ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. Справа № 916/2024/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В. розглянувши справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 1/2; ),

до: Фізичної особи-підприємця Мартенчука Артема Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення 39750,61 грн,

Розгляд справи здійснюється без повідомлення (виклику) учасників справи.

Обставини справи.

Товариство з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Мартенчука Артема Володимировича про стягнення суми боргу за договором № 01-0110-2024-РЕ про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат від 01.10.2024 у розмірі 28989,08 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідача.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за договором про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат № 1-0110-2024-РЕ від 01.10.2024.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 справу № 916/2024/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою від 27.05.2025 суд прийняв позовну заяву товариства з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" до розгляду та відкрив провадження у справі № 916/2024/25. Прийнято справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи постановлено здійснювати без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження. Цією ж ухвалою запропоновано відповідачу підготувати та надати до суду і одночасно надіслати позивачеві відзив на позовну заяву, оформлений з урахуванням вимог, встановлених ст. 165 ГПК України, протягом 15 днів з дня отримання даної ухвали суду. Встановлено позивачу строк для подання відповіді на відзив із урахуванням вимог ст. 166 ГПК України протягом 10 днів з дня отримання відзиву. Встановлено відповідачу строк для подання заперечень із урахуванням вимог 167 ГПК України, протягом 10 днів з дня отримання відповіді на відзив.

Частиною 11 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) встановлено, що у випадку розгляду справи за матеріалами в паперовій формі судові рішення надсилаються в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

У Перехідних положеннях ГПК України, а саме у підпункті 17.1 пункту 17 встановлено, що до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи подання, реєстрація, надсилання процесуальних та інших документів, доказів, формування, зберігання та надсилання матеріалів справи здійснюються в паперовій формі.

Ухвала суду про відкриття провадження у справі надсилались судом рекомендованим листом на адресу місцезнаходження відповідача та на електронну адресу позивача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Зазначена ухвала суду не отримана відповідачем у справі, про що свідчить повернуте на адресу суду поштове повідомлення з відміткою пошти „адресат відсутній за вказаною адресою (т. 1, а.с. 37-38).

Станом на 09.07.2025 від відповідача у справі відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

З огляду на викладене, з метою дотримання принципів господарського судочинства, суд розглянув справу в межах розумного строку.

Відповідно до ч. 4 ст. 240 ГПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, сукупно оцінивши докази, які мають значення для справи, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 01 жовтня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (надалі орендодавець або позивач) і фізичною особою-підприємцем Мартенчуком Артемом Володимировичем (надалі орендар або відповідач) був укладений Договір оренди нерухомого майна (приміщення/частини приміщення) №1-0110-2024 (надалі Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору за цим договором орендодавець зобов`язується передати орендареві в строкове платне користування нерухоме майно, а саме: частину нежитлових приміщень (приміщення) площею 46,10 кв. м., які знаходяться за адресою: Одеська обл., Лиманський район, с. Фонтанка, вул. Чехова, буд. 1/1 (надалі разом іменуються об`єкт оренди), а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди, своєчасно сплачувати орендну плату та після припинення цього договору повернути об`єкт оренди орендодавцеві відповідно до умов цього договору.

Стан (якість) майна, що орендується, на момент передачі визначаються актом приймання-передачі (п. 1.2. Договору).

Відповідно до умов п. 1.3. Договору орендодавець свідчить, що: на момент укладання цього договору відсутні будь-які недоліки, які значно знижують цінність або можливість використання об`єкта оренди за цільовим призначенням, зазначеним в п.2.1. цього Договору; від орендаря не приховано обставин, які мають істотне значення для вирішення питання про укладення цього Договору; до укладення цього Договору об`єкт оренди іншим особам не відчужено; майно не перебуває під забороною (арештом) та в заставі, в тому числі податковій; щодо майна відсутні будь-які судові спори та не провадяться будь-які виконавчі дії; майно не надане в користування іншим особам, - наймачам (орендарям).

Згідно умов п. 3.1. Договору приймання-передача об`єкта оренди здійснюється сторонами або їх уповноваженими представниками протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати підписання сторонами договору, при цьому, умовою для передачі орендодавцем об`єкта оренди орендареві та підписання відповідного акту приймання-передачі є зарахування сум коштів, передбачених п. 4.5. - 4.6. цього договору, на поточний рахунок орендодавця.

Відповідно до умов п. 4.1. Договору загальний розмір орендної плати за об`єкт оренди за один місяць оренди становить 10000,00 грн без ПДВ.

