РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2025Справа № 910/5625/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (вул. Академіка Туполєва, 16, оф. 17, м. Київ, 04128; ідентифікаційний код 23390015)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (пр-т. Гузара Любомира, 44, м. Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490)

про стягнення 191 854, 43 грн,

Представник сторін: не викликались

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Позивача

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (далі за текстом - ТОВ «Теплоенергокомплект, Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (далі за текстом - ТОВ «Оператор ГТС України», Відповідач) про стягнення коштів в розмірі 191 854, 43 грн, яка складається зі збитків - 99 528, 06 грн, інфляційних втрат - 62 638, 12 грн та 3 % річних - 29 688, 25 грн., нарахованих Позивачем за прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання щодо повернення коштів за банківською гарантією на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23.

В обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначає, що ним роботи по договору закупівлі товарів № 460006604 від 06.10.2022 (далі за текстом - Договір) виконано в повному обсязі, що стало підставою для повернення Відповідачем коштів за банківською гарантією на підставі рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 № 910/12114/23.

Оскільки кошти за банківською гарантією повернуто Відповідачем із затримкою, Позивачем нараховано 3% річних та інфляційні витрати за прострочення виконання грошового зобов`язання, а також заявлено збитки у вигляді упущеної вигоди - процентів за договором банківського вкладу.

2. Стислий виклад позиції Відповідача

Заперечуючи щодо задоволення позову Відповідач зазначає, що утримання коштів за банківською гарантією зумовлено виключно неналежним виконання Відповідачем зобов`язань за договором.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення, однак Позивачем не надано до матеріалів справи належних і допустимих доказів що підтверджують наявність усіх чотирьох загальних умов відповідальності, в тому числі щодо наявності причинного зв`язку між діями ТОВ «Оператор ГТС України» та начебто неотриманими Позивачем доходами (упущеною вигодою).

При цьому, підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат відсутні, а здійснений Позивачем розрахунок є невірним.

3. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 07.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження.

26.05.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву та відповідь на відзив на позовну заяву.

30.05.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Таким чином, приймаючи до уваги, що матеріали справи містять достатньо документів для розгляду справи, відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. При розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

Рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23 задоволено позов ТОВ «Теплоенергокомплект» та стягнуто з ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» на користь ТОВ «Теплоенергокомплект» 822 360 грн боргу та витрати по сплаті судового збору у розмірі 12 335, 40 грн.

Вказаним рішення встановлено наступне:

- у відповідності до укладеного між сторонами Договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) № 460006604 від 06.10.2022 позивачем у повному обсязі виконані прийняті на себе зобов`язання з передачі товару відповідачу - Товариству з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України», а відповідачем, у свою чергу, прийнято товар без будь - яких зауважень щодо його якості та кількості;

- на виконання умов пункту 6 розділу VI тендерної документації та пункту 7.13 Договору позивачем в день укладення Договору надана відповідачу безвідклична та безумовна Банківська Гарантії №28954/ЮГ-22 (забезпечення виконання договору), видана 27.09.2022 АТ «Комерційний Банк «Глобус» на користь ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» як Бенефіціара;

- відповідно до умов Договору гарантії сума і валюта Гарантії - 822 360 грн (пункт 2.1 Договору гарантії); строк дії Гарантії - з 27.09.2022 по 31.12.2023 включно (пункт 2.2 Договору гарантії);

- відповідно до платіжної інструкції № 8630 від 17.07.2023 року ПАТ «Комерційний банк «Глобус» перерахував на користь відповідача 822 360 грн на виконання вимоги останнього від 06.07.2023;

- на виконання вимог пункту 3.3 Договору гарантії 26.07.2023 позивачем здійснено компенсацію витрат АТ «КБ «Глобус» за Договором гарантії та Банківською Гарантією №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022 в розмірі 822 360,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 358 від 26.07.2023;

- позивачем понесені витрати у сумі 822 360 грн, пов`язані з виконанням ТОВ «Теплоенергокомплект» умов Договору гарантії щодо компенсації АТ «КБ «Глобус» сплаченої відповідачу гарантійної суми;

- факт неналежного виконання позивачем умов Договору (з простроченням строку поставки) належним чином підтверджується матеріалами справи та позивачем не спростовано.

На підставі зазначених висновків та встановлених у справі № 910/12114/23 обставин, посилаючись на положення пункту 7.17 Договору та частини 2 статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі», суд дійшов висновку щодо правомірності вимог ТОВ «Теплоенергокомплект».

