з ініціативи відповідача з 14.09.2023 укладеного договору суборенди і відсутності доказів направлення позивачу для підписання акту на повернення суборендованого майна. Вказує, що саме відповідач вводить в оману суд у даній справі про те, що відповідач навмисно не отримав рекомендованого листа № 814, де міститься претензія позивача від 24.12.2024, що підтверджується копією поштового конверту та трекінгом відстеження цього рекомендованого відправлення.

Зазначає, що відповідач вводить в оману суд надаючи твердження того, що ним «нібито» були вивезені «спеціальні контейнери CICU 982558 6, CICU 982557 0, CРIU 901421 9, CICU 901526 2, CICU 297769 5, GRGU 202116 0.» до Колективного виробничо-комерційної фірми «Ключ», але при цьому не надає відповідних доказів перебування цих контейнерів на території фірми «Ключ» (при цьому вказаний договір оренди № 1 від 01.09.2022 припинив свою дію ще 01.09.2023).

Позивач звертає увагу суду на те, що саме на фотознімках, долучених до позовної заяви, підтверджується знаходження шести спеціалізованих контейнерів, що належать відповідачу і які зазначені в ухвалі Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2023 по справі № 761/11932/23.

Посилання відповідача у відзиві на позовну заяву про «нібито» звільнення з серпня 2023 року суборендованого нежитлового приміщення жодними доказами не підтверджується з огляду на знаходження саме шести спеціалізованих контейнерів на суборендованій території. Нестеренко Олег Володимирович 31.01.2025 вивіз з суборендованої території один спеціалізований контейнер CРIU 901421 9, що повинен був перебувати на збережені у Кошового С.О. згідно листа, що наданий відповідачем. При цьому, відповідач не надав до суду належних доказів того, що ним складався та надсилався акт повернення-передачі суборендованого приміщення, а позивач ухилявся від прийняття цього майна.

Відповідачем у відзиві застосовані застарілі правові висновки Верховного Суду, що існували до 18.04.2021, і які були змінені правовим висновком Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 по справі № 910/11131/19.

У додаткових поясненнях, сформованих в системі «Електронний суд» 05.05.2025 (вх. № 14407/ від 06.05.2025), з приводу листа від 21.08.2023 за вих. № 247/1 позивач звертає увагу суду на те, що 02.08.2023 за вих. №6/9598 відповідач звертався до Головного слідчого управління служби безпеки України, де вказав про надання скан-копії листа № 247 від 27.07.2023, але при цьому якимось чином майже через місяць (21.08.2023) ними "нібито" направляється лист з вимогою до позивача щодо складання акта повернення-передачі даного приміщення за номером № 247/1, що свідчить про фальсифікацію цього документу з метою введення в оману суд та позивача.

З цього приводу позивачка повідомила, що з 21.08.2023 по 23.08.2023 до неї не телефонували та ніякого кур`єра вона не бачила, при цьому до квартири він би зайшов з підстав наявності закритої вхідної двері у її під`їзді.

Що стосується змісту ухвали суду від 12.04.2023 по справі № 761/11932/23, то позивачка наголошує, що згідно зазначеного рішення суду про наявність накладеного арешту на орендованому нежитловому приміщенні то згідно з інформацією з Державного реєстру реєстру речових прав на нерухоме майно від 05.05.2025 № 425432227 - відсутній арешт за кримінальним провадженням №0000085 від 26.01.2023, що свідчить про те, що право позивача за договором суборенди не порушено. Позивач звертає увагу суду на приписи ч. ч. 4, 5, 7 ст. 21 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів», де чітко визначено, що нерухоме майно не передається до винесення обвинувального вироку суду що набрав законної сили, та також зі згоди їх власника; при здійсненні управління активами повинно бути погоджено з власником таких активів.

Відповідач - ТОВ «Кріоін Інжиніринг».

У відзивах від 25.02.2025 (вх. № 6354/25 від 25.02.2025) та від 20.03.2025 (вх. № 9187/25 від 20.03.2025) відповідач просив в задоволенні позовної заяви про стягнення заборгованості зі сплати неустойки відмовити у повному обсязі.

