ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

23.06.2025р. Справа №905/1552/24

Господарський суд Донецької області у складі судді Харакоза К.С.,

секретар судового засідання Пелих Т.В.,

розглянувши справу за позовом Регіонального Відділення Фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях, м.Харків,

до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська, м.Білозерське, Донецька область,

про стягнення 147 281 014,20 грн, розірвання договору оренди

за участю представників сторін:

від позивача Лопачук Н.І., в режимі відеоконференції,

від відповідача Шамкій В.М., в режимі відеоконференції,

В С Т А Н О В И В:

Регіональне Відділення Фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях звернулось до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська про стягнення заборгованості з орендної плати в сумі 127 628 004,12 грн, пені в сумі 19 653 010,08 грн. та розірвання договору оренди.

Хід розгляду справи та процесуальні дії.

Ухвалою від 09.12.2024 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі 905/1552/24; справу визначив розглядати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 26.12.2024 року.

26.12.2024 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території Харківської області повітряної тривоги. Ухвалою від 26.12.2024 суд призначив розгляд справи № 905/1552/24 у судовому засіданні на 21.01.2025 року.

Ухвалою від 26.12.2024 суд задовольнив клопотання Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська про продовження строку на надання відзиву на позов; продовжив відповідачу строк на подання відзиву на позов.

16.01.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою від 21.01.2025 суд відклав розгляд справи на 12.02.2025 року; запропонував позивачу до дати судового засідання надати суду відповідь на відзив від 16.01.2025.

10.02.2025 через систему "Електронний суд" від Регіонального Відділення Фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях надійшла відповідь на відзив, в якій позивач просить суд повністю задовольнити позовні вимоги. До відповіді на відзив додані додаткові документи.

12.02.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява, в якій заявник просить суд приєднати до матеріалів справи платіжну інструкцію від 10.02.2025 №3842191 на суму 4519021,73 грн.

12.02.2025 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території Харківської області повітряної тривоги. Ухвалою від 12.02.2025 суд призначив розгляд справи у судовому засіданні на 06.03.2025 року; запропонував відповідачу до дати судового засідання надати суду заперечення на відповідь на відзив від 10.02.2025.

06.03.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшли заперечення на відповідь на відзив, в яких ТДВ Шахта Білозерська просить відмовити в задоволенні позовних вимог. До заперечень додані додаткові документи.

06.03.2025 судове засідання не відбулося з причини оголошення на території Харківської області повітряної тривоги. Ухвалою від 06.03.2025 суд призначив розгляд справи у судовому засіданні на 24.03.2025 року.

Ухвалою від 24.03.2025 суд продовжив строк підготовчого засідання у справі на тридцять днів; відклав розгляд справи на 11.04.2025 року; зобов`язав позивача до 07.04.2025 надати суду письмові пояснення щодо врахування у взаєморозрахунках сторін коштів, перерахованих платіжними інструкціями: №2191195 від 10.09.2021, №2232251 від 08.10.2021, №2280721 від 10.11.2021, №3681719 від 09.10.2024, №2329987 від 09.12.2021, №3801303 від 10.01.2025, №2163917 від 20.08.2021, №3842191 від 10.02.2025. Відповідача зобов`язав надати суду письмові пояснення щодо викладеної у відзиві позиції черговості зарахування вимог за договором оренди.

02.04.2025 через систему "Електронний суд" від Регіонального Відділення Фонду Державного майна України по Донецькій та Луганській областях надійшло клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та додаткові пояснення, в якому позивач просить суд долучити до матеріалів справи листи Регіонального відділення від 28.01.2025 №11-03-144, від 07.03.2025 №11-07-331; стан надходження орендної плати по договору оренди від 13.11.2008 №5/2008 станом на 26.03.2025; розгорнутий розрахунок боргу та пені за договором оренди № 5/2008 від 13.11.2008, орендар - ТДВ Шахта Білозерська станом на 26.03.2025, постанову №106. Повністю задовольнити позовні вимоги.

07.04.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська надійшли письмові пояснення щодо черговості зарахування вимог за договором оренди. До письмових пояснень додані додаткові документи.

10.04.2025 через систему "Електронний суд" від Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська надійшли пояснення на клопотання про долучення доказів до матеріалів справи та додаткові пояснення позивача від 02.04.2025.

10.04.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява, в якій заявник просить суд долучити до матеріалів справи копії платіжних інструкцій від 10.01.2025 №3801304, від 10.01.2022 №2374661, від 10.03.2025 №3880344, від 10.02.2025 №3842190 від 09.02.2022 №2418418 від 10.03.2025 №3880343, від 28.04.2023 №2941474, від 09.04.2025 №3937267.

В судовому засіданні 11.04.2025 суд оголосив перерву до 25.04.2025 без постановлення ухвали.

24.04.2025 через систему "Електронний суд" від відповідача надійшла заява до якої доданий розгорнутий розрахунок боргу та пені за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008.

Ухвалою суду від 25.04.2025 суд закрив підготовче провадження у справі №905/1552/24, призначив розгляд справи по суті на 19.05.2025 року.

В судовому засіданні 19.05.2025 суд оголосив перерву до 09.06.2025 о 14:00 год. без постановлення ухвали.

06.06.2025 від позивача через систему "Електронний суд" надійшли письмові пояснення.

09.06.2025 від відповідача через систему "Електронний суд" надійшли: письмові пояснення до судових дебатів; клопотання про повернення до стадії підготовчого провадження, проведення процедури врегулювання спору за участю судді.

В судовому засіданні 09.06.2025 суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про повернення до стадії підготовчого засідання за відсутністю підстав, суд відмовив в задоволенні клопотання відповідача про проведення процедури врегулювання спору за участю судді, у зв`язку з пропуском строку для звернення з даним клопотанням та відсутністю відповідного волевиявлення позивача щодо проведення процедури врегулювання спору.

В судовому засіданні 09.06.2025 суд оголосив перерву до 10.06.2025 о 10:00 год. без постановлення ухвали.

Відповідно до статті 219 Господарського процесуального кодексу України після судових дебатів суд оголошує про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. У виняткових випадках залежно від складності справи суд може відкласти ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів з дня переходу до стадії ухвалення судового рішення, оголосивши дату та час його проголошення.

В судовому засіданні 10.06.2025 суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення, відклав ухвалення та проголошення судового рішення на 23.06.2025 о 16:00 год.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи, заслухана думка сторін.

Доводи учасників процесу.

Позиція позивача: В обґрунтування вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за договором оренди цілісного майнового комплексу Відокремленого підрозділу Шахта Білозерська Державного підприємства Добропіллявугілля №5/2008 від 13.11.2008 в частині здійснення своєчасно та в повному обсязі орендних платежів, у зв`язку з чим виникла заборгованість з орендної плати за період з квітня 2023 по жовтень 2024 в сумі 127628004,12 грн, пені в сумі 19653010,08 грн.

Позивач розраховує суму позову відповідно до умов договору оренди від 13.11.2008 №5/2008 та вимогами постанови Кабінету Міністрів України від 27 травня 2022 № 634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану», а саме:

за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 не нараховано орендну плату;

за період з 01.01.2023 по 07.05.2024, забезпечено нарахування орендної плати в розмірі 100% встановленої договором (з урахуванням її індексації);

з 08.05.2024 забезпечено нарахування орендної плати у розмірі 75% розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації).

Окремо позивач звертає увагу на те, що відповідач у попередні періоди здійснював сплату орендної плати з призначенням платежу за майбутні періоди, попри наявність непогашеної заборгованості за попередні місяці. В обґрунтування такого твердження, позивач посилається на платіжні інструкції: №2191195 від 10.09.2021, №2232251 від 08.10.2021, №2280721 від 10.11.2021, №2329987 від 09.12.2021, №2163917 від 20.08.2021, №3681719 від 09.10.2024, №3801303 від 10.01.2025, №3842191 від 10.02.2025. На переконання позивача, така черговість зарахування платежів не відповідає умовам договору оренди, який не містить положень, що дозволяють орендарю самостійно визначати порядок виконання грошового зобов`язання. Зокрема, позивач посилається на пункти 3.3 та 5.2 договору, а також на загальні положення Цивільного кодексу України щодо належного та своєчасного виконання зобов`язань.

Посилаючись на факт невиконання відповідачем умов договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 позивач просив суд розірвати вказаний договір.

Як на правову підставу позивач посилається на статті 526, 611, 629, 638, 651, 785 ЦК України, статті 180, 191, 193, 284, 287 ГК України.

Позиція позивача викладена в позовній заяві від 06.12.2024, відповіді на відзив від 10.02.2025, додаткових поясненнях від 02.04.2025, письмових поясненнях від 06.06.2025.

Позиція відповідача: Відповідач проти позову заперечував та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог, з огляду на відсутність заборгованості з орендної плати. Зокрема Відповідач зазначає, що для нього у період з 01.01.2023 по 07.05.2024 мала застосовуватись пільга щодо сплати орендної плати за користування цілісним майновим комплексом, на підставі Постанови Кабінету Міністрів України «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» №634 від 27.05.2022, визначена періодом припинення або скасування воєнного стану і протягом трьох місяців після настання однієї з цих подій. Отже, за вказаний період відповідач звільнений від сплати орендної плати на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №634 від 27.05.2022 у редакції, чинній на час існування спірних правовідносин. Своє тлумачення вказаної Постанови КМУ відповідач обґрунтовує висновками науково-правових експертиз Інституту держави і права ім. В. М. Корецького та Інституту економіко-правових досліджень ім. В.К.Мамутова. Так відповідач розрахував, що в період з 08.05.2024 по 30.10.2024 року орендна плата складала 33 636 438,95 грн (травень - 4 375 027,31 грн, червень - 5 775 400,63 грн, липень - 5 775 400,63 грн, серпень - 5 810 053,04 грн, вересень - 5 897 203,83 грн, жовтень - 6 003 353,50 грн), яка відповідачем сплачена, що підтверджується платіжними інструкціями, які додані до матеріалів справи.

