ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року

м. Київ

cправа №910/325/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

за участю секретаря судового засідання Сініцина В.А.,

представників учасників справи:

від позивача: Васюк М.М.,

від відповідача: Янушевич О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду (Шапран В.В., Буравльов С.І., Андрієнко В.В.)

від 15.04.2025 (повний текст складений 23.04.2025)

у справі за позовом ОСОБА_1

до Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ"

про визнання недійсним рішення загальних зборів,

ІСТОРІЯ СПРАВИ

ПРОВАДЖЕННЯ У СУДАХ ПЕРШОЇ ТА АПЕЛЯЦІЙНОЇ ІНСТАНЦІЙ

Хід розгляду справи та короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

1. ОСОБА_1 (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про визнання недійсним рішення загальних зборів членів Автогаражного кооперативу по експлуатації гаражів та зберіганню транспортних засобів "Північ" (далі - Відповідач), оформленого протоколом загальних зборів членів кооперативу від 20.02.2022 від ряду №27.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 у справі №910/325/24 позов задоволено. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 3 028 грн судового збору.

3. Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 заяву Позивача про ухвалення додаткового рішення задоволено частково. Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 35 000 грн витрат на професійну правничу допомогу. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

4. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 01.04.2025 апеляційну скаргу Відповідача задоволено. Рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024, додаткове рішення цього суду від 12.11.2024 скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено повністю.

Витрати зі сплати судового збору за подання позовної заяви та витрати на професійну правничу допомогу, понесені в суді першої інстанції, покладено на Позивача. Стягнуто з Позивача на користь Відповідача 3 633,60 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

5. 04 квітня 2025 року Відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з Позивача:

- витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку із скасуванням рішення суду першої інстанції в розмірі 35 000,00 грн;

- витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з розглядом апеляційної скарги в розмірі 17 000,00 грн.

6. Додатковою постановою Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 заяву Відповідача задоволено частково, стягнуто з Позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в судах першої та апеляційної інстанцій, у загальному розмірі 20 000,00 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу, та стислий виклад позиції інших учасників справи

7. 12 травня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025, у якій просить:

- скасувати її у частині стягнення зі Скаржника витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким відмовити Відповідачу;

- судові витрати покласти на Відповідача.

8. У тексі касаційної скарги Скаржник посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та зазначає:

- щодо пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України - суд апеляційної інстанції не застосував частину восьму статті 129 ГПК України, частину першу статті 221 ГПК України та не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 24.01.2023 у справі №922/4022/20, від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 та додатковій постанові від 16.04.2025 у справі №910/14752/23, - якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі; у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат;

- щодо пункту 4 частини другої статті 287 ГПК України з посиланням на пункт 1 частини першої статті 310 ГПК України - суд апеляційної інстанції не дослідив доказів, які мають значення для справи, а саме заяву Відповідача про ухвалення додаткового рішення з додатками.

9. 12 червня 2025 року, у межах встановленого Верховним Судом строку, Відповідач із використанням підсистеми "Електронний суд" подав відзив на касаційну скаргу, в якому просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувану додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 - залишити без змін.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

10. Верховний Суд заслухав суддю-доповідача, пояснення представників учасників справи, перевірив у межах доводів і вимог касаційної скарги, що стали підставою для відкриття касаційного провадження, з урахуванням викладеного у відзиві, правильність застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права, виходячи зі встановлених фактичних обставин справи, та дійшов таких висновків.

11. Об`єктом касаційного оскарження є додаткова постанова Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у частині стягнення зі Скаржника витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції.

12. В іншій частині (задоволення заяви Відповідача та стягнення зі Скаржника витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції) додаткова постанова не оскаржується, а відтак не переглядається Верховним Судом.

13. Оцінюючи доводи та мотиви касаційної скарги, Перед Верховним Судом постало питання застосування судом апеляційної інстанції під час ухвалення оскаржуваної додаткової постанови частини восьмої статті 129 ГПК України та частини першої статті 221 ГПК України.