Вказує, що рішенням Господарського суду Одеської області від 04.06.2024 у справі № 916/1221/24 підтверджено припинення чинності договору 12.09.2023.

Із сайту АТ «Укрпошта» з розділу «відстеження поштових відправлень» вбачається, що лист, який доданий до позовної заяви та яким направлялася претензія від 24.12.2024, нікуди не виходив з поштового відділення № 104 та не надходив до поштового відділення, на якому обслуговується відповідач. Вважає, що позивачем навмисно спочатку подана для відправки претензія від 20.12.2024, а потім, в цей же день, дане поштове відправлення було відкликано позивачем.

У серпні 2023 відповідач звільнив суборендоване нежиле приміщення за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 130/1 та повністю розрахувався з позивачем; переніс/перевантажив усе майна на сусідню/суміжні облаштовану територію/склад за адреосю: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130, яку ТОВ «Кріоін Інжиніринг» орендує у Колективної виробничо-комерційної фірми «Ключ» на підставі договору оренди № 1 від 01.09.2022.

Позивачу неодноразово пропонувалось підписати акт повернення-передачі даного нежитлового приміщення, однак ФОП Костиркіна О.В. постійно ухилялась від таких дій.

Відповідач листом № 247/1 від 01.08.2013 повідомив позивача про необхідність скласти та підписати акт повернення-передачі суборендованого майна, який ФОП Костиркіна О.В. відмовилась приймати. Жодного доказу щодо факту ухилення відповідачем від повернення чи укладення акту повернення - передачі суборендованого нежитлового приміщення та щодо фактичного користування ним позивачем не надано.

Повідомляє, що на сьогоднішній день нежиле приміщення загальною площею 899,1 кв.м, що знаходиться в м. Одеса Миколаївська дорога 130/1, перебуває в управлінні АРМА на підставі ухвали Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2023 по справі № 761/11932/23), а відтак право Костиркіної О.В., зокрема щодо здавання цього приміщення в суборенду, є обмеженим.

Враховуючи фактичне повернення приміщення позивачу, припинення договору суборенди, надіслання позивачу листа про необхідність укладення акту передачі-повернення приміщення від прийняття якого він відмовився, є всі підстави стверджувати, що позивач фактично відмовилась від прийняття виконання за зобов`язанням.

Відповідачу незрозуміло, яке відношення до даної справи має те, що з квітня 2024 на території, яка перебуває в оренді позивача, знаходяться чотири контейнери та два напівконтейнери, оскільки предметом договору суборенди є лише нежитлове приміщення; будь-яка земельна ділянка та розміщені на ній об`єкти не є предметом даного договору; позивачем не додано жодних документів щодо походження земельної ділянки, її прав на неї; у наданих фотознімках немає прив`язки до місцевості, дати їх виготовлення, носія їх виготовлення, а тому є неналежними та недопустимими доказами.

У запереченнях, сформованих в системі «Електронний суд» 07.04.2025 (вх. № 11174/25 від 08.04.2025), відповідач вказує, що під час розгляду справи № 916/1221/24 ФОП Костиркіна О.В. намагалась приховати факти листування з нею, зокрема, щодо отримання листа відповідача про розірвання договору суборенди в односторонньому порядку, про відмову в отриманні листа відповідача щодо повернення суборендованого майна, про звільнення суборендованого приміщення ТОВ «КРІОІН ІНЖИНІРНГ» та переміщення майна на суміжну земельну ділянку, про знаходження її майна та майна відповідача під арештом в кримінальному провадженні, яке здійснюється Службою безпеки України, про передачу зазначеного майна в управління АРМА тощо.

Суд під час розгляду справи № 916/1221/24 не досліджував обставини щодо порядку підписання та направлення актів повернення - передачі приміщення, обов`язки сторін з цих питань, регламентацію нормами договору питання укладення цих актів та лише зазначив, що дані правовідносини стосуються іншого предмету спору, а відтак і іншого способу захисту, зокрема такого, як стягнення неустойки за неповернення орендованого (суборендованого) майна.

