ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. м. Київ Справа № 911/838/25

За позовом Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035, м. Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд. 45)

до Приватного підприємства «Інженерно-будівельна торгівля» (09301, Київська обл., смт Володарка, вул. Коцюбинського, буд. 42)

про стягнення 46920,00 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники сторін:

від позивача: Ткаченко Г.С.

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

У березні 2025 Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області з позовною заявою про стягнення з Приватного підприємства «Інженерно-будівельна торгівля» (далі відповідач) 46920,00 грн пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що Північне міжобласне територіальне відділення Антимонопольного комітету України, розглянувши справу №169/60/9-рп/к.22 про порушення, зокрема, Приватним підприємством «Інженерно-будівельна торгівля» законодавства про захист економічної конкуренції, прийнято рішення №60/22-р/к від 19.03.2024, яким було визнано, серед іншого, що Приватне підприємство «Інженерно-будівельна торгівля» вчинило порушення, передбачені п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції», за які накладено штраф в розмірі 68000,00 грн на Приватне підприємство «Інженерно-будівельна торгівля», що станом на день подання позовної заяви сплачено не було.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2025 у справі №911/838/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 10.04.2025. Ухвала суду від 18.03.2025 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу в електронний кабінет, а відповідачу, який не має зареєстрованого електронного кабінету, направлена за його місцезнаходженням рекомендованим поштовим відправленням від 25.03.2025 №642, яке вручене відповідачу 08.04.2025.

У підготовче засідання 10.04.2025 з`явився позивач, відповідач не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, підготовче засідання було відкладено на 01.05.2025. Про відкладення підготовчого засідання на 01.05.2025 відповідача повідомлено ухвалою суду від 17.04.2025, яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням від 18.04.2025 № 331, яке вручено відповідачу 24.04.2025.

В підготовче засідання 01.05.2025 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв. Протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті спору на 15.05.2025. Про призначення справи до судового розгляду по суті відповідача, який не з`явився в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 01.05.2025, яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням від 14.05.2025 №540, яке вручено відповідачу 21.05.2025.

У судове засідання 15.05.2025 з`явився позивач, не з`явився відповідач, судове засідання було відкладено на 12.06.2025. Про відкладення судового засідання відповідача повідомлено ухвалою суду від 15.05.2025, яка відповідачу направлена рекомендованим поштовим відправленням від 20.05.2025 №570, яке вручене відповідачу 22.05.2025.

В судове засідання 12.06.2025 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги, відповідач не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Також, за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач про наявність справи №911/838/25 був повідомлений неодноразово шляхом вручення відповідачу за адресу його місцезнаходження поштових відправлень з ухвалами суду у даній справі.

Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов на подав, про поважні причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності відповідача, який був повідомлений про розгляд даної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

19.03.2024 за результатами розгляду матеріалів справи №163/60/9-рп/к.22 у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції Приватним підприємством «Інженерно-будівельна торгівля», Антимонопольним комітетом України прийнято рішення №60/22-р/к, яким визнано, що Приватне підприємством «Інженерно-будівельна торгівля» вчинило порушення, передбачені п.1 ст.50 та п.4 ч.2 ст.6 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних узгоджених дій.

За вказане порушення на Приватне підприємство «Інженерно-будівельна торгівля» Антимонопольним комітетом України накладено штраф у розмірі 68000,00 грн.

Пунктами 1, 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» визначено, що у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження, зокрема, розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами; приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції.

Пунктом 1 ст.50 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції є антиконкурентні узгоджені дії.

Відповідно до ч.2 ст.52 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за порушення, передбачені пунктами 1, 2 та 4 статті 50 цього Закону, накладаються штрафи у розмірі до десяти відсотків доходу (виручки) суб`єкта господарювання від реалізації продукції (товарів, робіт, послуг) за останній звітний рік, що передував року, в якому накладається штраф.

Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про захист економічної конкуренції» за результатами розгляду справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції органи Антимонопольного комітету України приймають рішення, в тому числі про: визнання вчинення порушення законодавства про захист економічної конкуренції; накладення штрафу.

Статтею 22 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» передбачено, що розпорядження, рішення та вимоги органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимоги уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення в межах їх компетенції є обов`язковими для виконання у визначені ними строки, якщо інше не передбачено законом. Невиконання розпоряджень, рішень та вимог органу Антимонопольного комітету України, голови територіального відділення Антимонопольного комітету України, вимог уповноважених ними працівників Антимонопольного комітету України, його територіального відділення тягне за собою передбачену законом відповідальність.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» рішення та розпорядження, що приймаються органами Антимонопольного комітету України, головами його територіальних відділень відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції, надаються особам, які беруть участь у справі, у вигляді їх копій, посвідчених у порядку, встановленому законодавством. Особливості порядку надання та оприлюднення рішень, розпоряджень встановлюються законодавством про захист економічної конкуренції.