В обґрунтування відсутності заборгованості з орендної плати відповідач надав суду платіжні інструкції: №2163917 від 20.08.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за квітень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 11); №2191195 від 10.09.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за травень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 8); №2232251 від 08.10.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за червень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 8, оборот); №2280721 від 10.11.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за липень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 9); №2329987 від 09.12.2021 на суму 8 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за серпень-жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 10); №3681719 від 09.10.2024 на суму 2 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за серпень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 9, оборот); №3801303 від 10.01.2025 на суму 4 117 417,22грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за вересень-жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 10, оборот); №3842191 від 10.02.2025 на суму 4 519 021,73грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 98); №4014319 від 23.05.2025 на суму 11 230 999,66 грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за січень-травень 2020 без ПДВ, на виконання судового рішення №905/1137/20 від 24.05.2023) (т.3).

Окремо відповідач звертає увагу, що, на його думку, зміст пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 у частині визначення строку припинення дії пільги щодо звільнення від сплати орендної плати не відповідає принципу правової визначеності як складовій принципу верховенства права, у зв`язку з чим вважає, що така невизначеність має тлумачитися на його користь.

Позиція відповідача викладена у відзиві на позов від 16.01.2025, запереченнях на відповідь на відзив від 06.03.2025, письмових поясненнях від 07.04.2025, письмових поясненнях від 10.04.2025, поясненнях до судових дебатів від 06.06.2025.

Процедура розгляду справи.

Відповідно до статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, а також державних і суспільних інтересів. Здійснюючи правосуддя, господарський суд діє в межах повноважень, визначених законом, та в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом, із забезпеченням балансу між публічними та приватними інтересами, а також пропорційності процесуальних дій відповідно до статті 15 ГПК України.

Розгляд справи здійснюється судом у межах предмета позову та підстав, заявлених особою, яка звернулася до суду, що відображає диспозитивну природу господарського процесу (частина перша статті 14 ГПК України). Суд не може виходити за межі заявлених вимог і не має права здійснювати збір доказів з власної ініціативи, за винятком випадків, прямо передбачених законом. Усі учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки, що забезпечується принципом змагальності, закріпленим у статті 13 ГПК України. Кожна сторона повинна довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, і несе ризик настання наслідків, пов`язаних з ненаданням доказів або невчиненням відповідних процесуальних дій.

Суд керується принципом верховенства права, визначеним статтею 11 ГПК України, відповідно до якого правосуддя здійснюється на основі Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, зокрема Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також практики Європейського суду з прав людини як джерела права. У цьому контексті принцип верховенства права включає дотримання вимог юридичної визначеності, пропорційності, добросовісності, справедливості та ефективного судового захисту прав учасників справи. Розгляд спору здійснюється з дотриманням засад рівності всіх учасників процесу незалежно від правового статусу, форми власності, місцезнаходження чи інших обставин (стаття 7 ГПК України).

Дослідивши матеріали справи суд встановив:

Між сторонами у справі існують відносини, що виникли з договору оренди цілісного майнового комплексу, що є державною власністю.

Так, 13.11.2008 між Регіональним відділенням Фонду державного майна по Донецькій області (далі - орендодавець, позивач) та Товариством з додатковою відповідальністю «Шахта «Білозерська» (надалі - орендар, відповідач) укладено Договір оренди №5/2008, за умовами п.1.1 якого орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування цілісний майновий комплекс Відокремленого підрозділу «Шахта «Білозерська» Державного підприємства «Добропіллявугілля», розташований за адресою: Донецька область, Добропільський район, м.Білозерське, вул. Строїтельна, 17, вартість якого станом на 31.08.2008р. становить 309 674 638,59 грн (триста дев`ять мільйонів шістсот сімдесят чотири тисячі шістсот тридцять вісім гривень 59 копійок). Майно передано в оренду з метою використання за його цільовим призначенням - видобуванням кам`яного вугілля (п.1.4 договору).

Договір укладено строком на 49 років, що діє з 13.11.2008 до 13.11.2057 включно (п.10.1 договору). Згідно з пунктом 10.4 Договору оренди за ініціативою однієї із сторін цей Договір може бути розірвано рішенням господарського суду у випадках, передбачених чинним законодавством.

Орендна плата за користування майном визначена на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ, і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2008 року 1 464 170,00 грн. Нарахування ПДВ на суму орендної плати здійснюється у порядку, визначеному чинним законодавством України. Орендна плата за перший місяць оренди листопад 2008 року визначається шляхом коригування орендної плати за базовий місяць на індекси інфляції за вересень, жовтень та листопад 2008 року (п.3.1 договору).

Орендна плата за кожний наступний місяць визначається шляхом коригування орендної плати за попередній місяць на індекс інфляції за наступний місяць (п.3.2 договору). Орендна плата у розмірі 100% перераховується до Державного бюджету щомісяця не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним (п.3.3 договору).

Розмір орендної плати переглядається на вимогу однієї із сторін у разі зміни методики її розрахунку, змін централізованих тарифів та в інших випадках, передбачених законодавством (п.3.4 договору). Орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати (п.3.5 договору). Наднормативна сума орендної плати, що надійшла до бюджету, підлягає в установленому порядку поверненню орендарю або заліку в рахунок наступних платежів (п.3.6 договору).

Орендар зобов`язується своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату до державного бюджету (п.5.2 договору). Відповідно до п.п. 5.8, 5.9 Договору оренди Орендар зобов`язується щомісяця, до 10 числа, надавати Орендодавцеві інформацію про перерахування орендної плати (копію платіжного доручення з відміткою банку, що обслуговує Орендаря). Щоквартально до 10 числа здійснювати звірку розрахунку та сплати орендної плати з Орендодавцем по Акту звірки.

В подальшому між сторонами укладено низку договорів про внесення змін до Договору оренди, зокрема: Договір №1 від 08.05.2009 та Договір №2 від 28.12.2009, якими вносились зміни та визначався інший розмір орендної плати через збільшення вартості державного майна цілісного майнового комплексу ТДВ «Шахта «Білозерська», Договір №3 від 11.07.2012, №4 від 21.09.2016, №5 від 14.08.2019.

Так, 08.05.2009р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №1 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008, яким було внесені зміни у розмірі орендної плати у зв`язку зі збільшенням вартості майна: «п.3.1 Орендна плата на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2008 року 1 577 698,29 грн».

28.12.2009р. позивачем та відповідачем укладено Договір №2 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008, яким було внесені зміни у розмірі орендної плати у зв`язку зі збільшенням вартості майна: «п.3.1 Орендна плата на підставі Методики розрахунку орендної плати, затвердженої КМУ від 04.10.1995 №786 (зі змінами) і становить без ПДВ за базовий місяць розрахунку серпень 2008 року 1 581 453,21 грн (з урахуванням збільшення визначеної орендної плати на суму 54323,90 грн (згідно з додатком № 6)».

11.07.2012р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №3 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008, яким, зокрема, викладено п.5.14 «Обов`язки орендаря» в наступній редакції: «Забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівника Підприємства в повному обсязі. У випадках передбачених законодавством: не допускати скорочення чисельності працівників Підприємства та забезпечувати збереження робочих місць».

21.09.2016р. позивачем та відповідачем укладено Договір №4 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008, яким, зокрема, сторони впорядкували відносини зі взаєморозрахунками у за період з 14.04.2014р по 30.06.2016р. Так, сторони дійшли до взаємної згоди про нижче наведене:

« 1. Доповнити Роздділ 3 «Орендна плата» Договору оренди пунктами 3.8-3.9 наступного змісту:

« 3.8. Сторони дійшли до взаємної згоди, що орендна плата на загальну суму 61 616 968,94 грн. (шістдесят один мільйон шістсот шістнадцять тисяч дев`ятсот шістдесят вісім гривень дев`яносто чотири копійки), сплачена Орендарем за користування орендованим майном Підприємства за цим Договором у період з 14.04.2014 року (з дати набрання чинності Указу Президента України від 14.04.2014 року № 405/2014 "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України") до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції щодо безперешкодної діяльності органів місцевого самоврядування» від 17.05.2016 року 36 1365-УІІІ, тобто до 07.06.2016 року включно, зараховується Орендарю в рахунок наступних (майбутніх) орендних платежів, починаючи з 08.06.2016 року.

Станом на 01.09.2016 року, Орендодавець зарахував Орендарю в рахунок орендної плати:

- за червень 2016 року (з 08.06.2016 р. по 30.06.2016 р.) 2 837 973,00 грн сплачену орендну плату: за період з 14.04.2014 р. по 30.04.2014 р. у сумі 1 245 494,17 грн та чистину орендної плати з 01.05.2014 року по 31.05.2014 року у сумі 1 592 478,83грн;

- за липень 2016 року (з 01.07.2016 р. по 31.07.2016 р.) 3 701 703,91 грн. сплачену орендну плату: за період з 01.05.2014 р. по 31.05.2014 р. залишок у сумі 692 973,43 грн.; за період з 01.06.2014 р. по 30.06.2014 р. орендну плату у сумі 2 307 783,92 грн; за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року частину орендної плати у сумі 700 946,56 грн.

- за серпень 2016 року (з 01.08.2016 р. по 31.08.2016 р.) 3 701 703,91 грн. сплачену орендну плату: за період з 01.07.2014 року по 31.07.2014 року залишок у сумі 1 616 068,50 грн. та частину орендної плати з 01.08.2014 року по 31.08.2014 року у сумі 2 085 635,41 грн.

У зв`язку з чим, станом на 01.09.2016 року загальна сума сплаченої Орендарем орендної плати за період з 14.04.2014 року по 07.06.2016 року (включно), включаючи зарахування орендних платежів за червень 2016 року, липень 2016 року, серпень 2016 року, складає 51 375 588,12 грн.

3.9. Сторони дійшли до взаємної згоди, що починаючи з 01.09.2016 року щомісячні зарахування сплаченої Орендарем орендної плати в рахунок наступних (майбутніх) орендних платежів, будуть здійснюватися після виникнення у Орендаря зобов`язання щодо сплати орендної плати відповідно до пункту 3.3 Договору оренди, шляхом направлення Орендарем Орендодавцю листа про зарахування.»

2. Розрахунок сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014р. по 07.06.2016р. (включно) викладено у Додатку № 7 до Договору оренди від 13.11.2008 р. № 5/2008, який є його невід`ємною частиною та додається до цього Договору.

3. Доповнити Розділ 12 «Додатки» Договору оренди пунктом 12.7 наступного змісту: « 12.7. Додаток № 7 «Розрахунок сплаченої до державного бюджету орендної плати за період з 14.04.2014 р. по 07.06.2016 р. (включно)» до Договору оренди від 13.11.2008 р. № 5/2008».