Відповідач зазначає, що в наданій до суду електронній копії розписки від 25.01.2025, яка видана невідомим громадянином Нестеренко О.В. невідомо кому та невідомо як, оскільки це стосується ТОВ «КРІОІН ІНЖИНІРІНГ», то вказана особа ніколи не була працівником ТОВ «КРІОІН ІНЖИНІРІНГ» та жодного відношення до даного підприємства не має та ніколи не мала.

Вказує, що Верховний Суд у постанові від 19.04.2021 у справі № 910/11131/19, на яку посилається позивач, розглядав хоч і однорідні правовідносини, однак досліджував зовсім інші питання та жодним чином не відступав від тих правових висновків, які викладені у постановах Верховного Суду, на які посилається відповідач.

У додаткових письмових поясненнях, сформованих в системі «Електронний суд» 16.05.2025 (вх. № 15643/25 від 16.05.2025), зазначено про здійснення виїзду за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130/1, де було встановлено, що нежитлові будівлі під літерою «А» загальною площею 899,1 кв.м., які здавались ФОП Костиркіною О.В. в суборенду відповідачу, здаються в оренду іншому ФОП (Підприємству) - станції технічного обслуговування автомобілів марки «BMW» - «BAZA BMW». Така інформація перевірена через «GOOGLE MAPS», інтернет-сторінку даного СТО та шляхом дзвінка на контакти даного СТО. Відповідна інформація була підтверджена і охороною сусіднього підприємства, де повідомили, що ФОП Костиркіна О.В. здає в суборенду це приміщення ще з осені 2024 року. Даний факт вчергове спростовує твердження позивача про неповернення їй суборендованого приміщення.

Повідомляє, що відповідно до журналу вихідної кореспонденції ТОВ «КРІОІН ІНЖИНІРІНГ» 21.08.2023 року було зареєстровано лист № 247/1 від 21.08.2023, який направлено ФОП Костиркіній О.В. засобами поштового зв`язку.

В кур`єрській накладній № 7015 зазначено 2 адреси, а саме місце реєстрації Костиркіної О.В. та адресу суборендованого приміщення, оскільки Костиркіна О.В. досить часто знаходилась по Миколаївській дорозі 130/1 в м. Одесі. Крім того, адресатом в кур`єрській накладній значиться ФОП Костиркіна О.В., що унеможливлює вручення цього листа комусь іншому. Також, у своїх поясненнях позивач вчергове підтверджує той факт, що за 1,5 року вона жодного разу в письмовій формі не зверталась до відповідача з приводу повернення їй даного нежилого приміщення та щодо необхідності підписати акти повернення-передачі приміщення.

4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.11.2021 між позивачем та відповідачем був укладений договір суборенди нерухомого майна № 011121, п. 1.1. якого передбачено, що орендар передає суборендарю (зі згоди орендодавця), а суборендар приймає в строкове платне користування (суборенду) майно у вигляді нежитлової будівлі, літ. "А" загальною площею 899,1 кв.м., що знаходиться за адресою: Україна, місто Одеса, Миколаївська дорога, 130/1. Загальна характеристика нежитлової будівлі літ. "А", що надається в суборенду за цим Договором, визначається у Витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості" від 02.09.2007 (номер запису 5921 в книзі б7неж-104, номер витягу 15779222, реєстраційний номер майна 18595538) та відображається на плані технічного паспорту, що виданий Комунальним підприємством "Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості". Для зручності викладення передана в суборенду нежитлова будівля, літ. "А" надалі іменується за текстом цього Договору як "Приміщення".

Відповідно до п. 1.4. договору фактична передача та надання доступу суборендарю до приміщення з передачею ключів та необхідних документів оформлюється відповідним актом приймання-передачі приміщення в суборенду, який складається в двох примірниках, по одному для кожної зі сторін. Оформлення вказаного акту та порядок передачі приміщення здійснюється згідно розділу 2 цього договору.