Положеннями абз.1 ч.1 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» визначено, що рішення, розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень надається для виконання шляхом надсилання або вручення під розписку чи доведення до відома в інший спосіб.

Рішення Антимонопольного комітету України, разом з супровідним листом було вручено відповідачу 26.03.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрихкодовий ідентифікатор: 109).

Рішення та розпорядження органів Антимонопольного комітету України, голів його територіальних відділень є обов`язковими до виконання. Особа, на яку накладено штраф за рішенням органу Антимонопольного комітету України, сплачує його у двомісячний строк з дня одержання рішення про накладення штрафу (ч.2, 3 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції»).

Таким чином, відповідач мав сплатити штраф, накладений на нього згідно з рішенням №60/22-р/к від 19.03.2024, до 27.05.2024 включно.

Проте, відповідач всупереч згаданих приписів закону штраф в розмірі 68000,00 грн, накладений рішенням Антимонопольного комітету України №60/22-р/к від 19.03.2024, сплатив лише 12.07.2024 у межах виконавчого провадження № 75390127.

Позивач, посилаючись на ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», просить суд стягнути з відповідача за прострочення сплати штрафу, накладеного рішенням Антимонопольного комітету України №60/22-р/к від 19.03.2024 пеню у розмірі 46920,00 грн за період прострочення з 28.05.2024 по 11.07.2024 (46 днів прострочення: 68 000 х 1.5% х 46 = 46 920).

Частиною 5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» передбачено, що за кожний день прострочення сплати штрафу стягується пеня у розмірі півтора відсотка від суми штрафу. Розмір пені не може перевищувати розміру штрафу, накладеного відповідним рішенням органу Антимонопольного комітету України. Нарахування пені припиняється з дня прийняття господарським судом рішення про стягнення відповідного штрафу.

За порушення строку оплати штрафу позивачем нарахована пеня за кожний день прострочення відповідачем сплати штрафу у розмірі півтора відсотка від суми штрафу за період прострочення з 28.05.2024 по 11.07.2024 в загальному розмірі 46920,00 грн.

Оскільки розмір пені, заявлений позивачем до стягнення, відповідає вимогам встановленим ч.5 ст.56 Закону України «Про захист економічної конкуренції», вимога позивача про стягнення з відповідача пені в сумі 46920,00 грн є доведеною, обґрунтованою, відповідачем не запереченою та не спростованою, а відтак підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.25 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» з метою захисту інтересів держави, споживачів та суб`єктів господарювання Антимонопольний комітет України, територіальні відділення Антимонопольного комітету України у зв`язку з порушенням законодавства про захист економічної конкуренції органами влади, юридичними чи фізичними особами подають заяви, позови, скарги до суду, в тому числі про стягнення не сплачених у добровільному порядку штрафів та пені.

Згідно з ч.7 ст. 56 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у разі несплати разі несплати пені органи Антимонопольного комітету України стягують пеню в судовому порядку.

Згідно з ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Відповідно до ст.73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.74 Господарського процесуального кодексу України).

Належними у розумінні ч.1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч.2 ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

За приписами ч. 1 ст.77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування (ч.1 ст.79 Господарського процесуального кодексу України).

З огляду на зазначене суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача 46920,00 грн пені такими, що підлягають задоволенню як правомірні, обґрунтовані, документально підтверджені та відповідачем не спростовані.

У зв`язку із повним задоволенням судом позовних вимог сплачений позивачем судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається судом на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4-9, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України до Приватного підприємства «Інженерно-будівельна торгівля» про стягнення 46920,00 грн пені задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Інженерно-будівельна торгівля» (09301 Київська обл., Володарський р-н, смт Володарка, вул. Коцюбинського, буд.42, ) в дохід загального фонду Державного бюджету України за кодом бюджетної класифікації 21081100 «Адміністративні штрафи та інші санкції» на р/р ІВАN UA0010792, , отримувач: ГУК у Київ.обл/Володар. сел./21081100 пеню у розмірі 46920 (сорок шість тисяч дев`ятсот двадцять) грн 00 коп.

3. Стягнути з Приватного підприємства «Інженерно-будівельна торгівля» (09301 Київська обл., Володарський р-н, смт Володарка, вул. Коцюбинського, буд.42, ) на користь Північного міжобласного територіального відділення Антимонопольного комітету України (03035 м.Київ, вул. Митрополита Василя Липківського, буд 45, ) 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 11.07.2025

Суддя О.О. Третьякова