В орендну плату не включаються та сплачується орендарем окремо (в тому числі, але не виключно): водопостачання, водовідведення, витрати електроенергії, вивезення сміття та його розміщення інші витрати (платежі), що пов`язані з утриманням/користуванням об`єктом оренди та місцями спільного користування (далі - комунальні послуги), обслуговування загально-будинкових мереж, утримання будинку та території (далі експлуатаційні витрати) (п. 4.2. Договору).

Відповідно до умов п. 4.2.1. Договору орендар та орендодавець зобов`язуються разом з укладанням цього Договору укласти Договір про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат, відповідно до якого орендар компенсує вартість спожитих комунальних послуг в зв`язку з неможливістю виділення інженерних мереж для цього приміщення та оплати орендарем цих послуг підприємствам, які ці послуги (електроенергія, водопостачання, теплопостачання), згідно показників лічильників.

Згідно умов п. 4.2.2. Договору орендар компенсує орендодавцю вартість комунальних послуг щомісячно протягом 5 (п`яти) календарних днів, згідно рахунків які представляє орендодавець за тарифами постачальників цих послуг з урахуванням умов визначених у Договорі про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат.

Відповідно до умов п. 4.4. Договору нарахування орендної плати починається з моменту підписання сторонами акту приймання-передачі об`єкту оренди.

В подальшому сплата орендної плати здійснюється орендарем щомісячно авансом до 5-го числа кожного поточного місяця включно (п. 4.7. Договору).

При достроковому розірванні або закінченні строку дії цього Договору орендна плата та плата за комунальні та інші платежі сплачуються орендарем по день фактичної здачі об`єкта оренди орендодавцю за актом приймання-передачі (п. 4.12. Договору).

Відповідно до умов п. 7.1. Договору після припинення дії цього Договору орендар має передати об`єкт оренди орендодавцю у такому самому стані, в якому він перебував на дату початку оренди відповідно до акту приймання-передачі, з урахуванням нормального зносу у прийнятних межах за відсутності плям, що не виводяться; відсутності механічних пошкоджень, в тому числі надщерблень на підлозі та стінах, стелі та підвіконні тощо. У разі наявності таких плям та механічних пошкоджень, описаних вище, орендар має відшкодувати орендодавцю вартість матеріалів та робіт з усунення таких пошкоджень та у разі неможливості усунення пошкоджень, відшкодувати орендодавцю вартість ремонту підлоги, стін, стелі, підвіконь, тощо.

Відповідно до умов п. 11.1. Договору строк оренди встановлюється з дати підписання акту приймання-передачі об`єкта оренди по 31 березня 2025 року включно.

01 жовтня 2024 року між сторонами Договору було підписано Акт прийому-передачі об`єкта оренди в користування.

Також, 01 жовтня 2024 року між товариством з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" і фізичною особою-підприємцем Мартенчуком Артемом Володимировичем був укладений Договір про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат № 1-0110-2024-РЕ (надалі Договір-2).

Відповідно до умов п. 1 Договору-2 у зв`язку з неможливістю орендаря самостійно і від власного імені укласти із спеціалізованими організаціями Договори надання послуг з ресурсозабезпечення та експлуатації орендованого приміщення, а саме: частину нежитлових приміщень (приміщення) площею 46,10 м2, які знаходяться за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н., с. Фонтанка, вул. Чехова, буд. 1/1 (надалі - об`єкт оренди). Орендар зобов`язується відшкодовувати орендодавцю його витрати пов`язані з ресурсозабезпеченням та експлуатацією об`єкта оренди, та компенсувати ці витрати на поточний рахунок орендодавця на підставі відповідного рахунку.

Відповідно до умов п. 2 Договору-2 орендар компенсує орендодавцю експлуатаційні витрати та ресурсний платіж, понесені Орендодавцем протягом строку оренди з метою обслуговування та експлуатації об`єкта оренди.

Розмір ресурсного (експлуатаційного) платежу Орендодавець розраховує виходячи із власних витрат на:

- оплату за електропостачання;

- оплату за водопостачання та водовідведення;

- оплату втрат в мережах;

- оплату амортизації мереж та обладнання;

- оплату повірки, обстеження мереж та обладнання.

Відповідно до умов п. 3 Договору-2 фактичні витрати орендодавця на ресурсозабезпечення та експлуатацію приміщення компенсуються орендарем на підставі рахунків орендодавця, які виставляються з урахуванням рахунків підприємств-постачальників послуг, а також з урахуванням коефіцієнта збільшення 1,065 (одна ціла шістдесят п`ять сотих).