Строк суборенди Приміщення за цим Договором становить 35 (тридцять п`ять) календарних місяців, який починається з моменту підписання Сторонами Акту приймання-передачі Приміщення в суборенду (п. 1.7. договору).

Згідно з п. 2.4. договору суборендар повинен повернути приміщення після закінчення строку суборенди протягом 60 (шести десяти) календарних днів в належному стані, не гіршому, ніж на момент передачі його в суборенду, з урахуванням нормального фізичного зносу, та відшкодовувати орендарю збитки в разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) суборендованого приміщення з вини суборендаря. Приміщення вважається поверненим орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення про повернення із суборенди. Суборендар до моменту передачі орендарю приміщення зобов`язаний звільнити приміщення від свого майна, поліпшення, що можливо відокремити без руйнування приміщення, вивезти обладнання, матеріали, і здійснити повернення приміщення орендарю за відповідним актом. Суборендна плата сплачується суборендарем за період фактичного користування приміщеннями по день фактичного повернення суборендарем приміщення із суборенди (враховуючи час, який необхідний суборендарю на демонтаж та вивезення обладнання і звільнення приміщення від свого майна).

П. 4.3.6 договору передбачено, що суборендар зобов`язується після припинення дії договору повернути орендарю приміщення, з урахуванням строків, передбачених цим договором.

Згідно з п. 7.3. договору його дія припиняється у випадку, зокрема, достроково в односторонньому порядку у випадках, передбачених цим договором.

У відповідності до п. 7.4. договору припинення цього договору не звільняє сторони від зобов`язань, що виникли до припинення дії цього договору або у зв`язку з ним, до повного їх виконання сторонами.

П. 9.2. договору передбачено, що усі повідомлення за цим договором будуть вважатися зробленими належним чином, у випадку якщо будуть здійснені наступним чином: листування між сторонами за цим договором здійснюються шляхом направлення або надання (доставка кур`єром) однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів - цінний з описом та повідомлення про вручення) іншій стороні на її адресу, що визначені у статті 12 цього договору як адреса для листування. Підтвердженням факту відправлення однією стороною іншій повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення повідомлення іншій стороні або факт отримання такою стороною повідомлення. Датою отримання таких повідомлень буде вважатися дата їх особистого вручення або дата поштового штемпеля відділення зв`язку одержувача.

Відповідно до акта приймання-передачі приміщення від 01.11.2021 (додаток № 1 до договору суборенди) позивач передав відповідачу у строкове платне користування (суборенду) майно у вигляді нежитлової будівлі літ "А" загальною площею 899,1 кв.м, що знаходиться в м. Одеса Миколаївська дорога 130/1 на строк що становить 35 календарних місяців.

Відповідач направив позивачу лист за № 247/1 від 21.08.2023, в якому вказав, що у зв`язку із розірванням з 01.09.2023 суборендарем, в односторонньому порядку, договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021, який був укладений між ТОВ «Кріоін Інжиніринг» та ФОП Костиркіною О.В. 01.11.2021, ТОВ «Кріоін Інжиніринг» повертає суборендовану нежитлову будівлю під літерою «А», загальною площею 899, 1 кв.м., за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 130/1, про що просить скласти та підписати акт повернення - передачі даного приміщення.

Факт направлення відповідачу вказаного листа підтверджується наявною в матеріалах справи копією кур`єрської служби доставки, згідно якої одержувач: ФОП Костиркіна О.В., адреса: АДРЕСА_1 , ( Миколаївська дорога, 130/1 зазначено як друга адреса); відмовились отримувати, 23.08.2023, підпис.