14. У цьому контексті Суд звертає увагу на таке.

15. У постанові Верховного Суду від 24.01.2023 у справі №922/4022/20, на яку посилається Скаржник, викладений правовий висновок:

"Частиною восьмою статті 129 ГПК України визначено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

За змістом статті 221 ГПК України якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Таким чином, наведені процесуальні норми вказують на те, що, при поданні доказів розміру витрат на професійну правничу допомогу, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, мають бути дотримані наступні дві умови:

- докази повинні бути подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду;

- до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила заяву про те, що такі докази будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

При цьому процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою - до закінчення судових дебатів".

16. У постанові від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду визнав обґрунтованою відмову суду апеляційної інстанції у стягненні з позивача на користь відповідача витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції, оскільки ні до відзиву, ні до закінчення судових дебатів, ні протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду першої інстанції відповідач доказів понесення відповідних судових витрат не надав, а подав ці докази (угода про надання професійної правничої допомоги, акт) тільки із заявою про ухвалення додаткового рішення до суду апеляційної інстанції.

Суд першої інстанції задовольнив позов. Натомість суд апеляційної інстанції скасував зазначене рішення та ухвалив нове, яким задовольнив позов частково.

У зв`язку з цим відповідач подав заяву про ухвалення додаткового рішення в частині судових витрат на професійну правничу допомогу.

17. У справі №910/14752/23 Верховний Суд послався на висновки, викладені в постанові об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 22.04.2024 у справі №346/2744/21 щодо застосування статті 246 Цивільного процесуального кодексу України (яка є аналогічною статті 221 ГПК України).

Рішенням суду першої інстанції, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції, позов задоволено. Водночас Верховний Суд скасував ці рішення та ухвалив нове - про відмову в позові.

Заява про ухвалення додаткового рішення подавалася відповідачем до суду касаційної інстанції.

18. Відповідно до положень статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

19. Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 131-2 Конституції України, статтею 16 ГПК України, а також відповідними нормами Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

20. Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ГПК України).

21. Практична реалізація цього принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

22. Відповідно до частин першої, другої статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

23. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина восьма статті 129 ГПК України).

24. З метою визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина третя статті 126 цього Кодексу).

25. Витрати, які підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у встановленому Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" порядку.

26. За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

27. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

28. Отже, визначаючи розмір суми, яка підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно враховувати, зокрема, встановлений в самому договорі розмір та / або порядок обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".

29. Як встановив суд апеляційної інстанції у цій справі, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката у загальному розмірі 52 000,00 грн Відповідач надав належним чином засвідчені копії:

- договору про надання правової допомоги від 06.12.2023 №06/12/2023, укладеного між Адвокатським об`єднанням "Президіум Партнерс" та Відповідачем;

- додатка №1 до договору про надання правової допомоги від 06.12.2023 №06/12/2023;

- розрахунку витрат на правничу (правову) допомогу у справі №910/325/24 під час розгляду справи судом першої інстанції;

- акта прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт від 12.11.2024 №12/11/2024 на суму 35 000,00 грн;

- розрахунку витрат на правничу (правову) допомогу у справі №910/325/24 під час апеляційного розгляду;

- акта прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 01.04.2025 №01/04/2025 на суму 17 000,00 грн.

30. Судом апеляційної інстанції також зазначено, що в матеріалах справи міститься копія ордера на надання правничої (правової) допомоги серії АВ від 15.01.2024 №1110848 на підтвердження повноважень адвоката Янушевича О.Ю. на представництво інтересів Відповідача у Господарському суді міста Києва та Північному апеляційному господарському суді.

31. Відповідно до умов пункту 1.1 договору про надання правової допомоги від 06.12.2023 №06/12/2023 клієнт доручає, а адвокатське об`єднання зобов`язується надавати за винагороду клієнту чи вказаним ним особам правову допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором.