Відповідно до умов п. 5 Договору-2 орендар зобов`язаний щомісячно, протягом 5 (п`яти) календарних днів, компенсувати орендодавцю вартість комунальних послуг на підставі виставлених рахунків - відповідно до тарифів постачальників та з урахуванням умов визначених у цьому Договорі.

Позивач зазначає, що орендар не укладав жодних прямих договорів із обслуговуючими організаціями, а тому всі розрахунки за фактично спожиті ним комунальні послуги здійснювались шляхом відшкодування витрат, понесених орендодавцем.

Так, на підставі рахунків на оплату № 64 від 23.10.2024 на суму 7661,22 грн, № 65 від 31.10.2024 на суму 2039,51 грн, № 70 від 30.11.2024 на суму 8864,78 грн, № 75 від 31.12.2024 на суму 6779,99 грн, № 6 від 31.01.2025 на суму 1858,32 грн, № 10 від 28.02.2025 на суму 1110,15 грн, № 13 від 26.03.2025 на суму 675,11 грн, ФОП Мартенчук А.В. зобов`язаний був відшкодувати орендодавцю вартість ресурсних платежів та експлуатаційних витрат (спожитих комунальних послуг) за Договором-2.

Позивач зазначає, що в порушення договірних зобов`язань відповідачем не було здійснено відповідного відшкодування вартості спожитих комунальних послуг. У зв`язку з цим за відповідачем обліковується заборгованість з відшкодування вартості ресурсних платежів та експлуатаційних витрат у розмірі 28989,08 грн, що підлягає стягненню. Зазначена сума включає несплачені суми за періоди: жовтень, листопад, грудень 2024 року, а також січень, лютий і березень 2025 року.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Положеннями ст. 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, та встановлено перелік способів захисту цивільних прав та інтересів.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Статтею 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Судом встановлено, 01.10.2024 між товариством з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" та фізичною особою-підприємцем Мартенчук Артемом Володимировичем було укладено Договір про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат № 1-0110-2024 РЕ.

Згідно умов п. 2 Договору-2 орендар компенсує орендодавцю експлуатаційні витрати та ресурсний платіж, понесені орендодавцем протягом строку оренди з метою обслуговування та експлуатації об`єкта оренди.

Як вбачається з матеріалів справи, об`єкт оренди був повернутий орендарем на користь орендодавця 27.03.2025, що підтверджується підписаним між сторонами актом приймання-передачі (повернення) об`єкта оренди з користування. При цьому, ТОВ "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" на виконання умов Договору-2 було виставлено відповідачу рахунки про відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат № 64 від 23.10.2024, № 65 від 31.10.2024, № 70 від 30.11.2024, № 75 від 31.12.2024, № 6 від 31.01.2025, № 10 від 28.02.2025, № 13 від 26.03.2025 за період з жовтня 2024 року по березень 2025 року, на загальну суму 28989,08 грн.

Проте, в порушення договірних зобов`язань відповідачем не було здійснено відповідного відшкодування вартості спожитих комунальних послуг у розмірі 28989,08 грн.

Доказів сплати або спростування заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 28989,08 грн, відповідачем суду не надано.

Отже, з урахуванням умов п. 4.2.2. Договору, п. 3, п. 5. Договору-2 та ч. 1 ст. 530 ЦК України відповідач зобов`язаний був здійснити компенсацію вартості комунальних послуги у визначені строки, однак відповідачем не було виконано вказаних вимог договорів та Закону.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми заборгованості у розмірі 28989,08 грн є обґрунтованими, підтверджені відповідними доказами, а тому підлягають задоволенню судом.

Відповідно до ст. 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідач позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростував, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Суд також враховує, що при зверненні до суду з позовом позивач подав докази сплати 3028,00 грн судового збору.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом в постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22.

Оскільки позов був поданий через підсистему Електронний суд, тому позивач мав би сплатити 2422,40 грн судового збору (3028,00 грн *0,8=2422,40 грн).

З огляду на викладене, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн покладаються на відповідача.

Куруючись ст.ст. 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Мартенчука Артема Володимировича ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю "САУС ЕССЕТ МЕНЕДЖМЕНТ" (01103, м. Київ, вул. Михайла Бойчука, буд. 1/2; ) суму заборгованості із відшкодування ресурсного платежу та експлуатаційних витрат у розмірі 28989,08 грн та суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 2422,40 грн.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Рішення підписано 10.07.2025.

Суддя Нікітенко С.В.