Головне слідче управління Служби Безпеки України листом № 6/9598 від 02.08.2023 повідомило ТОВ «Кріоін Інжиніринг» про розгляд скан-копії листа № 247 від 27.07.2023 щодо переміщення майна, яке було вилучене 22.02.2023 за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130, в рамках кримінального провадження № 0000085 від 26.01.2023, та яке перебуває під арештом, та зазначило, що 22.02.2023 актом передачі обладнання та предметів на відповідальне зберігання вищезазначене майно було передано Кошовому С.О.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 04.06.2024 по справі № 916/1221/24 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Вказаним рішенням суду встановлено, що з урахуванням умов пункту 4.4.11., підпункту "д" пункту 7.3. Договору та листа відповідача № 236/1 від 01.07.2023, суд дійшов висновку, що договір припинив свою дію 12.09.2023, внаслідок дострокового розірвання в односторонньому порядку.

Позивач направив відповідачу претензію від 20.12.2024, в якій вимагав виконати свої зобов`язання за договором суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021: повернути суборендоване майно орендарю згідно з актом приймання-передачі, сплатити суборендну плату за шість контейнерів, що продовжують зберігатися на орендованій території та сплатити неустойку за неповернення суборендованого приміщення у розмірі 300 000, 00 грн.

Факт направлення відповідачу вказаної претензії підтверджується наявними в матеріалах справи копіями опису вкладення та накладної АТ «Укрпошта» від 24.12.2024.

Згідно даних сайту АТ «Укрпошта» накладна за № 792 прийнята 24.12.2024 за адресою 65104, м. Одеса.

01.09.2022 між Колективно виробничо-комерційною фірмою «Ключ» та ТОВ «Кріоін Інжиніринг» був укладений договір оренди № 1, п. 1.1. якого передбачено, що відповідно до умов договору оренди орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування: об`єкт оренди, який складається з облаштованої території 312, 4 кв.м. та 526, 24 кв.м. Об`єкт оренди знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2023 по справі № 761/11932/23 з метою здійснення заходів з управління майном передано Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, майно та корпоративні права ТОВ «Кріоін Інжинірінг», а також арештоване майно його фактичних власників, на яке ухвалами слідчих суддів Шевченківського районного суду м. Києва від 16.02.2023 у справі №761/5639/23 (провадження №1-кс/761/3976/2023), від 24.03.2023 у справі №761/10093/23 (провадження №1-кс/761/6787/2023) у справі №761/10044/23 (провадження №1-кс/761/6750/2023), у справі №761/10092/23 (провадження № 1-кс/761/6786/2023) накладено арешт, у тому числі на орендовані (суборендовані) ТОВ «Кріоін Інжинірінг» виробничо-майнові комплекси, які знаходяться за адресами: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130 (загальна площа 839,6 кв. м) та м. Одеса, вул. Миколаївська дорога 130/1 (загальна площа, 899,1 кв. м), а також інше устаткування та обладнання, яке знаходиться за вказаною адресою, що використовуються підприємством при виробництві, упаковці та транспортуванні інертних газів.

Позивачем надано лист, який містить наступні інформацію: 31.05.2025; Я, ОСОБА_1 , вивіз контейнер CPIU 9014219, підпис.

5. Позиція суду.

За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.

Ч. 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У ч. 1 ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною 1 статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

При цьому приписами статті 6 ЦК України встановлено, що сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму.

Згідно зі ст. 763 ЦК України договір найму укладається на строк, встановлений договором. Якщо строк найму не встановлений, договір найму вважається укладеним на невизначений строк. Кожна зі сторін договору найму, укладеного на невизначений строк, може відмовитися від договору в будь-який час, письмово попередивши про це другу сторону за один місяць, а у разі найму нерухомого майна - за три місяці. Договором або законом може бути встановлений інший строк для попередження про відмову від договору найму, укладеного на невизначений строк.

Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї зі сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.

Ст. 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї зі сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Наслідком припинення договору оренди майна є повернення орендарем майна з оренди. Вказані правила стосуються і правовідносин за договором суборенди (ч. 3 ст. 774 ЦК України).

Частиною 1 статті 785 ЦК України передбачено, що у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.