32. Згідно з пунктом 1.2 договору правова допомога включає в себе, але не обмежується наступними діями, зокрема:

- надання усних та письмових юридичних консультацій, правових висновків, довідок з правових питань, що виникають з приводу діяльності клієнта;

- моніторинг судових справ клієнта;

- зустрічі з клієнтом щодо розробки тактики досудового врегулювання спорів, обговорення стратегії ведення справ, надання консультацій тощо;

- аналіз і планування стратегії судового представництва;

- представництво інтересів клієнта у судах, забезпечення власними силами адвокатського об`єднання участь представника у судових засіданнях з розгляду справ клієнта, підготовка та подання процесуальних документів.

33. Предмет договору може бути розширений за взаємною згодою сторін або уточнений в інших частинах договору (пункт 1.3 договору).

34. Згідно з пунктом 4.1 договору вартість правової допомоги визначається на основі погодинних ставок адвокатського об`єднання відповідно до загальної кількості годин, фактично витрачених на надання правової допомоги за договором. Поточні ставки адвокатського об`єднання містяться у додатку №1, який є невід`ємною частиною цього договору. Адвокатське об`єднання зазначає загальну суму винагороди за надану правову допомогу у рахунках на оплату та у актах приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг). Розрахунок вартості наданої правової допомоги міститься у додатку до акта приймання-передачі виконаних робіт, який є його невід`ємною частиною.

35. Пунктом 4.4 договору передбачено, що рахунок вважається дійсним до оплати протягом 10 (десяти) днів. Після закінчення вказаного строку адвокатське об`єднання виставляє повторний рахунок на оплату. Виставлення повторного рахунка на оплату не змінює строк виконання зобов`язань клієнтом по оплаті.

36. Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України докази на підтвердження понесення судових витрат подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

37. Верховний Суд зазначає, що, як встановлено Північним апеляційним господарським судом, у першій заяві по суті спору - відзиві на позовну заяву Скаржника, Відповідач навів попередній розрахунок судових витрат; вказав, що очікує понести судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн та повідомив, що заява з детальним описом робіт (наданих послуг) про розподіл витрат буде подана ним відповідно до вимог процесуального закону.

38. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 300 ГПК України).

39. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок і недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію.

40. Втім, оскільки спір у цій справі спершу було вирішено на користь Скаржника, саме він подав до суду першої інстанції заяву про ухвалення додаткового рішення з доказами понесення витрат на професійну правничу допомогу.

41. Натомість суд апеляційної інстанції виснував, що з огляду на положення частини четвертої статті 129 ГПК України подання відповідних доказів Відповідачем у такому випадку не було доцільним, оскільки він не мав права на відшкодування судових витрат.

42. Надалі рішення та додаткове рішення суду першої інстанції були скасовані за наслідками апеляційного перегляду з ухваленням нового рішення на користь Відповідача.

43. Відповідно до підпункту "б" пункту 4 статті 282 ГПК України у постанові суду апеляційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

44. Таким чином, у Відповідача виникло право на відшкодування понесених судових витрат не лише в суді апеляційної інстанції, а й у суді першої інстанції.

45. Суд апеляційної інстанції стягнув зі Скаржника на користь Відповідача судовий збір за подання апеляційної скарги, проте не вирішив питання розподілу інших судових витрат, зокрема, витрат Відповідача на професійну правничу допомогу.

46. У зв`язку з цим Відповідач у порядку статті 244 ГПК України подав заяву про ухвалення додаткового судового рішення.

47. Відповідач навів попередній розрахунок судових витрат та подав заяву про подання доказів, при цьому докази не подавалися до суду першої інстанції з конкретної, визначеної причини, а саме у зв`язку з ухваленням рішення не на користь Відповідача.

48. Стягуючи на користь Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в загальному розмірі 20 000 грн, суд апеляційної інстанції не розмежував, яка саме сума присуджується за кожну з інстанцій, натомість визначив її сукупно.