При цьому, враховуючи дату останнього платежу за Договором, здійсненого Відповідачем 27.04.2023 платіжною інструкцією № 135110 на суму 818 187,60 грн., а також повного виконання позивачем умов Договору в частині поставки товару на суму 16 447 200,00 грн., відповідач повинен був повернути (здійснити ануляцію) АТ «КБ «Глобус» банківську гарантію до 04.05.2023.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ТОВ «Теплоенергокомплект» до ТОВ «Оператор газотранспортної системи України» повністю.

Постановою Верховного Суду від 25.09.2024 постанову Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2024 у справі № 910/12114/23 скасовано, рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23 залишено без змін.

У вказаному вище рішенні суду першої інстанції та постанові касаційної інстанції встановлено, що Відповідач не здійснив повернення банківської гарантії банку у строк до 04.05.2023, натомість направив 06.07.2023 вимогу до Гаранта щодо сплати повної суми банківської гарантії, не зважаючи на повне виконання Позивачем зобов`язань за Договором щодо поставки товару.

Відтак, звертаючись до суду з даним позовом, Позивач зазначає, що сума гарантії в розмірі 822 360 грн., сплачена Відповідачем 08.10.2024 на виконання рішення суду у справі № 910/12114/23 на користь Позивача в силу чого ним понесено збиток у вигляді упущеної вигоди.

Позивач заявляє, що протиправними діями Відповідача, що полягають у зверненні стягнення на банківську гарантію яка підлягала поверненню після повного виконання Договору йому заподіяно збиток.

26.07.2023 ТОВ «Теплоенергокомплект» компенсовано АТ «КБ «Глобус» (гаранту) сплачену останнім на користь ТОВ «Оператор ГТС України» (бенефіціар) гарантію у сумі 822 360 грн. за договором про надання гарантії №28954/ЮГ-22 від 27.09.2022, саме з рахунку вкладника НОМЕР_1 .

Отже, згідно доводів Позивача з 26.07.2023 по 08.10.2024 (дату повернення коштів) позивач позбавлений можливості отримувати дохід у вигляді процентів із компенсованої суми - 822 360 грн.

Так, з метою розрахунку процентів з компенсованої суми, Позивач звернувся з листом вих. №125Д-02 від 28.02.2025 до АТ «КБ «Глобус», яке в свою чергу листом №б/н від 06.03.2025 навело розрахунок процентів у сумі 99 528,06 грн за період з 26.07.2023 по 07.10.2024, які на переконання сторони Позивача є його збитками (упущеною вигодою).

Також Позивачем долучено до матеріалів справи договір банківського вкладу (депозиту) «Генеральний депозитний договір «Овернайт» № 626790/1/Д від 09.05.2023 та № 626790/2/Д від 09.05.2023, розділ 3 яких передбачено порядок нарахування процентів банком на кошти Позивача.

Крім того, Позивач посилається на прострочення виконання Відповідачем грошового зобов`язання оскільки Відповідач не повернув позивачу гарантійне забезпечення (822 360 грн.), що стало підставою для його стягнення в судовому порядку за результатами розгляду справи №910/12114/23.

Оскільки Відповідач лише 08.10.2024 виконав рішення суду у справі №910/12114/23, сплативши на користь Позивача 822 360 грн. ним прострочено виконання грошового зобов`язання з 26.07.2023 по 07.10.2024, що стало підставою для нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за період 26.07.2023 по 07.10.2024.

Доводи та аргументи Відповідача зводяться до того, що Позивачем не доведено факту спричинення збитків, безпосереднього причинного зв`язку між діями особи та заподіянням збитків та розміру відшкодування, а підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних втрат - відсутні.

При цьому, Відповідач звертає увагу суду на те, що Позивачем невірно обраховано період прострочення ТОВ «Оператор ГТС України» повернення коштів у розмірі 822 360,00 грн оскільки рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2024 набрало законної сили лише за наслідками касаційного перегляду - 25.09.2024, що нівелює нарахування Позивача з 26.07.2023.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Частинами 1 та 2 статті 193 Господарського кодексу України (далі за текстом - ГК України) встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Положеннями статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 ЦК України).

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як встановлено судом вище, згідно рішення Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23, яке набрало законної сили 25.09.2024 Позивачем у повному обсязі здійснено виконання Договору.

Однак, в ході виконання такого Договору Позивачем понесені витрати у сумі 822 360,00 грн, пов`язані з виконанням ТОВ «Теплоенергокомплект» умов Договору гарантії щодо компенсації АТ «КБ «Глобус» сплаченої Відповідачу гарантійної суми, яка стягнута на користь Позивача рішенням Господарського суду міста Києва від 30.11.2023 у справі № 910/12114/23, яке набрало законної сили 25.09.2024.

При цьому, у рішенні суду першої та касаційної інстанції встановлено, що Відповідач повинен був повернути банківську гарантію у строк до 04.05.2023 (враховуючи дату остаточної оплати), однак зазначеного не вчинено, натомість Відповідачем направлено 06.07.2023 вимогу до гаранта (банку) щодо сплати повної суми банківської гарантії.

Відповідно до частини 1 та 5 статті 75 ГПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Зазначеним вище, підтверджуються свідомі та неправомірні дії Відповідача в частині отримання ним гарантійних коштів на суму 822 360 грн від банка гаранта при виконаному у повному обсязі Договору з обох сторін.

Як встановлено судом вище, 17.07.2023 банком гарантом перераховано на користь Відповідача кошти в розмірі 822 360 грн, які 26.07.2023 відшкодовано Позивачем банку.

Зазначені обставини також встановлено в межах розгляду справи № 910/12114/23.

Згідно наданого АТ «КБ «Глобус» листа від 06.03.2025 № б/н на запит Позивача від 28.02.2025 вих. № 125Д-02 за період липень 2023 по жовтень 2024 у випадку знаходження грошових коштів Позивача в сумі 822 360 грн на депозитному рахунку НОМЕР_1 згідно договорів банківського вкладу (депозиту) «Генеральний депозитний договір «Овернайт» № 626790/1/Д від 09.05.2023 та № 626790/2/Д від 09.05.2023 Позивач міг би отримати 99 528, 06 грн нарахованих процентів.

Так, заявляючи даний Позив Позивач зазначає, що сума 99 528, 06 грн є упущеною вигодою.

Відповідно до частини 2статті 217 ГК України у сфері господарювання застосовуються, зокрема, такий вид господарської санкцій як відшкодування збитків.

При цьому, статтею 218 ГК України передбачено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Статтею 224 ГК України передбачено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки, суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено. Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Згідно зі статтею 225 ГК України до складу збитків, що підлягають відшкодуванню особою, яка допустила господарське правопорушення, включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом.

Статтею 22 ЦК України визначено, що збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За загальним правилом особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування (частина перша статті 22, стаття 611 ЦК України).

Згідно з частиною 2 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Загальне правило статті 1166 ЦК України встановлює, що будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі. Якщо мають місце спеціальні підстави, що надають можливість застосовувати до правовідносин положення інших статей § 1 Глави 82 ЦК, треба застосовувати спеціальні норми. В іншому випадку відшкодування шкоди відбуватиметься за правилами вищезазначеної статті.

Аналіз положень статті 1166 ЦК України дозволяє дійти висновку про те, що загальною підставою відповідальності є протиправне, винне діяння заподіювача шкоди (цивільне правопорушення), яке містить такі складові: протиправна поведінка особи, настання шкоди, причинний зв`язок між ними та вина заподіювача шкоди.

Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Під шкодою розуміється майнова шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права. Такий елемент як наявність шкоди полягає у будь-якому знеціненні блага, що охороняється законом.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стає об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Наявність такої умови цивільно-правової відповідальності, як причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою (збитками), зумовлена необхідністю встановлення факту, що саме протиправна поведінка конкретної особи, на яку покладається така відповідальність, є тією безпосередньою причиною, що з необхідністю та невідворотністю спричинила збитки.

Отже, збитки є наслідками неправомірної поведінки, дії чи бездіяльності особи, яка порушила права або законні інтереси іншої особи, зокрема невиконання або неналежне виконання установлених вимог щодо здійснення господарської діяльності, господарське правопорушення, порушення майнових прав або законних інтересів інших суб`єктів тощо.

Правові висновки щодо елементів складу цивільного правопорушення; їх визначення: протиправна поведінка, дія чи бездіяльність особи; наявність збитків; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та збитками; вина правопорушника; а також підстав та умов цивільної відповідальності містяться у низці постанов Верховного Суду, зокрема, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20.

За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №910/20261/16 від 26.11.2019, постанови Верховного Суду у справах № 923/1315/16 від 04.09.2018, № 910/2018/17 від 04.04.2018, № 910/5100/19 від 07.05.2020, № 910/21493/17 від 04.12.2018, № 914/1619/18 від 27.08.2019, № 904/982/19 від 24.02.2021).

При цьому, протиправна поведінка особи може мати прояв у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди. Близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17.

У відповідності до положень статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Господарський суд самостійно встановлює наявність чи відсутність складу цивільного правопорушення, який став підставою для стягнення шкоди, оцінюючи надані сторонами докази. Правова позиція щодо можливості суду самостійно встановлювати наявність складу правопорушення є послідовною та сталою і викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №920/715/17, а також у постановах Верховного Суду від 15.02.2022 у справі № 927/219/20, від 14.09.2021 у справі № 923/719/17, від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11, від 22.04.2021 у справі № 915/1624/16, від 10.03.2020 у справі № 902/318/16, від 10.12.2020 у справі № 922/1067/17, від 10.06.2021 у справі № 5023/2837/11, від 16.02.2023 у справі № 910/14588/21, від 25.05.2023 у справі № 910/17196/21 тощо).

В силу викладеного вище та враховуючи встановлені судом в межах даної справи обставини, суд дійшов висновку, що вимога Позивача про стягнення 99 528, 06 грн збитків у вигляді упущеної вигоди є обґрунтованою та такою, що доведена належним чином.

По - перше, дії Відповідача щодо стягнення коштів за банківською гарантією носили суто свідомий та неправомірний характер, оскільки згідно статті 27 Закону України «Про публічні закупівлі» та пункту 7.17 Договору такі кошти не мали б стягуватися на його користь.

По - друге, сума заподіяних збитків та їх походження належним чином підтверджена доказами із наданням розрахунку компетентного суб`єкта банківської діяльності. При цьому суд зазначає, що нарахування відсотків за липень 2023 здійснено з урахуванням дати відшкодування Позивачем коштів банку гаранту (26.07.2023), тобто не за повний місяць, що встановлено судом при перерахунку.

По-третє, причинно-наслідковий зв`язок полягає в тому, що саме внаслідок дій Відповідача, банк-гарант виплатив суму гарантії Відповідачу, а потім звернувся до Позивача про стягнення в порядку регресу гарантійного платежу, виплата якого позбавила Позивача отримувати дохід у вигляді процентів які нараховувалися АТ «КБ «Глобус».

Що стосується нарахуванням Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за період з 26.07.2023 по 07.10.2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Знову ж таки, враховуючи встановлення судом неправомірності дій Відповідача в частині отримання гарантійних коштів, які відшкодовано банку 26.07.2023 визначений Позивачем період нарахування з 26.07.2023 по 07.10.2024 є правомірним, а нараховані суми є арифметично вірними в силу чого підлягають сплаті Відповідачем.

Враховуючи заперечення Відповідача, суд зазначає, що в даному випадку нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат здійснюється Позивачем не за прострочення виконання рішення суду по справі № 910/12114/23, а за прострочення виконання саме грошового зобов`язання оскільки обов`язок з повергнення таких коштів виник у Відповідача з дати отримання таких коштів від банку (в силу безпідставності їх отримання), а відтак не залежить від дати набрання законної сили рішення суду першої інстанції у справі № 910/12114/23.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

З огляду на встановлені судом обставини на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що саме дії Відповідача призвели до понесення Позивачем збитків, сума яких є обґрунтованою, а неповернення безпідставно отриманих коштів за банківською гарантією також свідчить про правомірність нарахування Позивачем 3 % річних та інфляційних втрат в силу чого позов підлягає задоволенню.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України покладаються на Відповідача.

Розподіл витрат на професійну правничу допомогу наразі судом не здійснюється оскільки у позовній заяві Позивач зазначив, що фактична сума таких витрат буде уточнена за результатами розгляду справи.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» - задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» (пр-т. Гузара Любомира, 44, м. Київ, 03065; ідентифікаційний код 42795490) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплоенергокомплект» (вул. Академіка Туполєва, 16, оф. 17, м. Київ, 04128; ідентифікаційний код 23390015) збитки - 99 528 (дев`яносто дев`ять тисяч пятсот двадцять) грн 06 коп, інфляційних втрат - 62 638 (шістдесят дві тисячі шістсот тридцять вісім) грн 12 коп, 3 % річних - 29 688 (двадцять дев`ять тисяч шістсот вісімдесят вісім) грн 25 коп., судовий збір - 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 07.07.2025

Суддя Антон ПУКАС