Відповідно до ч. 2 ст. 785 ЦК України якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за найм речі за час прострочення.

Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Неустойка, стягнення якої передбачено ч. 2 ст. 785 ЦК України, є самостійною формою майнової відповідальності у сфері орендних правовідносин, яка застосовується у разі припинення договору - якщо наймач не виконує обов`язку щодо негайного повернення речі, і є належним способом захисту прав та інтересів орендодавця після припинення договору, коли користування майном стає неправомірним.

Відповідний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2021 в справі № 910/11131/19, а також у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.07.2021 в справі № 904/577/20, 21.03.2023 у cправі № 922/1155/20 та інших.

Для притягнення орендаря, що порушив зобов`язання, до зазначеної відповідальності необхідна наявність вини (умислу або необережності) відповідно до вимог ст. 614 ЦК України.

Верховний Суд в постановах від 19.07.2023 у справі № 924/746/22, від 19.10.2021 у справі № 922/4268/20 зазначав, що невиконання наймачем передбаченого частиною першою статті 785 ЦК України обов`язку щодо негайного повернення наймодавцеві речі (у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в Договорі), у разі припинення Договору є порушенням умов договору, що породжує у наймодавця право на застосування до наймача відповідно до частини другої статті 785 ЦК України такої форми майнової відповідальності, як неустойка у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Отже, користування майном після припинення договору є таким, що здійснюється не відповідно до його умов, у зв`язку з чим орендна плата за користування майном за умовами договору, що припинився, не нараховується. У разі продовження користування орендарем орендованим приміщенням, у орендодавця виникає право нарахування за користування приміщенням неустойки у розмірі подвійної орендної плати.

Важливим при здійсненні оцінки правомірності заявленої вимоги про стягнення неустойки, передбаченої ч. 2 ст. 785 ЦК України, є урахування обставин невиконання зобов`язання орендарем щодо повернення майна в контексті добросовісності поведінки останнього як контрагента за договором, її впливу на неповернення майна (аналогічну позицію викладено Верховним Судом у постанові від 24.10.2019 у справі № 904/3315/18).

У постановах від 10.04.2018 у справі № 910/9328/17 та від 28.08.2018 у справі № 913/155/17 Верховним Судом зазначено, що при розгляді спорів про стягнення неустойки судам необхідно враховувати, що право наймодавця вимагати оплати неустойки відповідно до частини 2 статті 785 ЦК України та обов`язок наймача сплачувати таку неустойку зберігається до моменту повернення наймачем наймодавцю орендованого майна. При цьому обставини, чи продовжує орендар, стосовно якого припинився договір оренди, фактично користуватись орендованим приміщенням, отримувати дохід від здійснення підприємницької діяльності у такому приміщенні, не виключають відповідальність, встановлену ч. 2 ст. 785 ЦК України. Таким чином, право на стягнення неустойки, встановлене нормою ч. 2 ст. 785 ЦК України, пов`язується з простроченням орендарем виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди, а не фактичним користуванням майном чи то перебуванням орендаря на цій території.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно із ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ст. 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Як свідчать матеріали справи та встановлено судом під час розгляду справи № 916/1221/24, що з урахуванням умов пункту 4.4.11., підпункту "д" пункту 7.3. Договору та листа відповідача № 236/1 від 01.07.2023, договір припинив свою дію 12.09.2023, внаслідок дострокового розірвання в односторонньому порядку.

Таким чином, даний договір є припиненим з 12.09.2023.

За умовами договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021 суборендар повинен повернути приміщення після закінчення строку суборенди протягом 60 (шести десяти) календарних днів; приміщення вважається поверненим орендарю з моменту підписання акту приймання-передачі приміщення про повернення із суборенди.

Отже, обов`язок відповідача повернути об`єкт суборенди відповідно до п. 2.4. договору виник із дати припинення дії договору з 12.09.2023 та тривав до 10.11.2023 включно.

Ураховуючи наведені положення законодавства можна дійти висновку про те, що з 11.11.2023 та до часу повернення орендарем майна, орендодавець має право здійснити нарахування неустойки відповідно до положень частини 2 статті 785 Цивільного кодексу України у розмірі подвійної плати за найм речі, тобто орендної плати.

Відтак із 11.11.2023 відповідач може вважатися таким, що прострочив повернення об`єкту суборенди, якщо не вчинить передбачені Договором дії для повернення майна, а тому саме з даної дати розпочинається нарахування неустойки, як форми майнової відповідальності, за користування суборендованим майном за час прострочення.

Натомість, судом встановлено, що відповідач звернувся до позивача з листом № 247/1 від 21.08.2023 (з описом вкладень), в якому завчасно вказав про повернення суборендованої нежитлової будівлі під літерою «А», загальною площею 899, 1 кв.м., за адресою: м. Одеса, Миколаївська дорога, 130/1 , та просив скласти та підписати акт повернення - передачі даного приміщення.

Вказаний лист направлявся позивачу засобами поштового зв`язку, про що свідчить кур`єрська служба доставки, в якій наявний напис «відмовились отримувати 23.08.2023»; одержувач: ФОП Костиркіна О.В., адреса: АДРЕСА_1 (Миколаївська дорога, 130/1 зазначено як друга адреса), підпис.

Так, згідно поданих до справи доказів встановлено відповідність адреси ФОП Костиркіної О.В., на яку надсилався лист № 247/1 від 21.08.2023. Крім того, такий спосіб направлення повідомлення є належним відповідно до п. 9.2. розділу «Прикінцеві положення», розділу 12 «Юридичні реквізити та підписи сторін» Договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021, який підписано повноважними представниками сторін та який є обов`язковим до виконання.

Судом встановлено відсутність у матеріалах справи доказів підписання акту приймання-передачі майна з оренди повноважними представниками сторін.

Умови Договору суборенди не встановлюють іншого особливого порядку надання суборендарем акта про повернення або іншого механізму з повернення суборендованого майна.

У відзиві на позов та в судових засіданнях відповідач повідомляє про звільнення суборендованого нежилого приміщення у серпні 2023 року та передачу ключів від приміщення охороні.

При цьому, відповідач пояснює, що переніс/перевантажив усе майна на сусідню/суміжну облаштовану територію/склад за адреосю: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130, яку ТОВ «Кріоін Інжиніринг» орендує у Колективної виробничо-комерційної фірми «Ключ» на підставі договору оренди № 1 від 01.09.2022, який міститься в матеріалах справи.

Відповідач у даному випадку вжив належних дій задля вчасного повернення майна з суборенди та для необхідного документального оформлення такого повернення.

За умовами договору оренди № 1 від 01.09.2022, укладеного між Колективно виробничо-комерційною фірмою «Ключ» та ТОВ «Кріонін Інжинірінг», орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування: об`єкт оренди, який складається з облаштованої території 312, 4 кв.м. та 526, 24 кв.м. Об`єкт оренди знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Миколаївська дорога, 130.

В судовому засіданні позивач - ФОП Костиркіна надала пояснення, що земельна ділянка, на якій розміщені контейнери відповідача, їй на будь-якому речовому праві не належить, крім того, матеріали справи не містять відомостей про наявність претензій власника чи законного володільця щодо розміщення вказаного майна відповідача на зазначених земельних ділянках, а відтак порушення права позивача - ФОП Костиркіної внаслідок переміщення майна з суборендованого нежитлового приміщення (внаслідок його звільнення) відповідачем на суміжну земельну ділянку, яка позивачці не належить, - не доведено належними та достовірними доказами.

Суд також ураховує, що подальше, в інший спосіб, переміщення майна (контейнерів) відповідачем унеможливлено внаслідок накладеного арешту Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 12.04.2023 у справі № 761/11932/23 (провадження № 1-кс/761/7946/2023).

Як свідчать матеріали справи та як повідомила позивачка та її представник, вказана ухвала суду позивачем не оскаржувалася.

Крім того, безпосередньо в судовому засіданні були надані пояснення позивачем - ФОП Костиркіною, а також відповідачем - ТОВ «Кріонін Інжинірінг», які в сукупності з іншими доказами по справі оцінені судом, та з яких вбачається, що станом на день подання позову спірне нежитлове приміщення звільнено від майна відповідача, під час дії договору воно було за власний рахунок відремонтоване відповідачем (тобто повернуто у стані не гіршому, ніж передавалося суборендарю), а крім того, вже здано в оренду іншому суборендарю - СТО BMW, що також підтверджується з відкритих джерел мережі Internеt, зокрема, Google Maps, про що зазначав відповідач та підтвердив позивач. При цьому, ФОП Костиркіна вказала, що сплачує податки в установленому законом порядку з прибутку, який отримує від зазначеної суборенди з кінця 2024 року, тобто доводи, раніше викладені у позовній заяві щодо неповернення суборендованого майна, спростовано поясненнями самої позивачки, наданими безпосередньо в судовому засіданні. Суд не бере до уваги пояснення представника позивача, надані ним під час промови в судових дебатах, що ФОП Костиркіною такі пояснення були надані після перебування на лікарняному, коли вона була «не в собі», оскільки вони надані позивачем особисто в судовому засіданні та є більш вірогідними й у взаємному зв`язку з іншими доказами у їх сукупності підтверджують встановлені судом обставини справи.

З урахуванням досліджених обставин справи, суд доходить висновку, що саме пасивна поведінка ФОП Костиркіної О.В. не є належною в розумінні добросовісності виконання своїх обов`язків щодо підписання акту про повернення суборендованого майна, оскільки не могло бути здійснено одноособово лише відповідачем за обставин ухилення від цієї дії позивачем. Отримання чи неотримання зі сторони позивача акта про повернення майна не є перешкодою для фактичного повернення такого майна відповідачем та подальшого користування ним. При цьому, порушення прав позивача - ФОП Костиркіної О.В. судом не встановлено. Суд також бере до уваги дату направлення позивачем на адресу відповідача претензії від 20.12.2024, тобто більше, ніж через рік після припинення договору суборенди нерухомого майна № 011121 від 01.11.2021 та після фактичного повернення спірного нежитлового приміщення (за власний рахунок відремонтованого відповідачем), а також після фактичного укладення інших договорів суборенди позивачем - ФОП Костиркіною О.В. з новими наймачами цього приміщення.

Крім того, суд не бере до уваги доводи позивача щодо наявності, на його думку, преюдиційних фактів, встановлених у рішенні суду від 04.06.2024 у справі № 916/1221/24, що набрало законної сили, оскільки суд у межах зазначеної справи не надавав оцінки таким аргументам, які не були предметом спору, а відтак - не входили до предмету доказування по справі, а вказав, що у разі наявності підстав, визначених ст. ст. 614, 785 ч. 2, стягнення неустойки є самостійною підставою для нового позовного провадження, за наявності вини (умислу або необережності), яка підлягає доказуванню для притягнення наймача до відповідальності за невиконання обов`язку щодо повернення речі.

Ураховуючи викладене, позивачем належними та допустимими доказами не доведено та судом у даній справі не встановлено винних дій з боку відповідача, а саме щодо неповернення суборендованого майна, не звільнення його чи продовження користування ним після припинення дії (розірвання) Договору, а тому у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з нього неустойки слід відмовити повністю.

Інші доводи позовної заяви висновків суду, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні усіх наявних у справі доказів у їх сукупності, не спростовують.

Щодо судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 4 ст. 129 ГПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги відмову у позовних вимог в повному обсязі, витрати по сплаті судового збору, відповідно до ст. 129 ГПК України, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 123, 129, 219, 232, 233, 236, 237, 238, 239, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у позові повністю.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та підлягає оскарженню до Південно-західного апеляційного господарського суду в порядку ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено та підписано 14 липня 2025 року.

Суддя О.О. Мусієнко