49. У клопотанні про зменшення витрат на оплату правничої допомоги Скаржник вказував, що до заяви про ухвалення додаткового рішення не було долучено рахунок та доказів оплати таких послуг.

50. Водночас, ухвалюючи додаткову постанову, суд апеляційної інстанції послався на висновки Верховного Суду щодо застосування положень пункту 1 частини другої статті 126 та частини восьмої статті 129 ГПК України, викладені у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, згідно з якими відсутність рахунків і доказів оплати Відповідачем наданих послуг не свідчить про те, що такі послуги не надавалися, і те, що витрати Відповідача не підлягають розподілу між сторонами.

51. Як встановлено судом апеляційної інстанції, згідно з додатком №1 до договору про надання правової допомоги від 06.12.2023 №06/12/2023 визначено ставки адвокатського об`єднання за надані послуги, зокрема:

- складання процесуальних документів у справі (позов, відзив, заперечення на відповідь на відзив, клопотання, заяви, апеляційні скарги, касаційні скарги тощо) - 1 000,00 грн/год;

- участь у судовому засіданні - 3 000,00 грн.

52. За змістом наданих розрахунків витрат на правничу (правову) допомогу та актів прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 12.11.2024 №12/11/2024 та №01/04/2025 від 01.04.2025 адвокатом надано клієнту в судах першої та апеляційної інстанцій правничу допомогу:

- підготовка та направлення усім учасникам справи та до суду відзиву на позов Скаржника у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 20 год, загальна вартість послуги 20 000,00 грн;

- участь представника Відповідача у судовому засіданні Господарського суду міста Києва 07.02.2024 у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 1 год, загальна вартість послуги 3 000,00 грн;

- підготовка та направлення усім учасникам справи та до суду додаткових пояснень у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 5 год, загальна вартість послуги 5 000,00 грн;

- участь представника Відповідача у судовому засіданні Господарського суду міста Києва 17.09.2024 у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 1 год, загальна вартість послуги 3 000,00 грн;

- підготовка та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 4 год, загальна вартість послуги 4 000,00 грн;

- витрати на підготовку адвокатом апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 10 год, загальна вартість послуги 10 000,00 грн;

- підготовка та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про зупинення апеляційного провадження у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 0,5 год, загальна вартість послуги 500,00 грн;

- участь представника Відповідача в апеляційному розгляді 17.12.2024 за апеляційною скаргою Відповідача у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 1 год, загальна вартість послуги 3 000,00 грн;

- підготовка та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 0,5 год, загальна вартість послуги 500,00 грн;

- участь представника відповідача в апеляційному розгляді 01.04.2025 за апеляційною скаргою Відповідача у справі №910/325/24 - фактично витрачений час 1 год, загальна вартість послуги 3 000,00 грн.

53. Скаржник подав заперечення на заяву Відповідача про ухвалення додаткового рішення, у якій вказував, що:

- вартість послуги з підготовки та направлення усім учасникам справи та до суду відзиву на позов є завищена, адже відзив написаний на 15 аркушах з мінімальною кількістю додатків, з відсутністю інших мотивів, які були викладені відповідачем в інших аналогічних спорах, що не може займати у адвоката 20 годин робочого часу, тому відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за написання відзиву слід зменшити до 1 000,00 грн;

- щодо участі представника Відповідача у судовому засіданні 07.02.2024, то у вказаному судовому засіданні було витребувано реєстраційну справу Відповідача, спір по суті не розглядався, а тому відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в даній частині слід зменшити до 500,00 грн;

- щодо послуги з підготовки та направлення усім учасникам справи та до суду додаткових пояснень вартістю 5 000,00 грн, такі витрати взагалі не підлягають стягненню, оскільки вказані додаткові пояснення протокольною ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.04.2024 були залишені без розгляду;