4. Сторони встановили, що умови цього Договору № 4 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008 р. № 5/2008, застосовуються до відносин, які виникли між Сторонами за цим Договором № 4 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008 р. № 5/2008, до його укладення, згідно ч. З ст. 631 ЦК України, а саме з 08.06.2016 року.

5. Умови цього Договору зберігають силу протягом всього терміну цього Договору, в тому числі у випадках, коли після його укладення законодавством встановлено правила, що погіршують становище Орендаря.

6. Зміни і доповнення або розірвання цього Договору допускаються тільки за взаємною згодою сторін. Зміни та доповнення, що пропонуються внести, розглядаються протягом одного місяця з дати їх подання до розгляду іншій Стороні.

7. Всі інші пункти Договору оренди, яких не стосується даний Договір № 4 про внесення змін до договору оренди від 13.11.2008 р. № 5/2008, залишаються без змін та сторони підтверджують по ним свої зобов`язання.

8. Цей Договір діє до 13 листопада 2057 р. (тринадцятого листопада дві тисячі п`ятдесят сьомого року) включно».

14.08.2019р. між позивачем та відповідачем укладено Договір №5 про внесення змін до Договору оренди від 13.11.2008р. №5/2008, яким було викладено нове найменування Орендодавця (поточне найменування позивача), доповнено Розділ 6 підпунктом 6.6, розділ 11 викладено в новій редакції.

У період з 14.04.2014р. по 07.06.2016р. орендну плату за договором було скасовано Законом України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року, оскільки орендоване державне майно перебувало на території проведення АТО.

Між сторонами існував спір, який полягав у різному розумінні підходу до розрахунку розміру орендної плати після поновлення обов`язку орендаря її сплачувати, зокрема, щодо можливості коригування з урахуванням індексу інфляції за період з моменту останнього місяця платежу (2014 рік) до дати, з якої обов`язок сплати поновлений (2016 рік).

Господарський суд Донецької області рішенням у справі № 905/1137/20 від 24.05.2023, залишеним без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 17.10.2023, позовні вимоги позивача (ФДМУ) задовольнив частково та стягнув з ТДВ "Шахта "Білозерська" на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 22 937 114,09 грн, пеню в сумі 689 832,69 грн. За платіжним дорученням № 4014319 від 23.05.2025 відповідач сплатив суму 11230999,66 грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за січень-травень 2020 без ПДВ, на виконання судов рішення №905/1137/20 від 24.05.2023) (т.3, а.с.18).

Об`єднана палата КГС ВС у Постанові по справі №905/1137/20 від 30 серпня 2024 року дійшла висновку, що після поновлення обов`язку орендаря оплачувати орендну плату вона має бути скоригована з урахуванням індексу інфляції за період з моменту останнього місяця платежу (2014 рік) до дати, з якої обов`язок сплати поновлений (2016 рік), оскільки законодавець передбачав надання суб`єктам, на які поширюється дія цієї статті, лише тимчасової пільги у вигляді звільнення від сплати орендної плати, і не передбачав надати таким суб`єктам іншої пільги у вигляді зниження розміру орендної плати на майбутнє, що матиме постійний характер. Тому при визначенні розміру орендної плати після закінчення пільгового періоду слід враховувати індекс інфляції за вказаний період, оскільки тимчасове скасування орендної плати не зупиняє інфляційних процесів, які протягом такого періоду об`єктивно відбувалися у державі.

Таким чином, між позивачем (орендодавець) та відповідачем (орендар) існують засновані на договорі оренди від 13.11.2008р. №5/2008 правовідносини пов`язані зі строковим платним користування цілісним майновим комплексом, який є державною власністю. Станом на дату розгляду справи договір є чинним, строк його дії не завершився, відомості про визнання його недійсним у судовому порядку у суду відсутні.

За умовами договору, з урахуванням внесених до нього змін, орендна плата мала сплачуватись щомісяця у повному обсязі не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним, у розмірі 100% до Державного бюджету України, з урахуванням щомісячного коригування на індекс інфляції. У разі несвоєчасної або неповної сплати орендної плати вона підлягає індексації та стягненню разом із пенею. Всі сплачені кошти зараховувались автоматично, в хронологічному порядку, в рахунок найстарішої заборгованості згідно з даними електронної системи «ЕТАП-Оренда». Платежі, здійснені орендарем на власний розсуд "за майбутні періоди", не відповідали умовам договору та не могли бути зараховані без наявної черговості. Таким чином, орендар мав дотримуватись послідовності покриття боргу, що обліковувався у системі, і не мав права визначати самостійно призначення платежу всупереч договору.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-ІХ, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-ІХ) в Україні з 24 лютого 2022 року введений воєнний стан строком до 25 травня 2022р.

В подальшому, відповідними Указами Президента України час його дії неодноразово продовжувався і станом на час розгляду справи триває на всій території України.

Під час дії воєнного стану, Законом України від 01.04.2022 № 2181- IX були внесені зміни до розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» та доповнено пунктом 6-1, яким Уряду дозволено встановити особливий порядок та умови оренди державного майна на час воєнного стану.

01.06.2022р. набрала чинності Постанова Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 р. №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» (надалі - Постанова №634), якою визначено особливий порядок нарахування орендної плати.

Так, за змістом наведеної Постанови на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 р., за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше, звільняються від орендної плати орендарі державного і комунального майна, зокрема які використовують майно, розташоване в адміністративно-територіальних одиницях, в межах яких припиняється доступ користувачів до єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану (Донецька область; Запорізька область в межах Бердянського, Василівського, Мелітопольського, Пологівського районів; Луганська область; Миколаївська область в межах Баштанського, Вознесенського районів (крім селищ міського типу Доманівка, Братське, м. Южноукраїнська), Миколаївського району (крім м. Миколаєва); Харківська область в межах Богодухівського району (крім мм. Валків, Богодухова, смт Краснокутськ), Ізюмського району, Куп`янського і Харківського районів (крім м. Мерефи, смт Нова Водолага, м. Харкова), Чугуївського району (крім м. Змієва); Херсонська область; Автономна Республіка Крим; м. Севастополь) (ч.2 пп. 1 п. 1).

Згідно підпункту 4 пункту 1 Постанови № 634 на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування за договорами оренди державного майна, чинними станом на 24 лютого 2022 р. або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше:

орендарям єдиних майнових комплексів (їх структурних підрозділів), крім визначених підпунктами 1-3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 75 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації);

орендарям, крім визначених підпунктами 1-3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації);

орендарям на територіях, визначених у підпунктах 2 і 3 цього пункту, орендна плата нараховується у розмірі 50 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) після 30 вересня 2022 р. і 30 травня 2022 р. відповідно і до закінчення строку, визначеного в абзаці першому цього підпункту.

Таким чином, за ознаками місцезнаходження та предмету оренди, відносини сторін щодо оплати орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 р. у період дії воєнного стану були врегульовані ч.2 пп.1 п.1 Постанови №634, при цьому звільнення або перерахунок орендної плати мав здійснюватися без окремого рішення орендодавця (пп.5, п.1 Постанови).

Постановою КМУ від 05 травня 2024 року № 512 (набрала чинності 08.05.2024р.) були внесені зміни та ч.2 пп.1 п. 1 Постанови №634 була виключена, наслідок чого, з 08.05.2024р., позивач почав нарахування орендної плати у розмірі 75 відсотків від її розміру, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) на підставі пп.4 п.1 Постанови № 634.

Між сторонами у справі виник спір щодо наявності підстав для нарахування та оплати орендної плати у період з 01.01.2023 року по 07.05.2024 р. Зокрема, позивач вважає, що ч.2 пп.1 п.1 Постанови №634 має застосовуватись до 31.12.2022 р. і, відповідно, відновлення нарахування орендної плати має відбуватись в автоматичному режимі з 01.01.2023. Проте відповідач вважає, що період, у який має відбуватись звільнення від оплати орендної плати, є період до закінчення воєнного стану та, відповідно, пільга з оплати орендної плати діяла у період до 08.05.2024 року (дата набрання чинності Постановою №512), тому підстави для нарахування і його обов`язок з оплати орендної плати відсутній.

Згідно наданого позивачем розгорнутого розрахунку боргу станом на 26.03.2025, та письмових пояснень позивача від 02.04.2025, за період з 24.02.2022 по 31.12.2022 не нараховувалась орендна плата; за період з 01.01.2023 по 07.05.2024, нарахування орендної плати відбувалось у розмірі 100% встановленої договором (з урахуванням її індексації); за період з 08.05.2024 по жовтень 2024 нарахування орендної плати здійснювалось у розмірі 75% розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації).

За період з 01.01.2023 по 07.05.2024 року позивачем нараховано суму орендної плати в розмірі 118 647 720,90 грн (за ставкою 100%), за період з 08.05.2024 по жовтень 2024р. - 33 636 438,98 грн (за ставкою 75%). Всього нараховано за період з 01.01.2023 по жовтень 2024р. 152 284 159,88 грн. Відповідач арифметичну правильності розрахунку орендної плати не спростував, заперечуючи виключно правомірність її нарахування, з огляду на викладене вище.

Відповідно до наданого розрахунку, позивач здійснив зарахування суми 24 656 155,76 грн (9 656 155,76 грн передплата станом на лютий 2022р., 3 000 000,00 грн платіж від 28.04.2023р., 2 000 000,00 грн платіж від 10.07.2023р., 2 000 000,00 грн платіж від 09.10.2023р., 2 000 000,00 грн платіж від 10.01.2024р., 2 000 000,00 грн платіж від 09.04.2024р., 2 000 000,00 грн платіж від 09.07.2024р., 2 000 000,00 грн платіж від 09.10.2024р.) в рахунок оплати за період оренди січень, лютий, березень та частково квітень 2023 року, за ставкою 100% розміру орендної плати.

Між сторонами відсутній спір з приводу обсягу грошових коштів, які відповідач перерахував за час дії договору. При цьому, спірним питанням між сторонами є зарахування сплачених ним сум орендної плати в рахунок відповідних періодів. Згідно письмових пояснень позивача та розрахунку заборгованості станом на 26.03.2025, нарахування орендної плати здійснювалось відпоідно до п.3.5 Договору оренди та висновків Об`єднаної палати КГС ВС у Постанові по справі №905/1137/20 від 30.08.2024 року - орендна плата має бути скоригована з урахуванням індексу інфляції за весь час дії договору оренди, враховуючи період звільнення від оплати згідно за законом (2014-2016р.р).