- щодо участі представника Відповідача у судовому засіданні 17.09.2024 - у вказаному судовому засіданні було оголошено перерву і спір по суті не розглядався, а відтак відшкодування витрат на професійну правничу допомогу слід зменшити до 500,00 грн;

- щодо послуги з підготовки та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, вважає, що такі витрати взагалі не підлягають стягненню, оскільки розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення не є окремим судовим розглядом спору по суті;

- вартість послуги з підготовки апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 29.10.2024 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 12.11.2024 вважає завищеною, оскільки апеляційна скарга написана на 11 аркушах і зводиться до позиції Верховного Суду у аналогічних справах, що не може займати у адвоката 10 годин;

- витрати на професійну правничу допомогу в частині написання апеляційної скарги на додаткове рішення взагалі не підлягають стягненню, оскільки оскарження додаткового судового рішення не є окремим судовим розглядом спору по суті;

- щодо послуги з підготовки та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про зупинення апеляційного провадження, то такі витрати взагалі не підлягають стягненню, оскільки вказане клопотання не стосується предмета спору, а подання останнього є правом Скаржника;

- щодо участі представника Відповідача у судовому засіданні 17.12.2024 - у вказаному засіданні було зупинено провадження у справі, спір по суті не розглядався, а відтак вважає, що відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в цій частині слід зменшити до 500,00 грн;

- щодо послуги з підготовки та направлення усім учасникам справи та до суду клопотання про поновлення апеляційного провадження у справі, вважає, що такі витрати взагалі не підлягають стягненню, оскільки зазначене клопотання було подане на виконання вимог ухвали Північного апеляційного господарського суду від 17.12.2024;

- щодо участі представника відповідача у судовому засіданні 01.04.2025, вказував, що адвокат Янушевич О.Ю. приймав участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, а відтак не витрачав час на приїзд до суду та очікування судового засідання, тому відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в цій частині слід зменшити до 500,00 грн, при цьому за участь у засіданні по розгляду апеляційної скарги на додаткове рішення слід відмовити.

54. Окрім наведеного, Скаржник, посилаючись на те, що він був мобілізований до лав Збройних Сил України з 16 вересня 2022 року, по теперішній час виконує обов`язок щодо захисту територіальної цілісності України, у зв`язку з чим частка його заробітку (доходу) йде на забезпечення військових потреб, а саме: обслуговування автомобілів, пальне, створення на місцях тимчасової дислокації придатних житлових умов, ремонт засобів радіоелектронної боротьби та багато чого іншого задля ефективного виконання бойових завдань, вказував, що стягнення витрат на професійну правничу допомогу на користь Відповідача у такому значному розмірі є способом надмірного збагачення Відповідача разом з адвокатом, а також по суті є додатковим способом отримання доходу. У зв`язку з наведеним вказував, що розмір витрат на правничу допомогу Відповідача за розгляд справи у суді апеляційної інстанції слід зменшити до 3 000,00 грн, а у суді першої інстанції - зменшити їх розмір до 2 000,00 грн, у випадку, якщо суд не знайде підстав для відмови в розподілі таких витрат.

55. Оцінивши наявні докази, суд апеляційної інстанції встановив, що загальна кількість часу, витраченого на надання правничої допомоги Відповідачу в судах першої та апеляційної інстанцій у справі №910/325/24, становить 44 год., загальна вартість наданих послуг складає 52 000,00 грн (35000,00+17000,00), акти підписані сторонами без заперечень та скріплені печаткою Відповідача. Проте, дослідивши надані Відповідачем докази на підтвердження факту понесення ним витрат на професійну правничу допомогу, а також заперечення Скаржника, суд апеляційної інстанції дійшов до висновку про зменшення розміру таких витрат, а щодо їх часини - про необґрунтованість.