Так, нарахування орендної плати здійснювалось наступним чином:

З 01.01.2023 року було відновлено нарахування орендної плати відповідачу, тому наявну переплату відповідача у сумі 9 656 155,76 грн було зараховано в погашення заборгованості за січень 2023 в розмірі 7 084 811,40 грн та частково за лютий 2023 в розмірі 2 571 344,36 грн, а саме:

4 563 060,72 грн - заборгованість з орендної плати за лютий 2023, що виникла з 11.03.2023, це орендна плата за січень 2023 * 1,007 (де 1,007 - індекс інфляції за лютий 2023) мінус суму переплати станом на 10.02.2023: 7 084 811,40 грн * 1,0072 571 344,36 грн = 4 563 060,72 грн.

7 241 421,16 грн - заборгованість з орендної плати за березень 2023, що виникла з 11.04.2023, це орендна плата за лютий 2023 *1,015 (де 1,015 - індекс інфляції за березень 2023): 7 134 405,08 грн * 1,015 = 7 241 421,16 грн.

28.04.2023 Орендарем перераховано кошти в сумі 3 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості частково за лютий 2023 (борг лютого 4 563 060,72 грн - 3 000 000,00 грн = 1 563 060,72 грн), де 1 563 060,72 грн залишок боргу за лютий 2023 станом на 28.04.2023.

7 241 421,16 грн - заборгованість з орендної плати за березень 2023, що виникла з 11.04.2023, це орендна плата за лютий 2023 *1,015 (де 1,015 - індекс інфляції за березень 2023): 7 134 405,08 грн * 1,015 = 7 241 421,16 грн.

7 255 904,00 грн - заборгованість з орендної плати за квітень 2023, що виникла з 11.05.2023, це орендна плата за березень 2023 *1,002 (де 1,002 - індекс інфляції за квітень 2023): 7 241 421,16 грн. * 1,002 = 7 255 904,00 грн.

7 292 183,52 грн - заборгованість з орендної плати за травень 2023, що виникла з 11.06.2023, це орендна плата за квітень 2023 *1,005 (де 1,005 - індекс інфляції за травень 2023): 7 255 904,00 грн * 1,005 = 7 292 183,52 грн.

7 350 520,99 грн - заборгованість з орендної плати за червень 2023, що виникла з 11.07.2023, це орендна плата за травень 2023 *1,008 (де 1,008 - індекс інфляції за червень 2023): 7 292 183,52 грн * 1,008 = 7 350 520,99 грн.

10.07.2023 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості залишок лютого 2023 станом на 28.04.2023 в сумі 1 563 060,72 грн, та частково за березень 2023 у сумі 436 939,28 грн, (орендна плата за березень 2023: 7 241 421,16 грн - 436 939,28 грн = 6 804 481,88 грн), де 6 804 481,88 грн залишок боргу за березень 2023 станом на 10.07.2023.

7 306 417,86 грн - заборгованість з орендної плати за липень 2023, що виникла з 11.08.2023, це орендна плата за червень 2023*0,994 (де 0,994 - індекс інфляції за липень 2023): 7 350 520,99 грн *0,994 = 7 306 417,86 грн.

7 204 128,01 грн - заборгованість з орендної плати за серпень 2023, що виникла з 11.09.2023, це орендна плата за липень 2023*0,986 (де 0,986 - індекс інфляції за серпень 2023): 7 306 417,86 грн *0,986 = 7 204 128,01 грн.

7 240 148,65 грн - заборгованість з орендної плати за вересень 2023, що виникла з 11.10.2023, це орендна плата за серпень 2023*1,005 (де 1,005 - індекс інфляції за вересень 2023): 7 204 128,01 грн *1,005 = 7 240 148,65 грн.

09.10.2023 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості частково за борг березня 2023 (залишок боргу за березень 2023 станом на 10.07.2023: 6 804 481,88 грн - 2 000 000,00 грн = 4 804 481,88 грн, де 4 804 481,88 грн залишок боргу за березень 2023 станом на 09.10.2023).

7 298 069,84 грн - заборгованість з орендної плати за жовтень 2023, що виникла з 11.11.2023, це орендна плата за вересень 2023*1,008 (де 1,008 - індекс інфляції за жовтень 2023): 7 240 148,65 грн *1,008 = 7 298 069,84 грн.

7 334 560,19 грн - заборгованість з орендної плати за листопад 2023, що виникла з 11.12.2023, це орендна плата за жовтень 2023*1,005 (де 1,005 - індекс інфляції за листопад 2023): 7 298 069,84 грн *1,005 = 7 334 560,19 грн.

7 385 902,11 грн - заборгованість з орендної плати за грудень 2023, що виникла з 11.01.2024, це орендна плата за листопад 2023*1,007 (де 1,007 - індекс інфляції за грудень 2023: 7 334 560,19 грн *1,007 = 7 385 902,11 грн.

10.01.2024 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості частково в залишок боргу за березень 2023 станом на 09.10.2023: 4 804 481,88 грн - 2 000 000,00 грн = 2 804 481,88 грн, де 2 804 481,88 грн залишок боргу за березень 2023 станом на 10.01.2024).

7 415 445,72 грн - заборгованість з орендної плати за січень 2024, що виникла з 11.02.2024, це орендна плата за грудень 2023*1,004 (де 1,004 - індекс інфляції за січень 2024): 7 385 902,11 грн *1,004 = 7 415 445,72 грн.

7 437 692,06 грн - заборгованість з орендної плати за лютий 2024, що виникла з 11.03.2024, це орендна плата за січень 2024*1,003 (де 1,003 - індекс інфляції за лютий 2024): 7 415 445,72 грн *1,003 = 7 437 692,06 грн.

7 474 880,52 грн - заборгованість з орендної плати за березень 2024, що виникла з 11.04.2024, це орендна плата за лютий 2024*1,005 (де 1,005 - індекс інфляції за березень 2024): 7 437 692,06 грн*1,005 = 7 474 880,52 грн.

09.04.2024 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості частково в залишок боргу за березень 2023 станом на 10.01.2024: 2 804 481,88 грн - 2 000 000,00 грн = 804 481,88 грн, де 804 481,88 грн залишок боргу за березень 2023 станом на 09.04.2024).

7 489 830,28 грн - заборгованість з орендної плати за квітень 2024, що виникла з 11.05.2024, це орендна плата за березень 2024*1,002 (де 1,002 - індекс інфляції за квітень 2024): 7 474 880,52 грн*1,002 = 7 489 830,28 грн.

6 076 426,82 грн - заборгованість з орендної плати за травень 2024, що виникла з 11.06.2024, це орендна плата за квітень 2024*1,006 (де 1,006 - індекс інфляції за травень 2024): 7 489 830,28 грн*1,006 /31* 7 = 1 701 399,51 грн, за 7 днів травня у розмірі 100% орендної плати, встановленої договором оренди, 7 489 830,28 грн*1,006/31*24*75%=4 375 027,31 грн, за 24 дні травня, з 08.05.2024 орендна плата нараховується у розмірі 75 відсотків розміру орендної плати, встановленої договором оренди (з урахуванням її індексації) відповідно до абзацу другого пп. 4 п.1 Постанови № 634; 1 701 399,51 грн + 4 375 027,31 грн = 6 076 426,82 грн.

5 775 400,64 грн - заборгованість з орендної плати за червень 2024, що виникла з 11.07.2024, це орендна плата за травень 2024*1,022 (де 1,022 - індекс інфляції за червень 2024): 7 534 769,26 грн*1,022*75% = 5 775 400,64 грн у розмірі 75% орендної плати, встановленої договором оренди.

09.07.2024 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано в погашення заборгованості в залишок березня 2023 станом на 10.01.2024 в сумі 804 481,88 грн, та частково в погашення заборгованості за квітень 2023 у сумі 1 195 518,12 грн, (орендна плата за квітень 2023: 7 255 904,00 грн -1 195 518,12 грн = 6 060 385,88 грн), де 6 060 385,88 грн залишок боргу за квітень 2023 станом на 09.07.2024.

5 775 400,64 грн - заборгованість з орендної плати за липень 2024, що виникла з 11.08.2024, це орендна плата за червень 2024*1,000 (де 1,000 - індекс інфляції за липень 2024): 7 700 534,19грн*1,000 = 5 775 400,64 грн у розмірі 75% орендної плати, встановленої договором оренди.

5 810 053,04 грн - заборгованість з орендної плати за серпень 2024, що виникла з 11.09.2024, це орендна плата за липень 2024*1,006 (де 1,006 - індекс інфляції за серпень 2024): 7 700 534,19грн*1,006*75% = 5 810 053,04 грн у розмірі 75% орендної плати, встановленої договором оренди.

5 897 203,84 грн - заборгованість з орендної плати за вересень 2024, що виникла з 11.10.2024, це орендна плата за серпень 2024*1,015 (де 1,015 - індекс інфляції за вересень 2024): 7 746 737,40грн*1,015*75% = 5 897 203,84 грн у розмірі 75% орендної плати, встановленої договором оренди.

09.10.2024 Орендарем перераховано кошти в сумі 2 000 000,00 грн, які було зараховано частково в погашення заборгованості боргу за квітень 2023 станом на 09.07.2024 (залишок боргу за квітень 2023 станом на 09.07.202: 6 060 385,88 грн -2 000 000,0 грн = 4 060 385,88 грн, де4 060 385,88 грн залишок боргу за квітень 2023 станом на 09.10.2024).

6 003 353,51 грн - заборгованість з орендної плати за жовтень 2024, що виникла з 11.11.2024, це орендна плата за вересень 2024*1,018 (де 1,018 - індекс інфляції за жовтень 2024): 7 862 938,46 грн*1,018*75% = 5 897 203,84 грн у розмірі 75% орендної плати, встановленої договором оренди.

Отже, за підрахунком позивача, станом на 19.11.2024 заборгованість відповідача за період з квітня (частково) 2023 по 31 жовтня 2024 включно складає 127 628 004,12 грн.

Як зазначалось, за підрахунком відповідача в період з 08.05.2024 по 30.10.2024 року орендна плата складає 33 636 438,95 грн (травень - 4 375 027,31 грн, червень - 5 775 400,63 грн, липень - 5 775 400,63 грн, серпень - 5 810 053,04 грн, вересень - 5 897 203,83 грн, жовтень - 6 003 353,50 грн), яка сплачена згідно платіжних інструкцій: №2163917 від 20.08.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за квітень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 11), №2191195 від 10.09.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за травень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 8), №2232251 від 08.10.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за червень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 8, оборот), №2280721 від 10.11.2021 на суму 5 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за липень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 9), №2329987 від 09.12.2021 на суму 8 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за серпень-жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 10), №3681719 від 09.10.2024 на суму 2 000 000,00грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за серпень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 9, оборот), №3801303 від 10.01.2025 на суму 4 117 417,22грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за вересень-жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 10, оборот), №3842191 від 10.02.2025 на суму 4 519 021,73грн (призначення платежу: оплата орендної плати за договором оренди №5/2008 від 13.11.2008 за жовтень 2024 без ПДВ) (т.2 а.с. 98).

Натомість, згідно письмових пояснень позивача від 02.04.2025 та розрахунку заборгованості станом на 26.03.2025, зарахування наведених вище платежів відповідача здійснювалось наступним чином: платіж №2163917 від 20.08.2021 на суму 5 000 000,00грн зарахований в сумі 2 481 560,03 грн, як сплата за вересень 2021 (залишок), в сумі 2 518 429,97 грн, як сплата за жовтень 2021 (частково); платіж №2191195 від 10.09.2021 на суму 5 000 000,00грн зарахований в сумі 2 956 311,56 грн, як сплата за жовтень 2021 (залишок), в сумі 2 518 429,97 грн, як сплата за листопад 2021 (частково); платіж №2232251 від 08.10.2021 на суму 5 000 000,00грн зарахований в сумі 3 474 861,10 грн, як сплата за листопад 2021 (залишок), в сумі 1 525 138,90 грн, як сплата за грудень 2021 (частково); платіж №2280721 від 10.11.2021 на суму 5 000 000,00грн зарахований в сумі 4 026 521,94 грн, як сплата за грудень 2021 (залишок), в сумі 973 478,06 грн, як сплата за січень 2022 (частково); платіж №2329987 від 09.12.2021 на суму 8 000 000,00грн зарахований в сумі 4 650 354,37 грн, як сплата за січень 2022 (залишок), в сумі 3 349 645,63 грн, як сплата за лютий 2022 (частково); платіж №3681719 від 09.10.2024 на суму 2 000 000,00грн зарахований як сплата за квітень 2023 (частково); платіж №3801303 від 10.01.2025 на суму 4 117 417,22грн зарахований в сумі 4 060 385,88 грн, як сплата за квітень 2023 (залишок), в сумі 57 031,34 грн, як сплата за травень 2023 (частково); платіж №3842191 від 10.02.2025 на суму 4 519 021,73грн зарахований як сплата за травень 2023 (частково).

Неузгодженість позицій сторін щодо розрахунків орендної плати після поновлення обов`язку орендаря її сплачувати у 2016 в частині врахування індексу інфляції за період з моменту останнього місяця платежу у 2014 році, призвели до наявності розбіжностей щодо сум та періодів зарахування орендної плати за платежами відповідача. Спір між сторонами щодо необхідності врахування індексу інфляції за період з моменту останнього місяця платежу вирішений у справі №905/1137/20 (постанова Об`єднаної палати КГС від 30.08.2024).

Також, неузгодженість щодо зарахування орендної плати за наведеними платежами ТОВ Шахта Білозерська виникла з причини зазначення відповідачем у платіжних документах призначення платежу в рахунок наступних (майбутніх) орендних платежів (платіжні інструкції: від 20.08.2021, від 09.12.2021, від 08.10.2021, від 10.11.2021, від 10.09.2021).

Таким чином, між сторонами існує спір з приводу правомірності зарахування позивачем в рахунок оплати орендної плати за період оренди січень, лютий, березень та частково квітень 2023 року, за ставкою орендної плати 100%, суми 24 656 155,76 грн (9 656 155,76 грн передплати станом на лютий 2022, 3 000 000,00 грн платіж від 28.04.2023, 2 000 000,00 грн платіж від 10.07.2023, 2 000 000,00 грн платіж від 09.10.2023, 2 000 000,00 грн платіж від 10.01.2024, 2 000 000,00 грн платіж від 09.04.2024, 2 000 000,00 грн платіж від 09.07.2024, 2 000 000,00 грн платіж від 09.10.2024).

Між сторонами відбувалось листування з приводу застосування до відповідача пільги з орендної плати відповідно до Постанови КМУ №634.

Так, листом №132 від 09.02.2023 року відповідач проінформував позивача щодо застосування відносно нього пільги з сплати орендної плати згідно п.п. 1 п. 1 Постанови КМУ від 27 травня 2022 року №634 на період по серпень 2023 року включно, так як станом на лютий 2023 року воєнний стан продовжено Указами Президента до 20.05.2023 року.

Листом №11-03-273ВС від 01.03.2023 позивач у відповідь на лист відповідача від 09.02.2023 року № 132, повідомив, що згідно листа Фонду державного майна України №10-16-4516 від 24.02.2023 відповідно до підпункту 1 п. 1 Постанови № 634 «визначені орендарі, які звільняються від орендної плати державного та комунального майна на період воєнного стану і протягом трьох місяців після його припинення чи скасування, але у будь-якому разі до 31 грудня 2022 року, за договорами оренди державного і комунального майна, чинними станом на 24 лютого 2022 року або укладеними після цієї дати за результатами аукціонів, що відбулися 24 лютого 2022 р. або раніше». До внесення змін до Постанови № 634, орендарі державного майна, розташованого, зокрема, в Донецькій області, повинні сплачувати оренду плату в повному обсязі відповідно до умов договорів оренди.

Також позивачем на адресу відповідача направлялися листи з вимогою сплатити заборгованість, зокрема, лист №11-03-1911ВС від 20.11.2024 з вимогою про сплату заборгованості з орендної плати у сумі 127 628 004,12 грн та пені у розмірі 19 653 010,08 грн що виникла внаслідок неналежного виконання умов договору оренди №5/2008 від 13.11.2008р. в частині несвоєчасного внесення орендної плати до Державного бюджету України.

Листами №118/6-641/2024 від 05.07.2024, №118/6-860/2024 від 27.09.2024 відповідач повідомляв позивача про незгоду щодо нарахованих сум заборгованості з орендної плати та пені за договором оренди від 13.11.2008 № 5/2008, вказуючи про відсутність заборгованості за договором.

Вважаючи правомірним нарахування орендної плати у період з 01.01.2023 по 07.05.2024 позивач, відповідно до умов договору оренди, нарахував пеню в сумі 19 653 010,08 грн. Відповідач арифметичну правильності розрахунку пені та періодів прострочення не спростовував, заперечуючи виключно правомірність її нарахування в цілому, з огляду на неправомірність нарахування орендної плати у період з 01.01.2023 по 07.05.2024.

Обґрунтовуючи вимоги про розірвання договору оренди, позивач наводить факт несплати відповідачем орендної плати за період з квітня 2023 по жовтень 2024р.

Під час судового розгляду відповідач перерахував позивачеві суму 18 597 976,07 грн (4 117 417,22 грн за платіжною інструкцією № 3801303 від 10.01.2025, 2 000 000,00 грн за платіжною інструкцією №3801304 від 10.01.2025, 4 519 021,73 грн за платіжною інструкцією №3842191 від 10.02.2025, 1 684 039,33 грн за платіжною інструкцією №3842190 від 10.02.2025, 3 141 058,84 грн за платіжною інструкцією №3880343 від 10.03.2025, 3 136 438,95 грн за платіжною інструкцією №3880344 від 10.03.2025, які, за поясненням позивача, та згідно розрахунку боргу станом на 02.04.2025 були враховані позивачем в рахунок оплати орендної плати за період: залишок квітня 2023 по червень (частково) 2023р.

Предмет спору.

З урахуванням позицій сторін, які викладені у позові, відзиву на позов, а також в письмових поясненнях, між сторонами існує спір щодо наявності підстав нарахування орендної плати за користування державним майном у період 01.01.2023 по 07.05.2024, нарахування пені за наведений період, а також розірвання договору через порушення відповідачем умов договору щодо оплати.

Факт укладання договору, його умови, а також розмір перерахованих відповідачем на користь позивача коштів сторонами не оспорюються.

З урахуванням викладеного, під час розгляду справи суд ставив такі питання:

Чи мав відповідач, як орендар обов`язок сплачувати орендну плату на користь позивача за період з 01.01.2023 по 07.05.2024? Якщо так, то, чи мав позивач правові підстави зараховувати сплачені відповідачем грошові кошти, у призначенні яких зазначено інші періоди, в рахунок погашення заборгованості за оренду державного майна за січень, лютий, березень та частково квітень 2023 року, із застосуванням повної (100%) ставки орендної плати без урахування положень Постанови Кабінету Міністрів України №634?

Чи містить пункт 1 Постанови Кабінету Міністрів України № 634 ознаки порушення принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права в частині визначення строку припинення дії пільги щодо звільнення від сплати орендної плати? Якщо так, які правові наслідки це має для вирішення даної справи?

Чи є підстави для нарахування пені, як передбачено п. 3.5 договору, у зв`язку з простроченням сплати орендної плати?

Чи мають місце з боку відповідача порушення умов договору, про які заявляє позивач, чи є ці порушення істотними відповідно до ст. 651 ЦК України та п. 10.4 договору, і чи дають вони підстави для розірвання договору оренди № 5/2008 в судовому порядку?

Оцінивши подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги у даній справі підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення заборгованості в сумі 109 030 028,05 грн, з підстав описаних нижче.

Джерела права, акти їх застосування та мотиви, з яких виходить господарський суд при прийнятті рішення.

Договір оренди №5/2008 від 13.11.2008 р., укладений між регіональним відділенням Фонду держмайна України та ТДВ «Шахта «Білозерська», є оплатним, двостороннім, строковим цивільно-правовим договором, предметом якого є індивідуально визначене державне майно цілісний майновий комплекс (ЦМК), що не втрачає своїх споживчих властивостей у процесі використання (неспоживна річ), і передається у користування з метою ведення господарської діяльності.

Цей договір має відплатну природу в розумінні Закону України «Про оренду державного та комунального майна», оскільки створює для орендаря право користування державним майном на визначених умовах за плату, на строк, відповідно до цільового призначення. Його укладення та виконання регулюється положеннями Цивільного та Господарського кодексів України, спеціальними нормами законодавства про оренду державного майна, а також Методикою розрахунку орендної плати.

Невиконання обов`язку орендаря щодо своєчасної сплати орендної плати згідно з умовами договору, включаючи індексацію та строки, є порушенням договірного зобов`язання та підставою для застосування заходів відповідальності, зокрема, нарахування пені та розірвання договору у судовому порядку.

Відповідно до статті 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Законом можуть бути передбачені особливості укладення та виконання договору найму (оренди).

Предметом договору найму у відповідності до абзацу 1 частини першої статті 760 Цивільного кодексу України може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ).

Аналогічну норму містить частина перша статті 283 Господарського кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), згідно з якою за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

У користування за договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або цілісний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ). Об`єктом оренди можуть бути, зокрема, державні та комунальні підприємства або їх структурні підрозділи як цілісні майнові комплекси, тобто господарські об`єкти із завершеним циклом виробництва продукції (робіт, послуг), відокремленою земельною ділянкою, на якій розміщений об`єкт, та автономними інженерними комунікаціями і системою енергопостачання (частини друга, третя статті 283 Господарського кодексу України).

Закріплене у Цивільному кодексі України визначення договору найму (оренди) дає підстави для висновку про те, що це двосторонній та оплатний договір, оскільки права однієї сторони договору кореспондують обов`язкам іншої, за яким майно передається наймодавцем наймачеві на певний строк.

Юридичний аналіз зазначених правових положень дозволяє зробити висновок про те, що договір найму (оренди) є одним з цивільно-правових договорів, який має власне правове регулювання умов його укладення та визначає особливості захисту сторонами такого договору своїх прав та інтересів у процесі його виконання.

Статтею 632 ЦК України передбачено, що ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін. У випадках, встановлених законом, застосовуються ціни (тарифи, ставки тощо), які встановлюються або регулюються уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування.

Орендна плата, як передбачено в частині першій статті 286 Господарського кодексу України, це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством.

Положеннями частини першою статті 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Наймач має право вимагати зменшення плати, якщо через обставини, за які він не відповідає, можливість користування майном істотно зменшилася. Наймач звільняється від плати за весь час, протягом якого майно не могло бути використане ним через обставини, за які він не відповідає.

Згідно ст. 17 цього Закону орендна плата встановлюється у грошовій формі і вноситься у строки, визначені договором. Орендна плата підлягає коригуванню на індекс інфляції згідно з Методикою розрахунку орендної плати. Якщо орендар отримав майно в оренду без проведення аукціону, відповідне коригування орендної плати на індекс інфляції здійснюється щомісячно. (ч.3). Орендар вносить орендну плату незалежно від наслідків провадження господарської діяльності (ч.4).

Приписами частини першої статті 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим для виконання для виконання сторонами.

Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За змістом частини другої статті 193 Господарського кодексу України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Положеннями статей 610, 612 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За змістом пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

За правилами статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пеня це вид неустойки, що забезпечує виконання грошового зобов`язання і обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання за кожний день прострочення виконання.

У частині шостій статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

У пункті 3.5. Договору Сторони визначили, що орендна плата перерахована несвоєчасно або не в повному обсязі, підлягає індексації і стягується до бюджету з урахуванням пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати.

Також, за змістом частини першої статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Крім того, суд враховує положення статей 3 та 4 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства, які включають добросовісність, розумність і справедливість. Також стаття 4 ЦК України встановлює пріоритет положень Кодексу над підзаконними актами у разі суперечностей.

Оцінка доводів сторін та висновки суду.

Щодо вимог про стягнення орендної плати:

Позивачем заявлені вимоги про стягнення орендної плати за період квітень 2023 жовтень 2024р.

За період з 01.01.2023 по 07.05.2024 року позивачем нараховано суму орендної плати в розмірі 118 647 720,90 грн. (за ставкою 100%), за період з 08.05.2024 по жовтень 2024р. 33 636 438,98 грн. Відповідач арифметичну правильності розрахунку орендної плати не спростовував, заперечуючи виключно правомірність її нарахування.

Як зазначалось вище, у справі виник спір щодо наявності підстав для нарахування та оплати орендної плати у період з 01.01.2023 року по 07.05.2024 р. Зокрема, позивач вважає, що предметом ч.2 пп.1 п.1 Постанови 634 має застосовуватись до 31.12.2022 р. і, відповідно, відновлення нарахування орендної плати має відбуватись в автоматичному режимі з 01.01.2023. Проте відповідач вважає, що період, у який має відбуватись звільнення від оплати орендної плати, є період до закінчення воєнного стану та, відповідно, пільга з оплати орендної плати діяла у період до 08.05.2024 року (дата набрання чинності Постановою №512), тому підстави для нарахування і його обов`язок з оплати орендної плати відсутній.

Суд дійшов висновку, що строком закінчення пільги по оплаті орендної плати за ч.2 пп.1 п.1 Постанови КМУ №634 є 31.12.2022р., і тому позивач правомірно нарахував орендну плату у період з 01.01.2023 по 07.05.2024р. за ставкою 100% в сумі 118 647 720,90 грн.

Так, зміст постанови Кабінету Міністрів України №?634 має тлумачитись не ізольовано, а в системному зв`язку з природою орендних правовідносин, загальним режимом оренди державного майна, режимом воєнного стану та межами регуляторних повноважень Уряду у сфері економічної політики.

Між сторонами існували цивільно-правові відносини оренди, засновані на договорі оренди державного майна, які за своєю природою є оплатними. У відносинах з оренди державного майна держава реалізує свої права як рівноправний суб`єкт цивільного обігу, діючи не в адміністративній формі, а як власник майна з метою досягнення цілей, визначених частиною четвертою статті 2 зазначеного Закону, зокрема для підвищення фінансової спроможності підприємств державної форми власності. Так, відповідно до частини першої статті 167 Цивільного кодексу України, держава бере участь у цивільних відносинах на рівних засадах з іншими їх учасниками. Цивільні права та обов`язки держава здійснює через уповноважені органи державної влади в межах їх компетенції (стаття 170 ЦК України). У сфері оренди державного майна такими органами виступають, зокрема, Кабінет Міністрів України або визначені ним органи, а також Фонд державного майна України та його регіональні відділення (статті 4, 5 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»).

Правове регулювання визначення та зміни розміру орендної плати за користування державним майном ґрунтується як на загальних положеннях цивільного законодавства, так і на спеціальних приписах законодавства про оренду державного та комунального майна. Відповідно до частини першої статті 762 Цивільного кодексу України, за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором. Частина третя зазначеної статті передбачає можливість встановлення договором або законом періодичного перегляду, зміни (індексації) розміру орендної плати. Частина четверта тієї ж статті надає наймачеві право вимагати зменшення плати у випадку, якщо можливість користування майном істотно зменшилася з причин, за які він не відповідає.

У відносинах з оренди державного майна, відповідно до частини п`ятої статті 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна», встановлено спеціальне обмеження: внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати протягом строку його дії не допускається, за винятком випадків, визначених законодавством, з урахуванням вимог, передбачених Порядком передачі майна в оренду, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 03.06.2020 №?483. Пункт 127 зазначеного Порядку деталізує вказане обмеження, передбачаючи, що зменшення орендної плати або тимчасове звільнення від її сплати допускається виключно у разі істотного зменшення можливості користування майном через обставини, за які орендар не несе відповідальності, зокрема внаслідок дії обставин непереборної сили після підписання акту приймання-передачі об`єкта, за умови, що відновлення такого об`єкта потребує капітального ремонту.

Таким чином, розмір орендної плати за договором оренди державного майна має визначатися з дотриманням вимог спеціального нормативного регулювання. Його зміна можлива виключно у випадках, прямо передбачених законодавством, із дотриманням умов, визначених відповідним Порядком. Такими умовами є неможливість або суттєве обмеження у користуванні майном, що узгоджується із приписами ст. 762 ЦК України та відповідає природі орендних відносин. При цьому ч. 4 ст. 16 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» відмежовує обов`язок оплати орендної плати від наслідків провадження господарської діяльності орендаря. Наведені положення законодавства про оренду залишились незмінними і під час дії на території України режиму воєнного стану.

Постанова Кабінету Міністрів України №?634 не є джерелом цивільного права, а становить нормативно-правовий акт господарсько-регуляторного характеру, прийнятий на виконання спеціального закону з метою реалізації економічної політики держави в умовах воєнного стану. Такий акт має розглядатися як результат реалізації державної регуляторної політики у сфері управління об`єктами державної власності, в межах повноважень Уряду щодо забезпечення ефективного, прозорого та раціонального використання такого майна, як тимчасовий захід регулювання господарської діяльності, що відповідає змісту статті 9 Господарського кодексу України. Відповідно до зазначеної статті, держава здійснює як стратегічну, так і тактичну економічну політику. Економічна тактика визначається як сукупність найближчих цілей, засобів та рішень, які приймаються в умовах конкретної економічної ситуації з метою реалізації загального курсу економічної політики.

Наведене узгоджується зі статусом Кабінету Міністрів України, як вищого органу у системі органів виконавчої влади, на який покладається обов`язок забезпечення державного суверенітету, економічної самостійності, реалізації державної економічної політики, управління об`єктами державної власності та забезпечення рівних умов для розвитку всіх форм власності (статті 116 117 Конституції України). У межах своєї компетенції Кабінет Міністрів України видає обов`язкові для виконання нормативно-правові акти постанови та розпорядження (статті 117, 49 Конституції України та Закону України «Про Кабінет Міністрів України»).

У контексті правового режиму воєнного стану, що відповідно до статті 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» є особливим правовим режимом, запровадженим для забезпечення національної безпеки в умовах збройної агресії, діяльність Кабінету Міністрів України має відповідати поточним економічним умовам та бути спрямованою на стабілізацію функціонування економіки держави. У таких умовах допускається коригування державної політики у сфері управління державним майном, з урахуванням необхідності збереження його ефективного використання, підтримання підприємницької активності та захисту економічної стійкості. Надання Кабінету Міністрів України таких повноважень було здійснено на підставі спеціального делегування парламентом, а реалізація постанови не змінила цивільно-правову природу зобов`язань, а лише тимчасово модифікувала порядок їх виконання в межах надзвичайного регуляторного режиму.

Таким чином, положення Постанови КМУ №?634 мають тлумачитись у системному зв`язку з положенням Закону №?2181-IX, на виконання якого Постанова прийнята. Відповідно до пункту 6? розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про оренду державного та комунального майна» в редакції Закону №?2181-IX, метою надання Кабінету Міністрів України повноважень щодо запровадження пільгового режиму оренди було сприяння переміщенню (релокації) господарської діяльності з наближених до зони бойових дій територій.

У межах аналізу правових засад прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 27.05.2022 №?634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» суд бере до уваги обставини її ухвалення у нормативному середовищі, сформованому Законом України №?7192. Як убачається зі стенограми засідання профільного комітету Верховної Ради України, яка є відкритим джерелом інформації, законодавець, приймаючи зазначений закон, мав на меті надати Кабінету Міністрів України спеціальні повноваження щодо врегулювання порядку оренди державного майна в умовах дії воєнного стану.

Такі повноваження органу виконавчої влади відповідають його ролі як суб`єкта, уповноваженого здійснювати оперативне управління державною політикою в умовах надзвичайної ситуації, та узгоджуються із загальними принципами регулювання господарської діяльності, передбаченими статтею 4 Господарського кодексу України. У відповідності до частини першої статті 283 ГК України, оренда державного майна здійснюється з метою забезпечення ефективного використання об`єктів державної власності у господарському обігу. Відповідно, Уряд має повноваження на тимчасове нормативне коригування умов такого використання для збереження цілісності економічного простору.

Зміст підпункту 1 пункту 1 Постанови №?634 щодо повного звільнення орендарів від сплати орендної плати у визначених випадках слід розглядати як тактичний захід державної політики, спрямований на стимулювання релокації бізнесу із територій, де внаслідок бойових дій було втрачено доступ до державних реєстрів або унеможливлено здійснення господарської діяльності. Така норма мала характер адресної пільги та відповідала логіці економічної мобілізації: оскільки під час релокації використання орендованого державного майна на первісному місці розташування є фактично неможливим, звільнення від орендної плати за ці періоди є виправданим.

Водночас, її строкова обмеженість, встановлена шляхом конкретизації граничної дати (до 31.12.2022), є логічною, зважаючи на функціональне призначення такого заходу короткострокове сприяння переміщенню. Після завершення релокації, суб`єкти господарювання, що фактично продовжили діяльність в інших регіонах, підлягали дії підпункту 4 пункту 1 Постанови №?634, який передбачає часткову сплату орендної плати. Така система узгоджується з публічним інтересом у підтримці стабільності державного сектору економіки, принципами забезпечення еквівалентності в користуванні майном та вимогами Закону України «Про оренду державного і комунального майна» щодо платності та ефективності використання державного майна.

Таким чином, сам текст Постанови №?634 варто розглядати як інструмент оперативного регуляторного втручання, спрямованого на стимулювання релокаційних процесів, а тимчасовість звільнення від оплати орендної плати як обмежений у часі захід стимулювання таких переміщень. Наведене свідчить, що дія постанови мала спеціальну, адресну й обмежену мету, яка не охоплювала загальне або безстрокове звільнення від зобов`язань за чинними договорами оренди. Тобто, дія Постанови №?634 має розглядатись як виняткова регуляторна міра, що застосовується лише в межах спеціально визначених законом умов і строків, без трансформації змісту цивільно-правового договору оренди чи загального режиму платності користування державним майном.

З урахуванням викладеного, Постанову КМУ №?634 слід тлумачити у світлі її текстуальної та системної змістовності як таку, що передбачала повне звільнення від сплати орендної плати виключно до 31.12.2022 року. Саме ця дата була встановлена як гранична у формулюванні підпункту 1 пункту 1 Постанови, яка діяла в редакції від 27.05.2022 року, і надалі не подовжувалась шляхом внесення змін до нормативного акта. Відтак, після цієї дати дія зазначеної пільги припинилась.

Закінчення строку дії пільгового режиму відбулося 31.12.2022 року, після чого сторони зобов`язані були повернутись до загального порядку виконання договірного зобов`язання з оренди, зокрема, щодо визначення та сплати орендної плати у повному обсязі відповідно до умов договору, який є імперативною вимогою законодавства про оренду державного майна (статті 16, 17 Закону України «Про оренду державного та комунального майна»), а також відповідає загальним принципам цивільного зобов`язального права.

Аргументуючи свою позицію, відповідач надав до суду Науково-експертний висновок з питань, що потребують спеціальних знань у сфері права щодо сутності положень постанови Кабінету міністрів України від 27.05.2022 №634 «Про особливості оренди державного та комунального майна у період воєнного стану» в цілому та норми пункту 1 цієї постанови окремо, затверджений 01.07.2024 директором Державної установи «Інститут економіко-правових досліджень ім. В.К.Мамутова Національної академії наук України» (експерт к.ю.н. Н.В. Єремєєва), а також Висновок науково-правової експертизи, затверджений 07.05.2024 директором Інституту держави і права ім. В.М. Корецького НАН України (експерти Д.ю.н. Н.М. Пархоменко, к.ю.н. І.С. Окунєв).

Експерти дійшли тотожних висновків, що Термін застосування пільги зі звільнення від сплати орендної плати відповідно до підпункту 1-1 пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів від 27 травня 2022 р. № 634 (у редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 07.05.2024р. № 512) закінчується 1 числа місяця, що настає через три місяці після дати завершення бойових дій, припинення можливості бойових дій або тимчасової окупації, що визначаються відповідно до переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій.

Суд відхиляє аргументи відповідача, та не бере до уваги надані відповідачем науково-експертні висновки, оскільки викладені у них міркування не є вирішальними для правової оцінки спірних правовідносин. Надані висновки ґрунтуються переважно на припущеннях щодо можливого впливу воєнного стану на господарську діяльність орендаря та містять загальні судження щодо легітимних очікувань підтримки з боку держави, що не є предметом розгляду в межах розгляду господарського спору. Натомість, у межах господарського спору предметом розгляду є дотримання умов договору оренди державного майна, який, відповідно до положень цивільного та спеціального законодавства, має оплатний характер та не передбачає автоматичного звільнення від орендної плати поза чітко встановленими законом підставами. Крім того, висновки експертів не враховують приписів Закону України №?2181-IX, на підставі якого була прийнята постанова КМУ №?634, а також природи участі держави у цивільних правовідносинах як рівноправного власника, який має право на отримання доходу від переданого в оренду майна. Таким чином, викладені у висновках міркування не можуть впливати на правову кваліфікацію спірних відносин та не спростовують доводів позивача.

При цьому, суд погоджується із тим, що формулювання п.1 постанови Кабінету Міністрів України №?634 викликають неоднозначне тлумачення, що свідчить про недотримання принципу правової визначеності як складової принципу верховенства права. Відповідно до правових позицій Конституційного Суду України (зокрема, рішення від 29.06.2010 №?17-рп/2010, від 20 грудня 2017 року № 2-р/2017, від 23 січня 2020р. №1-р/2020), принцип правової визначеності вимагає чіткості, доступності, передбачуваності та узгодженості норм права, що обмеження основних прав людини та громадянина і втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дадуть змогу особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки. Водночас, наявність такого порушення не може автоматично звільняти сторону зобов`язання від виконання обов`язку, який випливає з чинного договору, якщо відсутній прямий причинно-наслідковий зв`язок між правовою невизначеністю та неможливістю належного виконання. Зважаючи, що обов`язок сплати орендної плати є договірним, договір має відплатний характер і не був прямо змінений або призупинений відповідними актами, невизначеність у формулюваннях постанови КМУ №?634 не впливає на його чинність і не є підставою для його невиконання. За думкою суду, сторона не може посилатись на неповноту чи незручність тлумачення підзаконного акта як на підставу для ухилення від зобов`язання, суть якого виходить із самої природи правовідносин - платність використання чужого майна. Водночас, обставини порушення принципу правової визначеності набувають юридичного значення при вирішенні питання про настання правових наслідків невиконання зобов`язання, зокрема, при оцінці наявності вини, добросовісності поведінки сторони, а також можливості нарахування пені та настання для сторони інших негативних наслідків за прострочення виконан

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позивач правомірно нарахував орендну плату за період з 01.01.2023 по 07.05.2024 року за ставкою 100% від зазначеного договорі розміру в сумі 118 647 720,90 грн. (за ставкою 100%).

Станом на 31.10.2024, відповідно до поданих позивачем розрахунків, за період з 01.01.2023 року по жовтень 2024 року нараховано орендної плати на загальну суму 152 284 159,87 грн, з яких Орендарем фактично сплачено 7?000?000,00 грн у 2023 році, 8?000?000,00 грн у 2024 році, а також зараховано 9?656?155,76 грн переплати, що залишалась на початок 2023 року. Отже, всього зараховано в рахунок виконання зобов`язання 24?656?155,76 грн, а залишок несплаченої орендної плати за вказаний період становить 127?628?004,12 грн, що узгоджується з вимогами позивача щодо стягнення суми у вказаному розмірі станом на 19.11.2024.

Між сторонами відсутній спір з приводу сум грошових коштів, які відповідач перерахував за час дії договору. При цьому, спірним питанням між сторонами є зарахування сплачених ним сум орендної плати в рахунок відповідних періодів, а саме правомірності зарахування позивачем суми 24?656?155,76 грн, в рахунок оплати орендної плати за період оренди січень, лютий, березень та частково квітень 2023 року, за ставкою орендної плати 100%.

Суд вважає правомірним зарахування позивачем вказаних платежів, з огляду на положення пунктів 3.3, 3.5, 3.6 та 5.2 договору оренди №?5/2008 від 13.11.2008, які встановлюють строк, порядок і черговість виконання грошових зобов`язань. Відповідно до статей 526, 530, 534, 610, 612 Цивільного кодексу України, у разі наявності простроченої заборгованості зобов`язання має виконуватись у визначеній договором черговості, а внесені суми мають спрямовуватись передусім на погашення вже існуючого боргу, незалежно від призначення платежу, зазначеного Орендарем. Такий підхід також підтверджується обліком в електронній підсистемі «ЕТАП-Оренда», що наданий позивачем.

При цьому суд враховує, що відповідно до наданого позивачем розгорнутого розрахунку боргу станом на 26.03.2025, після відкриття провадження у справі відповідач здійснив оплату грошових коштів на загальну суму 18?597?976,07 грн, яка зарахована позивачем у погашення раніше нарахованої заборгованості, а саме: 10.01.2025 платіжною інструкцією №3801383 сплачено 4?117?417,22 грн (зараховано частково за квітень та травень 2023 року); 10.01.2025 платіжною інструкцією №3801304 - 2?000?000,00 грн (травень 2023 року); 10.02.2025 платіжною інструкцією №3842191 - 4?519?021,73 грн (травень 2023 року); 10.02.2025 платіжною інструкцією №3842190 - 1?684?039,33 грн (залишок травня та частково квітень 2023 року); 10.03.2025 платіжною інструкцією №3880343 - 3?141?058,84 грн і платіжною інструкцією №3880344 - 3?136?438,95 грн (обидві - частково за червень 2023 року).

З огляду на викладене, відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України, провадження у справі в частині стягнення суми 18?597?976,07 грн підлягає закриттю.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача 109?030?028,05 грн орендної плати за період червень 2023 жовтень 2024.

Щодо стягнення пені.

Позивач також заявив вимогу про стягнення з відповідача пені за порушення строків сплати орендної плати у сумі 127 628 004,12 грн, яка була нарахована відповідно до пункту 3.5 договору оренди в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України на дату нарахування пені від суми заборгованості, з урахуванням індексації, за кожний день прострочення, включаючи день оплати. Відповідач арифметичну правильність розрахунку пені та відповідні періоди прострочення не спростовував, зосередивши заперечення виключно на правовій допустимості її нарахування за умов даної справи.

Суд дійшов висновку про відмову у задоволенні зазначеної вимоги, враховуючи, що хоча пеня як вид неустойки є встановленим договором способом забезпечення належного виконання грошового зобов`язання відповідно до положень статей 549, 611 Цивільного кодексу України, її нарахування у даному випадку є наслідком порушення принципу правової визначеності через нечітке формулювання пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №?634. Зазначене формулювання не дозволяло сторонам однозначно встановити момент припинення дії пільги щодо звільнення від орендної плати, що створило об`єктивну непередбачуваність правових наслідків та унеможливило відповідальне прогнозування поведінки відповідача у межах договірних зобов`язань.

У межах правовідносин, у яких держава одночасно виступає як сторона договору (через Фонд державного майна України) та як суб`єкт нормотворення (через Кабінет Міністрів України), принцип верховенства права та вимоги правової визначеності виключають допустимість ситуації, коли держава отримує матеріальну вигоду внаслідок створеної нею ж нормативної невизначеності. Такий підхід відповідає правовим позиціям Конституційного Суду України, викладеним у рішеннях від 29.06.2010 №?17-рп/2010 та від 20.12.2017 №?2-р/2017, згідно з якими правові норми мають бути чіткими, доступними, передбачуваними й узгодженими, а адресати правових норм здатні передбачити юридичні наслідки своєї поведінки.

Зазначене узгоджується також із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, який наголошував на важливості дотримання принципу правової та якості закону, вимагаючи, щоб закон був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе (рішення у справі «Копп проти Швейцарії» (Корр v. Switzerland), заява № 23224/94, п. 55); «якість закону» передбачає, inter alia (з лат. «серед інших речей і справ»), що формулювання національного законодавства повинно бути достатньо передбачуваним, щоб дати особам адекватну вказівку щодо обставин та умов, за яких державні органи мають право вдатися до заходів, що вплинуть на конвенційні права особи (рішення у справі «С.G. та інші проти Болгарії» (С.G. and Others v. Bulgaria), заява № 1365/07, п. 39); законодавство повинно забезпечувати певний рівень юридичного захисту проти свавільного втручання з боку державних органів (рішення у справі «Р.G. та J.Н. проти Сполученого Королівства» (P.G. and J.Н. v. the United Kingdom), заява № 44787/98, п. 46). Крім того, у пункті 179 цього Рішення ЄСПЛ наголошує на тому, що наявність конкретної і послідовної практики тлумачення відповідного положення закону була фактором, який призвів до висновку щодо передбачуваності зазначеного положення (рішення у справі «Гудвін проти Сполученого Королівства» (Goodwin v. the United Kingdom), заява № 17488/90, п. 33).

Наявність правової невизначеності в частині строку дії пільгового режиму підтверджується також суперечливою судовою практикою з цього питання, зокрема, у постановах Східного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 по справі №905/1442/24, Південно-західного апеляційного господарського суду від 04.11.2024 року по справі 916/1725/24, від 20.05.2025 по справі 916/5045/24, та постановах Східного апеляційного господарського суду від 10.02.2025 по справі №905/1233/24, від 26.05.2025 по справі №905/1513/24, суди по-різному тлумачили момент завершення дії положень Постанови №?634.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що нарахування пені в умовах, коли держава допустила нормативну нечіткість у регулюванні строку дії пільги, є непропорційним втручанням у право відповідача на справедливе і передбачуване виконання зобов`язання. У такій ситуації відсутні підстави для застосування майнової відповідальності, а тому вимога позивача про стягнення пені задоволенню не підлягає.

Щодо вимоги про розірвання договору оренди.

Окрім того, позивач заявив вимогу про розірвання договору оренди на підставі статті 651 Цивільного кодексу України, посилаючись на те, що у зв`язку з несплатою відповідачем орендної плати за період з квітня 2023 року по жовтень 2024 року, позивач значною мірою позбавлений того, на що розраховував при укладенні договору, а отже, порушення є істотним.

Разом з тим, враховуючи попередні висновки суду щодо відсутності вини відповідача у порушенні зобов`язання зі сплати орендної плати в зазначений період, що зумовлено порушенням принципу правової визначеності, через неузгодженість положень пункту 1 Постанови Кабінету Міністрів України №?634, суд дійшов висновку, що правові підстави для дострокового розірвання договору оренди у цій справі за наведених позивачем підстав, відсутні. Відтак, вимога про розірвання договору оренди задоволенню не підлягає.

Висновки за результатами розгляду справи.

За результатами розгляду справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог про стягнення орендної плати в сумі 109?030?028,05 грн за період оренди: частково червень 2023 жовтень 2024, закриття провадження у справі в частині стягнення 18?597?976,07 грн орендної плати за період: частково квітень 2023 частково червень 2023, відмову в задоволенні вимог про стягнення пені, відмову у задоволенні вимоги про розірвання договору оренди.

Розподіл судових витрат.

Згідно з ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розподіл судових витрат здійснюється наступним чином.

Позивач звернувся з даним позовом з вимогою майнового характеру про стягнення 147 281 014,20 грн, та вимогою немайнового характеру про розірвання договору оренди.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 2. ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України Про Державний бюджет України на 2024 рік розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб з 01.01.2024 встановлений на рівні 3028,00грн.

На підставі ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених ч. 2 ст. 4 цього закону, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Тобто, за подачу даної позовної заяви із двома вимогами позивач повинен був сплатити судовий збір в розмірі 850262,40 грн з урахуванням коефіцієнту 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (847840,00 + 2422,40 = 850262,40).

Позивачем сплачено судового збору в сумі 850868,00 грн згідно платіжної інструкції №424 від 05.12.2024, тобто 605,60 грн сплачено надмірно.

Судовий збір в розмірі 605,60 грн може бути повернуто на користь позивача з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача згідно до вимог ст.7 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із внесенням судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Судовий збір в розмірі 107061,38 грн грн може бути повернуто на користь позивача з Державного бюджету України за ухвалою суду за відповідним клопотанням позивача згідно до вимог ст.7 Закону України Про судовий збір, у зв`язку із закриттям провадження у справі в частині стягнення 18?597?976,07 грн орендної плати.

З огляду на положення ст. 129 ГПК України, та враховуючи те, що вимоги майнового характеру задоволені частково, судові витрати позивача у вигляді судового збору за вимоги майнового характеру підлягають відшкодуванню пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 627643,82 грн; судові витрати за вимоги немайнового характеру в сумі 2422,40 грн залишаються на позивачеві, у зв`язку з відмовою в задоволенні цих вимог в повному обсязі.

Керуючись ст. 12, 13, 73, 74, 76, 80, 86, 91, 123, 129, 210, 231, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження в частині позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська про стягнення суми основного боргу у розмірі 18 597 976,07 грн у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Позовні вимоги Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська про стягнення основного боргу в сумі 109 030 028,05 грн задовольнити.

У задоволенні позовних вимог Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях до відповідача Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська про стягнення пені в сумі 19 653 010,08 грн та про розірвання договору оренди №5/2008 від 13.11.2008 відмовити.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська (адреса місцезнаходження: 85013, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське,вул.Строїтельна, буд.17, ідентифікаційний код 36028628) на користь Державного бюджету України заборгованість з орендної плати в сумі 109 030 028,05 грн (UA0005652, код бюджетної класифікації 22080100, отримувач: Донецьке ГУК/Добропільс. МТГ/22080100, банк отримувача Казначейство України, ідентифікаційний код 37967785). Стягувач: Регіональне відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (61057, м. Харків, майдан Театральний, 1, ідентифікаційний код 43023403).

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю Шахта Білозерська (адреса місцезнаходження: 85013, Донецька область, м.Добропілля, м.Білозерське,вул.Строїтельна, буд.17, ідентифікаційний код 36028628) на користь Регіонального відділення Фонду державного майна України по Донецькій та Луганській областях (адреса місцезнаходження: 61057, Харківська обл., місто Харків, майдан Театральний, буд.1; ідентифікаційний код 43023403) судовий збір в сумі 627643,82 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 23.06.2025 складено та підписано вступну та резолютивну частини рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 08.07.2025.

Згідно із ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга відповідно до ст.256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Апеляційна скарга може бути подана учасниками справи до Східного апеляційного господарського суду.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі http://dn.arbitr.gov.ua.

Суддя К.С. Харакоз