56. Верховний Суд наголошує, що розмір витрат на професійну правничу допомогу має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

57. Суд апеляційної інстанції у цій справі дійшов обґрунтованого висновку, що витрати Відповідача, пов`язані з ухваленням додаткового рішення та його оскарженням, підлягають розподілу між сторонами, водночас визнав їх розмір завищеним.

58. Зважаючи на викладене вище, а також те, що покладення на Скаржника судових витрат у заявленому Відповідачем розмірі становитиме надмірний тягар для Скаржника, з огляду на те, що він є військовослужбовцем, мобілізований до лав Збройних Сил України і з 16 вересня 2022 року виконує обов`язок щодо захисту територіальної цілісності України, суд апеляційної інстанції з урахуванням встановлених обставин, складності справи, характеру спірних правовідносин, обсягу матеріалів справи, наявності відповідних заперечень Скаржника щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу, враховуючи принципи співмірності та розумності, дійшов висновку про зменшення заявленої суми витрат за надану Відповідачу в судах першої та апеляційної інстанцій правничу допомогу до 20 000,00 грн.

59. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 виснувала, що у разі оскарження додаткового рішення, яким, зокрема, вирішено питання про судові витрати, результат такого оскарження залежить від результату вирішення судом спору по суті пред`явленого позову. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення.

60. Окрім наведеного, у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22 (пункти 179, 180) Велика Палата Верховного Суду дійшла зазначила, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

61. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, у тому числі в рішенні від 28.11.2002 "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою №58442/00 щодо судових витрат, зазначено що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справі "Єчюс проти Литви").

62. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

63. Отже, нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Близький за змістом висновок викладений у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19.

64. Відповідно до вимог частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

65. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

66. Згідно з частиною шостою статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

67. Скаржник скористався своїм правом на подання заперечень щодо вимог Відповідача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, і суд апеляційної інстанції надав їм відповідну оцінку. Вказане підтверджує дотримання принципу змагальності господарського судочинства, забезпечення Скаржнику можливості висловити свої міркування щодо розподілу судових витрат.

68. Щодо оскарження додаткової постанови суду апеляційної інстанції з підстави, передбаченої пунктом 4 частини другої статті 287 ГПК України, Суд звертає увагу на таке.

69. Скаржник, посилаючись на пункт 1 частини третьої статті 310 ГПК України, стверджує, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази; вказане унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

70. Водночас згідно з пунктом 1 частини третьої статті 310 ГПК України достатньою підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є не саме по собі порушення норм процесуального права у виді недослідження судом зібраних у справі доказів, а зазначене процесуальне порушення у сукупності з належним обґрунтуванням Скаржником заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу.

71. Таким чином, Суд вважає недостатніми доводи Скаржника про неповне дослідження судом зібраних у справі доказів за умови непідтвердження зазначеної Скаржником підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

72. З урахуванням наведеного та з огляду на встановлені судом апеляційної інстанції обставини справи, Суд зазначає, що доводи касаційної скарги зводяться до незгоди з оскаржуваною додатковою постановою та необхідності встановлення інших обставин, ніж встановлені судом апеляційної інстанції, стосуються переоцінки наданих сторонами доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції, визначених у статті 300 ГПК України.

73. Верховний Суд, перевіривши застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права в межах доводів касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, дійшов висновку про необґрунтованість доводів касаційної скарги та відсутність підстав для скасування оскаржуваної додаткової постанови Північного апеляційного господарського суду.

Судові витрати

74. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

75. Відповідно до положень статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо встановить, що судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

76. Суд апеляційної інстанції ухвалив оскаржувану додаткову постанову за наслідками повного, всебічного та об`єктивного дослідження обставин справи. Підстав для її зміни чи скасування з підстав, наведених у касаційній скарзі, Верховний Суд не встановив.

Розподіл судових витрат

77. Оскільки касаційна скарга залишається без задоволення, судові витрати, понесені Скаржником у суді касаційної інстанції, покладаються на нього.

Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

2. Додаткову постанову Північного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 у справі №910/325/24 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець