ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/112/23

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Прядко О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Толстокарової І.С.,

за участю представників сторін:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: Грибинюк Т.М - витяг з ЄДР (в режимі віжеоконференції);

від третьої особи: не з`явився;

прокурор: Тарасюк В.С., службове посвідчення №071188 від 01.03.2023,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Керівника Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради

до Звягельської міської ради Житомирської області

за участю у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнього підприємства "Звягельський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради

про скасування п.6 рішення Новоград-Волинської міської ради від 21.10.2021 №362, скасування державної реєстрації всіх речових прав на земельну ділянку та державної реєстрації земельної ділянки, витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння (згідно із заявою про зміну предмета позову від 14.06.2024 №54-84-2741вих24).

Процесуальні дії по справі.

Керівник Звягельської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради звернувся до Господарського суду Житомирської області з позовом про витребування з незаконного володіння Звягельської міської ради на користь держави в особі Житомирської обласної ради земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, яка знаходиться на території Звягельської міської територіальної громади.

Ухвалою суду від 19.01.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Дочірнє підприємство «Новоград-Волинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради (далі - ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»); призначено підготовче засідання.

Підготовчі засідання у справі неодноразово відкладалися в межах продовженого строку підготовчого провадження.

Під час розгляду справи у підготовчому провадженні до суду від учасників надійшли такі процесуальні документи:

- відзив відповідача на позовну заяву від 07.02.2023 (т.1, а.с.215-263);

- клопотання прокурора про продовження процесуального строку для подачі відповіді на відзив № 54-84-669 вих.-23 від 10.02.2023 та відповідь Звягельської окружної прокуратури на відзив №54-84-998 вих.-23 від 01.03.2023 (т.2, а.с.1-4, 21-46);

- заперечення відповідача на відповідь на відзив від 07.03.2023 (т.2, а.с.47-74);

- пояснення третьої особи на відзив №115 від 09.03.2023 (т.2, а.с.75-103; т.3, а.с.13-20);

- пояснення прокурора на заперечення на відповідь на відзив №54-84-1518вих-23 від 03.04.2023 (т.2, а.с.118-154);

- відповідь відповідача на письмове пояснення від 07.04.2023 (т.2, а.с.155-174);

- клопотання третьої особи від 12.04.2023 про долучення відеозапису земельної ділянки, який міститься на електронно-цифровому диску (т.2, а.с.175-176);

- пояснення прокурора №54-84-1665вих-23 від 11.04.2023 (т.2, а.с.177-200);

- пояснення позивача №р-5-22/328 від 12.04.2023 (т.2, а.с.201-209);

- заперечення відповідача на письмові пояснення прокуратури від 03.04.2023 та 11.04.2023 (т.3, а.с.21-34) та клопотання відповідача від 15.05.2023 про долучення доказів - відеозйомки земельної ділянки, яка міститься на електронно-цифровому диску (т.3, а.с.41-43; т.4, а.с.23-27);

- заява третьої особи від 15.05.2023 про долучення до матеріалів справи таксаційних описів та карти лісонасаджень (т.3, а.с.47-243);

- пояснення прокурора №54-84-2253вих.23 від 12.05.2023 (т.3, а.с.35-40; т.4, а.с.1-16) та пояснення прокурора №54-84-2765вих23 від 08.06.2023 (т.4, а.с.28-34, 46-57);

- заперечення відповідача від 05.06.2023 на пояснення прокуратури №54-84-2253вих.23 від 12.05.2023 (т.4, а.с.35-45);

- клопотання третьої особи про призначення судової земельно-технічної експертизи від 12.06.2023 (т.4, а.с.58-60), а також клопотання третьої особи про долучення доказів до матеріалів справи №347 від 09.06.2023 (т.4, а.с.62-235).

- заперечення відповідача від 13.07.2023 на письмові пояснення прокуратури від 08.06.2023 №54-84-2765вих-23 (т.5, а.с.1-7) та заперечення відповідача щодо клопотання про призначення судової земельно-технічної експертизи від 13.07.2023 (т.4, а.с.246-248);

- клопотання прокурора про долучення письмових доказів до матеріалів справи від 18.07.2023 №54-84-3358вих23 (т.5, а.с.8-27, 48-57) та пояснення прокурора щодо клопотання про призначення судової експертизи від 19.07.2023 №54-84-3374вих-23 (т.5, а.с.37-47).

- заява третьої особи про долучення документів до матеріалів справи від 26.07.2024 №426 (т.5, а.с.58-183);

- пояснення прокурора від 21.08.2023 №54-84-3861вих-23 щодо заперечень відповідача від 13.07.2023 (т.5, а.с.200-217).

Судом долучено подані сторонами заяви по суті спору та інші процесуальні документи до матеріалів справи.

Ухвалою суду від 24.08.2023, зокрема, за клопотанням третьої особи від 12.06.2023 призначено судову земельно-технічну експертизу у справі №906/112/23, проведення якої доручено ТОВ «Центр будівельних та земельних експертиз».

12.09.2023 до суду від експертної установи надійшли клопотання про погодження строку виконання експертизи, залучення фахівців у справі №906/112/23 вих.№1610/668 від 11.09.2023; клопотання судового експерта Хомутовського М.В. про надання додаткових матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою (т.6, а.с.1-4).

Судові засідання з розгляду клопотань експертів неодноразово відкладалися.

На адресу суду з метою виконання вимог експертів щодо надання додаткових матеріалів, необхідних для проведення судової експертизи, від третьої особи надійшли координати, що складені у системі 1963 року, які відображають розташування земельних ділянок, що перебувають у постійному користуванні Дочірнього підприємства "Новоград-Волинський лісгосп АПК" Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради, а саме: на лісовий масив кварталів 30, 31, 32 та 33, відповідно до розроблених та затверджених/погоджених матеріалів лісовпорядкування (т.6, а.с.55, 47).

Ухвалою суду від 27.11.2023, зокрема, погоджено ТОВ "Центр будівельних та земельних експертиз" строк проведення судової земельно-технічної експертизи у справі №906/112/23 у термін понад 90 календарних днів; залучено до виконання призначеної ухвалою Господарського суду Житомирської області від 24.08.2023 у справі №906/112/23 судової земельно-технічної експертизи фахівця для встановлення складу сільськогосподарських та лісогосподарських угідь - кандидата сільськогосподарських наук, завідувача кафедри геодезії та землеустрою Поліського національного університету, сертифікованого інженера-землевпорядника - Кудрика Анатолія Порфировича; задоволено клопотання судового експерта Хомутовського М.В. про надання додаткових матеріалів, необхідних для вирішення питань, поставлених перед експертизою у справі №906/112/23; зобов`язано третю особу здійснити попередню оплату проведення експертизи відповідно до виставленого ТОВ "Центр будівельних та земельних експертиз" рахунку-фактури №668 від 11.09.2023; зупинено провадження у справі №906/112/23 на період проведення судової земельно-технічної експертизи.

26.02.2024 до суду від керівника Звягельської окружної прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову від 22.02.2024 №54-84-795вих24 (т.6, а.с.87-102), яку у подальшому було відкликано прокурором за заявою від 04.06.2024 №54-84-2597вих24 (т.6. а.с.133-136), а відтак і залишено судом без розгляду (протокольна ухвала від 05.06.2024).

26.04.2024 на адресу господарського суду від ТОВ "Центр будівельних та земельних експертиз" із супровідним листом вих.№1892/668 від 24.04.2024 повернулися матеріали справи №906/112/23 та матеріали, додатково надані для проведення експертизи, у зв`язку з тим, що оплата експертизи здійснена не була, а відтак, згідно з п.1.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом МЮУ від 08.10.1998 №53/5 (у редакції наказу МЮУ від 12.10.2023 №3604/5), ухвала від 24.08.2023 залишена без виконання (т.6, а.с.104-105).

Ухвалою господарського суду від 29.04.2024 поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання.

Розгляд справи у підготовчому засіданні неодноразово відкладався в межах продовженого строку підготовчого провадження.

17.06.2024 на адресу суду від Звягельської окружної прокуратури надійшла заява про зміну предмета позову від 14.06.2024 №54-84-2741вих24 (т.6, а.с.157-174), згідно з якою останній просив розглядати позовну заяву з такими позовними вимогами:

- витребувати з незаконного володіння Звягельської міської ради на користь держави в особі Житомирської обласної ради земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, яка знаходиться на території Звягельської міської територіальної громади;

- скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію всіх речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, припинивши право комунальної власності Звягельської міської ради, всі права та обтяження, зареєстровані на вказану земельну ділянку;

- скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га;

- скасувати п.6 рішення Новоград-Волинської міської ради від 21.10.2021 №362 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та інші питання земельних відносин в межах та за межами сіл Багате, Великий Молодьків та Груд».

09.07.2024 до суду від представника відповідача надійшли заперечення від 09.07.2024 щодо заяви про зміну предмета позову від 14.06.2024 (т.6, а.с.184-191).

10.07.2024 до суду від Звягельської окружної прокуратури надійшли пояснення від 10.07.2024 №54-84-3184вих24 (т.6, а.с.192-196).

Ухвалою суду від 10.07.2024 прийнято до розгляду заяву прокурора про зміну предмета позову від 14.06.2024, подальший розгляд справи здійснюється в межах її вимог; закрито підготовче провадження та призначено справу №906/112/23 до судового розгляду по суті.

Розгляд справи по суті неодноразово відкладався в межах продовженого строку.

До суду від учасників справи надійшли:

- письмові пояснення відповідача від 22.11.2024 (т.6, а.с.214-221);

- пояснення Житомирської обласної прокуратури №15/1-408вих-24 від 25.11.2024 (т.6, а.с.222-225);

- заперечення відповідача від 26.11.2024 на письмові пояснення прокурора від 25.11.2024 (т.6, а.с.226-235);

- клопотання Звягельської окружної прокуратури від 12.12.2024 №54-84-5545вих24 про повернення на стадію підготовчого провадження та долучення до матеріалів справи копії супровідного листа Звягельської районної державної адміністрації та копії рішенням 13 сесії 23 скликання Новоград-Волинської районної ради Житомирської області від 03.11.2000 "Про погодження надання в постійне користування земель лісового фонду", з проханням поновити строк для подання доказів (т.6, а.с.240-247; т.7, а.с.12-26);

- клопотання третьої особи від 12.12.2024 про долучення письмових доказів, а саме: копії акта обстеження лісового фонду по Великомолодківській сільській раді за 2000 рік та копії акта обстеження земель лісового фонду по Великомолодківській сільській раді, що передаються Новоград-Волинському держлісгоспу при управлінні сільського господарства і продовольства за 2000 рік (т.7, а.с.1-5);

- заперечення відповідача від 20.12.2025 щодо клопотань прокурора та представника третьої особи від 12.12.2024, згідно з якими остання просила відмовити у задоволенні клопотань про повернення на стадію підготовчого провадження та долучення доказів до матеріалів справи, оскільки зазначені заявниками обставини не є вагомими підставами для такого повернення, а у сторін було достатньо часу для надання відповідних клопотань в підготовчому провадженні; крім того, порушено процесуальні строки для подання доказів, а причини пропуску таких строків не є поважними та не свідчать про об`єктивну неспроможність сторін подати їх на стадії підготовчого провадження (т.7, а.с.27-35).

Ухвалою суду від 13.01.2025 постановлено перейти зі стадії розгляду справи №906/112/23 по суті до стадії підготовчого провадження у справі. Судом задоволено клопотання прокурора та представника третьої особи від 12.12.2024.

30.01.2025 до суду від представника відповідача надійшли заперечення (з додатками) щодо наданих письмових доказів до матеріалів справи за клопотанням прокурора та представника третьої особи від 12.12.2024 (т.7, а.с.43-100).

04.02.2025 до суду від представника третьої особи надійшло клопотання від 04.02.2025 про долучення письмових доказів, а саме копії рішення 23-ої сесії 8-го скликання Житомирської обласної ради №871 від 26.12.2024 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ДП «Звягельський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради» (т.7, а.с.101-105), яке задоволено протокольною ухвалою суду від 05.02.2025.

Ухвалою суду від 05.02.2025 відкладено підготовче засідання на 06.03.2025.

04.03.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання від 04.03.2025 про витребування доказів, а саме матеріалів (звернення ДП "Звягельський лісгосп АПК" ЖОКАП "Житомироблагроліс" Житомирської обласної ради від 05.12.2024 №759, додатки до звернення, графічні матеріали, протоколи постійної комісії обласної ради з питань агропромислового комплексу, земельних відносин та розвитку села від 16.12.2024, інші додаткові матеріали), які стали підставою прийняття Житомирською обласною радою рішення №871 від 26.12.2024 «Про надання дозволів на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок ДП «Звягельський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради» (т.7, а.с.111-121).

Протокольною ухвалою від 06.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про витребування доказів від 04.03.2025 за необґрунтованістю.

Ухвалою суду від 06.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу №906/112/23 до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 07.04.2025.

Розгляд справи по суті неодноразово відкладався в межах продовженого строку.

04.04.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подання доказів та їх приєднання до матеріалів справи, а саме копії листа Житомирської обласної ради вих.№р-5-21/102 від 12.03.2025 з додатками (т.7, а.с.129-146), яке задоволено протокольною ухвалою суду від 07.04.2025.

Позивач повноважного представника в судові засідання не направляв, при цьому в матеріалах справи міститься клопотання Житомирської обласної ради від 15.05.2023 №р-5-21/440, у якому остання просила проводити розгляд справи без участі її представника на усіх судових засіданнях, зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі (т.3,а.с.44-46).

Під час розгляду справи прокурор підтримав заявлені вимоги за предметом та підставами позову, просив задовольнити їх у повному обсязі в межах заяви про зміну предмета позову (вступне слово прокурора у т.6, а.с.202-207; т.7, а.с.148-149).

Представники відповідача проти позову заперечили, просили відмовити у його задоволенні повністю з підстав, викладених у відзиві, запереченнях, письмових поясненнях у справі, а також судових дебатах, які надали суду у письмовій формі 25.06.2025 для долучення до справи (т.7, а.с.172-176, 177-180).

Представник третьої особи позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

У судовому засіданні 25.06.2025, згідно з абз.2 ч.1 ст.219 ГПК України, оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення (з урахуванням ухвали суду від 14.07.2025) - 14.07.2025 о 17:00.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

В обґрунтування позовних вимог (з урахуванням заяви про зміну предмета позову від 14.06.2024 №54-84-2741вих24) прокурор посилався на незаконність набуття Новоград-Волинською міською радою Житомирської області (наразі перейменована на Звягельську міську раду (т.1, а.с.226)) права комунальної власності на спірну земельну ділянку лісового фонду, яка відноситься до земель комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області та, до моменту її реєстрації у власність міської ради, перебувала в постійному користуванні Дочірнього підприємства «Новоград-Волинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (наразі перейменовано на Дочірнє підприємство «Звягельський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (т.2, а.с.89)), дійшовши помилкового висновку щодо належності цієї земельної ділянки до земель державної власності (т.1, а.с.1-26; т.6, а.с.157-165, 203-207).

Заяву про зміну предмета позову було подано у зв`язку з тим, що спірна земельна ділянка на підставі розробленої на замовлення відповідача та затвердженої ним землевпорядної документації незаконно зареєстрована як земельна ділянка сільськогосподарського призначення, а отже її витребування на користь позивача є очевидно недостатнім, адже не призведе до скасування недостовірних відомостей щодо цільового призначення та категорії такої ділянки у Державному земельному кадастрі (т.6, а.с.192-193).

Позивач у своїх поясненнях від 12.04.2023 №р-5-22/328 підтримав позов прокуратури, зазначивши про те, що Житомирська обласна рада здійснює повноваження з управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області відповідно до Положення про управління, а також здійснює функції засновника (органу управління майном) відповідно до чинного законодавства та рішень Житомирської обласної ради. Спірні земельні ділянки перебувають у постійному користуванні ДП "Новоград-Волинський лісгосп АІІК" та, в силу закону, є спільною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради. ЖОКАП "Житомироблагроліс", відповідно до Статуту, здійснює охорону і захист лісів, заходи щодо раціонального використання лісів, їх відновлення та збереження, ведення обліку лісів безпосередньо та через утворені ним дочірні підприємства, зокрема, ДП "Новоград-Волинський лісгосп АПК". Оскільки на землі лісогосподарського призначення, що перебувають у постійному користуванні ДП "Новоград-Волинський лісгосп АПК", накладається земельна ділянка з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, що порушує право постійного землекористувача - ДП "Новоград-Волинський лісгосп АПК" та, відповідно, право спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області в особі Житомирської обласної ради, позов прокуратури є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню (т.2, а.с.201-206).

Відповідач не погодився з позовними вимогами, вважає їх необґрунтованими і безпідставними, а позовну заяву такою, що не підлягає задоволенню. По-перше, прокурором не доведено нездійснення чи неналежне здійснення Житомирською обласною радою захисту інтересів держави у спірних правовідносинах, не доведено, що Житомирська обласна рада дізналась про порушення з дня реєстрації права власності на земельну ділянку за міською радою; представляти інтереси у даному випадку має не Житомирська обласна рада, а Житомирське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради або ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» відповідно до Статуту, до яких прокурор безпосередньо не звертався.

По-друге, підставою виникнення права комунальної власності Звягельської міської ради на спірну земельну ділянку з кадастровим номером 182408800:04:000:0393 були норми, зокрема, п.24 Перехідних положень ЗК України, Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності», Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», розпорядження КМУ від 12.06.2020 №711-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Житомирської області». Відповідно до змін у законодавстві, землями комунальної власності територіальних громад стали вважатись всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, з 28.05.2021, а отже спірна земельна ділянка, яка розташована за межами населених пунктів на території Звягельської міської територіальної громади, право державної власності на яку не було зареєстровано, з 27.05.2021 і на момент звернення прокурора з позовною заявою віднесена законом до земель комунальної власності територіальних громад, розпорядником якої є Звягельська міська територіальна громада.

По-третє, спірну земельну ділянку віднесено до категорій земель сільськогосподарського призначення, а не земель лісового фонду, з 1995 року її цільове призначення не змінювалось. Після реєстрації права власності міська рада прийняла рішення №345 п.2 від 21.10.2021 щодо зміни цільового призначення ділянки - для створення індустріального парку, що узгоджується з національною політикою та стратегією розвитку громади. Право постійного користування на спірну земельну ділянку за ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» відсутнє і жодними належними доказами не підтверджене, а тому відсутні й умови для застосування до спірних правовідносин п.5 Прикінцевих положень ЛК України (в редакції, чинній з 29.03.2006); моментом виникнення спірних правовідносин є державна реєстрація права власності на спірну земельну ділянку (24.11.2021, номер запису: 45335844), а тому необхідно враховувати редакцію п.5 Прикінцевих положень ЛК України станом на 24.11.2021. Прокурор не зазначив, на підставі яких документів земельна ділянка перебуває у спільній власності громад області. Оскільки спірна земельна ділянка не сформована і не існує як об`єкт цивільних прав, то з дня набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» від 28.04.2021 перейшла до комунальної власності територіальної громади, а не обласної ради. Ні позивач, ні прокурор не надали доказів того, що земельна ділянка належить до земель лісового фонду; доказів відведення та закріплення спірної земельної ділянки за будь-якими лісовпорядними організаціями, документів, які підтверджують право постійного користування земельними лісовими ділянками ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», а саме: не надано державного акта на право постійного користування або іншого правовстановлюючого документа та іншого розпорядчого документа державного органу, доказів правомірності включення спірної земельної ділянки до картографічних матеріалів лісовпорядкування, доказів погодження картографічних матеріалів з відповідними органами, доказів, які підтвердили б розробку проекту відведення спірної земельної ділянки, перенесення їх меж у натурі (на місцевості), погодження проекту відведення у встановленому порядку та затвердження проекту землеустрою, актів прийому-передачі спірної земельної ділянки ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»; проект роздержавлення земель не є документом, який визначає категорію земель за їх цільовим призначенням, а підтверджує лише факт розпаювання земель; рішення органів місцевого самоврядування, на які посилається у справі прокурор, мають підготовчий (проміжний) характер та не є підставою набуття права постійного користування спірними земельними ділянками в порядку, визначеному ст.ст.19, 22, 23 ЗК України, ст.ст.13, 14 ЛК України (в редакції, чинній на момент прийняття цих рішень); представлені прокурором плани лісового господарства не є планово-картографічними матеріалами; будь-які рішення та розпорядження органів державної влади, органів місцевого самоврядування щодо передачі ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» у постійне користування земель лісового фонду по кварталах №30-33 відсутні. Отже відповідач просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Позиція відповідача по суті спору викладена у відзиві на позовну заяву від 07.02.2023, письмових поясненнях та запереченнях, у т.ч. запереченнях на відповідь на відзив від 07.03.2023, та підтримана представниками відповідача у письмових судових дебатах від 19.06.2025 (т.1, а.с.215-224; т.2, а.с.47-54, 155-161; т.3, а.с.21-26; т.4, а.с.35-39; т.5, а.с.1-3; т.6, а.с.184-188, 214-216; т.7, а.с.172-176, 177-180).

Прокурор у відповіді на відзив від 01.03.2023 №54-84-998вих23 та поясненнях від 03.04.2023, 11.04.2023, 12.05.2023, 18.06.2023, 21.08.2023, 25.11.2024 зазначив, що ЖОКАП «Житомироблагроліс» або ж ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» не мають повноважень щодо звернення до суду за захистом порушеного права комунальної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області на спірну земельну ділянку. Незважаючи на існування права постійного користування земельною ділянкою, право власності є незмінним та належить територіальним громадам області, у зв`язку з чим позов пред`явлено в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради як суб`єкта, що здійснює від імені держави повноваження власника спірної земельної ділянки комунальної власності і не виявив наміру самостійно відстоювати інтереси держави в судовому порядку. Житомирська обласна рада не передавала/не делегувала повноважень щодо розпорядження земельною ділянкою ані ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», ані ЖОКАП «Житомироблагроліс».

Також прокурор відмітив, що п.24 Перехідних положень ЗК України, на який посилається відповідач в якості підстави виникнення права власності на земельну ділянку, не унормовує питання переходу права власності на земельні ділянки зі спільної власності громад області до окремої ОТГ. Зазначення у державному акті на право постійного користування землею іншої категорії, ніж передбачено землевпорядною документацією, не може свідчити про приналежність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, а, враховуючи її належність до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст області, Звягельська міська рада не мала права інвентаризувати таку землю. ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» на спірній земельній ділянці систематично проводило відповідні лісогосподарські заходи. У позовній заяві наведено п.5 Прикінцевих положень ЛК України в редакції від 16.11.2012, поряд із цим прокурор наголосив, що звернувся до суду з метою захисту порушеного відповідачем права комунальної власності Житомирської обласної ради, а не права постійного користування третьої особи, а отже вважає безпідставними посилання відповідача на внесення змін до відповідної норми, адже останньою не регулюється питання підтвердження права власності. Відповідно до розробленої на замовлення відповідача Технічної документації, спірна земельна ділянки віднесена до категорії земель сільськогосподарського призначення, однак її використання за вказаним цільовим призначенням з огляду на залісненість є неможливим, може призвести до незаконної вирубки лісових насаджень відповідачем, що унеможливить відновлення стану, який існував до порушення (т.2, а.с.21-30, 118-122, 177-180; т.4, а.с.1-9, 28-30; т.5, а.с.206-210; т.6, а.с.222-224).

Третя особа подала до суду пояснення на відзив від 09.03.2023 №115, згідно з якими вважає доводи відповідача необґрунтованими та, підтримуючи наведені прокурором підстави позову, зазначила про незаконність набуття Новоград-Волинською міською радою права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером 182408800:04:000:0393, яка розташована за межами с. Великий Молодьків на території Новоград-Волинської міської територіальної громади та відноситься до земель лісового фонду ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК». Спірна земельна ділянка, в силу положень ст.ст.19,57, 83 ЗК України та ст.5 ЛК України, належить до земель комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Житомирської області, віднесена до земель лісогосподарського призначення та використовується для ведення лісового господарства в порядку, визначеному ЛК України. Третя особа вважає, що прокурор правомірно та обґрунтовано звернувся з даним позовом в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради як представника власника спірної земельної ділянки (т.2, а.с.75-87).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до Проекту формування території і встановлення меж Великомолодьківської сільської Ради народних депутатів Новоград-Волинського району Житомирської області, розробленого Житомирською філією Українського науково-дослідного і проектно-вишукувального інституту по землеустрою у 1994 році, територія Великомолодьківської сільської ради сформована на базі земель акціонерного товариства «Світоч», земель населених пунктів, Новоград-Волинського держлісгоспу та інших незначних по площі землекористувачів. Основним землекористувачем на території сільської ради є АТ «Світоч», у користуванні якого знаходиться 2612,2 га земель, в тому числі с/г угідь 2386,4 га, з них 1677,6 га ріллі, та Новоград-Волинський держлісгосп - 168,9 га. Площа села В.Молодьків становить 260,3 га. Межа території сільської ради повністю співпадає із зовнішньою межею акціонерного товариства «Світоч» та частиною Новоград-Волинського держлісгоспу (т.1, а.с.49-55).

Розроблений Проект формування території і встановлення меж Великомолодьківської сільської Ради народних депутатів Новоград-Волинського району Житомирської області схвалено сесією Великомолодьківської сільської ради та надано на затвердження до Новоград-Волинської районної Ради народних депутатів (т.1, а.с.56).

Поряд із цим Проектом роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського АТ «Світоч» Великомолодьківської сільської Ради Новоград-Волинського району Житомирської області передбачено, що площа земель АТ «Світоч» на час складання проекту становила 2620,6 га, з яких 160,3 га віднесено до земель лісового фонду. З пояснювальної записки даного Проекту вбачається, що при польовому обстеженні визначено землі, що не підлягають роздержавленню і відносяться до земель державної власності. До цих земель включені землі лісового фонду та землі запасу (т.1, а.с.57-84).

Рішенням другої сесії Великомолодьківської сільської Ради народних депутатів Новоград-Волинського району Житомирської області від 19.09.1994 погоджено Проект роздержавлення і приватизації земель колективного с/г підприємства «Світоч», яким передбачено, зокрема, передати 2460,3 га земель у колективну власність, відвести 160,3 га земель в державну власність, в т.ч. лісовий фонд 160,3 га, (т.1, а.с.89).

Рішенням Новоград-Волинської районної Ради народних депутатів Житомирської області IV сесії XXII скликання від 10.03.1995 «Про затвердження проектів роздержавлення приватизації земель господарств району», зокрема, затверджено розроблений проект, яким передбачено по АТ «Світоч»: 2460,3 га земель, які передаються у колективну власність, у т.ч. 73,8 га земель загального користування; 137,2 га земель запасу, у т.ч. 134,8 га с/г угідь; 160,3 га земель лісового фонду (т.1, а.с.90).

Відповідач зауважив, що відповідно до вказаного рішення АТ «Світоч» надано у постійне користування 160,3 га для сільськогосподарського використання, що підтверджується державним актом на право постійного користування землею серія ЖТ-10-4-000001, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за №11 від 28.08.1995 (т.1, а.с.229-230), а також передано у колективну власність 24603 га землі для сільськогосподарського використання, що підтверджується державним актом на право колективної власності на землю серія ЖТ-10-4-000001, зареєстрованим у Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №4 від 28.08.1995 (т.1, а.с.231-238).

Рішенням Великомолодьківської сільської ради 18 сесії 23 скликання від 11.08.2000 припинено право користування земельними ділянками лісового фонду загальною площею 170,1 га. Ліси площею 170,0 га віднесено до земель запасу Великомолодьківської сільської ради (т.7, а.с.2-3).

Рішенням Великомолодьківської сільської ради 20 сесії 23 скликання від 19.10.2000 «Про погодження надання земель лісового фонду» скасовано попереднє рішення 18 сесії ради 23 скликання від 11.08.2000 та погоджено надання в постійне користування земель лісового фонду площею 170,1 га, в тому числі покритих лісом 170 га за межами населених пунктів приватного (приватно-орендного) сільськогосподарського підприємства «Світоч» (т.7, а.с.4-5).

Рішенням Новоград-Волинської районної ради 13 сесії ХХІІІ скликання від 03.11.2000 «Про погодження надання в постійне користування земель лісового фонду» погоджено надання в постійне користування землі лісового фонду із земель запасу сільських рад для ведення лісового господарства приватному (приватно-орендному) сільськогосподарському підприємству «Світоч» площею 170,1 га (вкриті лісом 170 га, не вкриті лісом 0,1 га) із земель запасу Великомолодьківської сільської ради (т.7.а с.18-19).

У подальшому рішенням Великомолодьківської сільської ради 21 сесії 23 скликання від 18.11.2000 «Про погодження надання в постійне користування земель лісового фонду» погоджено надання в постійне користування земель лісового фонду площею 170,1 га, у тому числі покритих лісом 170,0 га Новоград-Волинському Держлісгоспу при управлінні сільського господарства і продовольства (т.5, а.с.52).

Рішенням Новоград-Волинської районної ради 15 сесії ХХІІІ скликання від 08.02.2001 «Про погодження надання в постійне користування земель лісового фонду» погоджено надання в постійне користування Новоград-Волинському державному лісгоспу при управлінні сільського господарства і продовольства землі лісового фонду із земель запасу сільських рад для ведення лісового господарства площею 2965 га згідно з додатком. Зокрема, 170,1 га із земель Великомолодьківської сільської ради (т.5, а.с.54-55).

У подальшому розпорядженням голови Новоград-Волинської районної державної адміністрації від 15.04.2002 №111 надано дозвіл Новоград-Волинському держлісгоспу при УСГП на підготовку матеріалів погодження надання в постійне користування земель лісового фонду загальною площею 2965,0 га, з них вкритих лісом 2866,6 га, для ведення лісового господарства із земель запасу, зокрема, Великомолодьківської сільської ради (т.1, а.с.241).

Відповідно до розпорядження голови Житомирської обласної державної адміністрації від 30.07.2002 №401 «Про створення дочірніх підприємств Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» та затвердження Статуту підприємства «Житомироблагроліс» та наказу Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» від 12.08.2002 №36, утворено на базі майна спеціалізованих лісогосподарських підприємств АПК дочірні підприємства, за списком, визнавши їх правонаступниками відповідних підприємств, серед яких, зокрема, ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» (т.1, а.с.199-202, 203-205).

Рішенням Великомолодьківської сільської ради 23 сесії XXIV скликання від 19.09.2005 «Про погодження матеріалів по інвентаризації земель лісового фонду та складанню державного акта на право постійного користування землею ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» погоджено матеріали по інвентаризації земель лісового фонду ДП «Новоград-Волинського лісгосп АПК», розміщених на території сільської ради загальною площею 160,2 га. Вирішено просити районну державну адміністрацію розглянути та затвердити матеріали по інвентаризації земель лісового фонду ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», що знаходяться за межами населених пунктів, і дати дозвіл на виготовлення державного акта на право постійного користування землею ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» загальною площею 160,2 га (т.5, а.с.53).

Матеріали даної справи не містять державного акта на право постійного користування землею ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК».

Рішенням Новоград-Волинської міської ради від 04.03.2021 №129 «Про проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Новоград-Волинської міської територіальної громади» надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Новоград-Волинської міської територіальної громади (т.1, а.с.242).

На виконання вказаного рішення Новоград-Волинським міським земельно-кадастровим бюро виготовлено Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення загальною площею 151,4566 га на території Новоград-Волинської міської територіальної громади Житомирської області, 2021 рік, з якої слідує, що цільове призначення спірної земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення, а її територія вкрита чагарниковою рослинністю природного походження (т.1, а.с.99-115).

Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2021 комісією у складі представників Новоград-Волинської міської ради проведено обстеження земельної ділянки, що знаходиться за межами с. Великий Молодьків на території Новоград-Волинської міської територіальної громади, з метою виявлення територій для створення індустріального парку та складено акт обстеження, у якому зазначено, що на момент обстеження земельна ділянка не сформована та не внесена до Державного земельного кадастру. Враховуючи, що територія знаходиться за межами населеного пункту та відноситься до земель сільськогосподарського призначення, відповідно до п.24 Перехідних положень ЗК України рахується землями комунальної власності, що перейшли з державної власності. Перевіркою зафіксовано, що основна частина території вкрита чагарниковою рослинністю, також виявлені окремі дерева та групи дерев; ознак господарювання на земельній ділянці не виявлено (т.1, а.с.248).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради 15 сесії 8 скликання від 21.10.2021 №345 надано дозвіл Управлінню житлово-комунального господарства, енергозбереження та комунальної власності Новоград-Волинської міської ради на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок із земель запасу (16.00) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код 11.02), зокрема площею 151,4566 га за межами с. Великий Молодьків на території Новоград-Волинської міської територіальної громади, з метою створення індустріального парку (т.1, а.с.92).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради 15 сесії 8 скликання від 21.10.2021 №362 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та інші питання земельних відносин в межах та за межами сіл Багате, Великий Молодьків та Груд», зокрема, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення загальною площею 151,4566 га, кадастровий номер :04:000:0393 за межами населених пунктів на території Новоград-Волинської міської територіальної громади; вирішено зареєструвати право комунальної власності за Новоград-Волинською міською радою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (т.1, а.с.244).

Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-021 від 19.11.2021, 19.11.2021 Відділом №1 Управління у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 05.10.2021 зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393, площею 151,4566 га, цільове призначення - 01.17 земельні ділянки запасу, категорія земель - землі сільськогосподарського призначення (т.1, а.с.250-251).

24.11.2021, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, Відділом №1 Управління у Кропивницькому районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області зареєстровано право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га за Новоград-Волинською міською радою (номер запису: 45335844). Підставою для державної реєстрації вказано рішення Новоград-Волинської міської ради №362 від 21.10.2021 та Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-IX від 28.04.2021 (т.1, а.с.117, 227).

Новоград-Волинська міська рада у листі від 18.11.2022 №04/2022 на запит Новоград-Волинської окружної прокуратури від 14.11.2022 №54-84-4528вих-22 вказала на те, що право комунальної власності за нею зареєстровано відповідно до п.24 Перехідних положень ЗК України, згідно з яким землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а також за відсутності звернень Новоград-Волинського лісгоспу та ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» на спірну земельну ділянку (т.1, а.с.91, 93).

26.01.2023 комісією у складі представників міської ради та директора Звягельського міського земельно-кадастрового бюро було повторно проведено обстеження земельної ділянки, яка передбачена для створення індустріального парку, за межами с. Великий Молодьків на території Звягельської міської територіальної громади, про що складено відповідний акт обстеження. Перевіркою встановлено, що земельна ділянка вкрита чагарниковою рослинністю та незначним рослинним покривом також виявлені окремі дерева та групи дерев; ознак господарювання на земельній ділянці, санітарних рубок, висадження нових лісових культур не виявлено (т.1, а.с.249; т.2, а.с.57-69).

Прокурор вважає, що Звягельська міська рада незаконно набула права комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 за межами с. Великий Молодьків на території Звягельської міської територіальної громади, яка щонайменше з 1964 року належить до земель лісогосподарського призначення; землі лісового фонду, які перебували у постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», належать до комунальної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Житомирської області, а тому органом, уповноваженим розпоряджатися такими землями, є Житомирська обласна рада.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, невизнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно з п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Частиною 4 ст.53 ГПК України унормовано, що прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах.

Відповідно до ст.23 Закону України "Про прокуратуру", представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень.

Аналіз положень ч.3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" дає підстави для висновку, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2) у разі відсутності такого органу.

Поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до ст.ст.6, 7, 13, 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно (постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі №826/13768/16, від 05.09.2020 у справі №9901/511/19, від 26.05.2020 у справі №912/2385/18, від 06.07.2021 у справі №911/2169/20, від 21.06.2023 у справі №905/1907/21).

Разом із цим чинним законодавством чітко не визначено, що необхідно розуміти під "нездійсненням або неналежним здійсненням суб`єктом владних повноважень своїх функцій", у зв`язку із чим прокурор у кожному випадку обґрунтовує та доводить наявність відповідних фактів самостійно з огляду на конкретні обставини справи.

"Нездійснення захисту" має прояв у пасивній поведінці уповноваженого суб`єкта владних повноважень, який обізнаний про порушення інтересів держави, має відповідні повноваження для їх захисту, але всупереч цим інтересам за захистом до суду не звертається.

"Здійснення захисту неналежним чином" має прояв в активній поведінці (сукупності дій та рішень), спрямованій на захист інтересів держави, але яка є неналежною. "Неналежність" захисту може бути оцінена з огляду на встановлений порядок захисту інтересів держави, який, серед іншого, включає досудове з`ясування обставин порушення інтересів держави, обрання способу їх захисту та ефективне здійснення процесуальних прав позивача.

При цьому прокурор не зобов`язаний встановлювати причини, за яких позивач не здійснює захист відповідних прав та інтересів (аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 16.04.2019 у справі №910/3486/18, від 03.12.2019 у справі №920/121/19).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.01.2023 у справі №488/2807/17 виснувала, що бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для їхнього захисту, але не подав відповідний позов у розумний строк. Прокурор, звертаючись до суду, повинен обґрунтувати бездіяльність компетентного органу. Для встановлення того, які дії вчинить останній, прокурор до нього звертається до подання позову у порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", фактично надаючи цьому органу можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом перевірки виявлених прокурором фактів порушення законодавства, а також вчинення дій для виправлення цих порушень, зокрема, подання позову чи повідомлення прокурора про відсутність порушень, які вимагають звернення до суду. Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або мало стати відомо про можливе порушення інтересів держави, є бездіяльністю відповідного органу.

Прокурору достатньо дотримати порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва у позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі нема, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18).

Поряд із тим, встановлюючи підстави представництва прокурора, суд повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази щодо обставин, які йому передували, зокрема попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер. Якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом першим частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру». У такому разі (за умови наявної відповіді уповноваженого органу) дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковою, оскільки дозволяє зробити висновок про нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.05.2021 у справі №926/14/19).

Відносини власності на землю поряд з традиційною тріадою правомочностей власника включає обов`язок щодо охорони земель, використання їх з урахуванням інтересів (екологічних, економічних, соціальних) суспільства взагалі та територіальної громади зокрема. Особливістю суспільних (публічних) інтересів є те, що, на відміну від приватних, їх майже неможливо захищати в суді безпосереднім носієм (носіями), а тому в державі обов`язково повинен існувати інструмент захисту такого інтересу у формі спеціального суб`єкта, яким може і повинен відповідно до Конституції України виступати такий орган, як прокуратура.

Звертаючись до суду з даним позовом, прокурор обґрунтував необхідність захисту інтересів держави тим, що в межах відносин з розпорядження землями територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області (розпорядником є Житомирська обласна рада) всупереч інтересам зазначених територіальних громад міська рада прийняла незаконне рішення щодо розпорядження землею, яка є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави та належить до земель лісового фонду, порушивши встановлений законом порядок.

Порушення інтересів держави в даному випадку обґрунтовується тим, що землі лісогосподарського призначення вибули з управління Житомирської обласної ради та постійного користування ДП «Звягельський лісгосп АПК», яке за таких умов не може забезпечувати їх охорону та належне обслуговування. Використання спірних земель для сільськогосподарського призначення з огляду на їх залісненість є неможливим. При цьому незаконна вирубка лісових насаджень унеможливить відновлення стану, який існував до порушення, призведе до мільйонних збитків для держави та спричинить навколишньому природному середовищу нематеріальну шкоду, яку важко переоцінити. Ліси та землі лісового фонду України є об`єктами підвищеного захисту зі спеціальним режимом використання та спеціальною процедурою надання у користування. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (п. «б» ч.1 ст.164 ЗК України) (т.1, а.с.1-26; т.6, а.с.203-207).

Відповідно до ст.30 ЛК України, обласні ради у сфері лісових відносин у межах своїх повноважень на відповідній території: забезпечують реалізацію державної політики у сфері лісових відносин; забезпечують виконання загальнодержавних і державних програм з охорони, захисту, використання та відтворення лісів і затверджують регіональні (місцеві) програми з цих питань; передають у власність, надають у постійне користування земельні лісові ділянки на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняють права користування ними; приймають рішення про виділення в установленому порядку для довгострокового тимчасового користування лісами лісових ділянок на землях спільної власності відповідних територіальних громад, власності територіальних громад міст Києва і Севастополя та припиняюсь права користування ними; вирішують інші питання у сфері лісових відносин відповідно до закону.

Згідно з ч.2 ст.122 ЗК України, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, обласні, районні ради передають земельні ділянки у власність або у користування з відповідних земель спільної власності територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи викладене, суд погоджується з тим, що у даному випадку захист інтересів держави насамперед має здійснюватися Житомирською обласною радою як суб`єктом, що здійснює від імені держави повноваження власника даних земель.

Прокурор повідомив, що про зазначені у позові порушення стало відомо з листа ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» від 04.11.2022 щодо правомірності набуття Звягельською міською радою права власності на спірну земельну ділянку. З метою упередження незаконної вирубки лісу, наявність якого на спірній земельній ділянці відповідачем заперечується, існувала необхідність у невідкладному зверненні до суду з даним позовом.

Так, на виконання вимог ст.23 Закону України «Про прокуратуру» Звягельська окружна прокуратура направила до Житомирської обласної ради повідомлення від 11.01.2023 №54- 84-160вих-23 про виявлені порушення інтересів держави та наявність підстав для вжиття заходів щодо їх поновлення, просила повідомити, чи відомо про даний факт, чи вживались / не вживались (вказати причини) / будуть вживатись (вказати конкретні строки) відповідні заходи з метою витребування земельної ділянки, інакше окружна прокуратура самостійно вживатиме заходів представницького характеру шляхом пред`явлення позову в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради (т.1, а.с.206-208).

У свою чергу Житомирська обласна рада у листі від 13.01.2023 №р-5-22/23 вказала, що не володіє інформацією, зазначеною у повідомленні прокуратури, не заперечує проти звернення Звягельської окружної прокуратури до Звягельської міської ради з позовом в інтересах ЖОКАП «Житомироблагроліс», ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» у разі, якщо останні повідомлять прокуратуру про неможливість звернення до суду з позовом самостійно, оскільки вирішення таких питань належить до їх повноважень, що визначено Статутом ЖОКАП «Житомироблагроліс», затвердженим рішенням Житомирської обласної ради від 23.02.2017 №535. Житомирська обласна рада також зазначила, що не заперечує проти залучення її до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на стороні позивача (т.1, а.с.209-210).

Позивач проти подання прокурором позову в інтересах держави не заперечив, про наміри самостійно звернутися з позовом чи ініціювати проведення перевірки щодо виявлених прокуратурою фактів не заявив, водночас не спростував тверджень прокурора щодо виявлених порушень законодавства, що свідчить про його бездіяльність у цій частині та вказує на наявність підстав для звернення саме прокурора з відповідним позовом. Матеріали справи не містять доказів оскарження обласною радою наявності підстав для представництва.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що керівник Звягельської окружної прокуратури, дотримавшись вимог ст.23 Закону України "Про прокуратуру", правомірно та обґрунтовано звернувся до суду в інтересах держави в особі Житомирської обласної ради, а відтак заперечення відповідача у цій частині суд відхиляє.

Твердження відповідача про можливість ЖОКАП «Житомироблагроліс» або третьої особи - ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» самостійно представляти у даному випадку інтереси в суді суд вважає необґрунтованими з огляду та таке.

Згідно з положеннями ч.ч.1, 3, 4 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, інші кошти, землю, природні ресурси, підприємства, установи та організації, в тому числі банки, страхові товариства, а також пенсійні фонди, частку в майні підприємств, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження. Територіальні громади сіл, селищ, міст, районів у містах безпосередньо або через органи місцевого самоврядування можуть об`єднувати на договірних засадах на праві спільної власності об`єкти права комунальної власності, а також кошти місцевих бюджетів для виконання спільних проектів або для спільного фінансування (утримання) комунальних підприємств, установ та організацій і створювати для цього відповідні органи і служби. Районні та обласні ради від імені територіальних громад сіл, селищ, міст здійснюють управління об`єктами їхньої спільної власності, що задовольняють спільні потреби територіальних громад.

Відповідно до Статуту Дочірнього підприємства «Новоград-Волинський лісгосп АПК» Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (нова редакція), затвердженого наказом від 05.08.2016, (т.1, а.с.194-198), ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» (надалі - Дочірнє підприємство) засноване Житомирським обласним комунальним агролісогосподарським підприємством «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (надалі - Засновник) на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває в управлінні Житомирської обласної ради (надалі - Орган управління майном).

Пунктом 2.1 Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» визначено, що Дочірнє підприємство створене з метою діяльності на промисловій основі у сфері організації та розвитку лісового господарства, охорони і захисту лісів, одержання прибутку від господарської діяльності підприємства.

Підприємство здійснює свою діяльність на основі і відповідно до чинного законодавства України, рішень Житомирської обласної ради, наказів Засновника та цього Статуту (п.3.2 Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»).

Підприємство здійснює контроль за дотриманням Правил лісокористування і лісовідновлення; додержанням установленого порядку і правил ведення державного обліку лісів; використанням земель лісового фонду відповідно до їх цільового призначення і охороною цих земель (п.5.2 Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК»).

Згідно з п.п.6.1, 6.2 Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», управління Дочірнім підприємством від імені територіальних громад сіл, селищ, міст області здійснюється Органом управління майном у встановленому ним порядку через засновника. Орган управління майном в межах чинного законодавства України має право приймати рішення з будь-яких питань діяльності підприємства.

Відтак, враховуючи положення Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», ст.63 ГК України, а також ст.ст. 16, 43, 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», аргументи відповідача про те, що третя особа є самостійною юридичною особою, не пов`язаною з ЖОКАП «Житомироблагроліс» та позивачем, не ґрунтуються на правильному застосуванні норм матеріального права та об`єктивному аналізі наявних у справі доказів.

Відповідно до Статуту Житомирського обласного комунального агролісогосподарського підприємства «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (нова редакція), затвердженого рішенням Житомирської обласної ради від 19.05.2016 №239, (т.2, а.с.181-194), Житомирське обласне комунальне агролісогосподарське підприємство «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради (надалі - Підприємство) засноване на спільній власності територіальних громад сіл, селищ, міст області і перебуває в управлінні Житомирської обласної ради (надалі - Орган управління майном).

Пунктом 2.1 Статуту ЖОКАП «Житомироблагроліс» визначено, що Підприємство створене з метою здійснення державної політики щодо розвитку лісового та мисливського господарства, охорони і захисту лісів, одержання прибутку за рахунок задоволення потреб населення в сировині, матеріалах та послугах тощо.

Предметом діяльності Підприємства є: організація, координація та контроль за діяльністю дочірніх підприємств у реалізації ними статутних повноважень, спеціалізованому веденні лісового господарства, здійсненні господарської діяльності, регулювання та сприяння ефективному веденню економічної діяльності дочірніх підприємств (п.2.3 Статуту ЖОКАП «Житомироблагроліс»).

Згідно з п.2.4 Статуту ЖОКАП «Житомироблагроліс», основними напрямками діяльності Підприємства є, зокрема: регулювання та сприяння ефективному веденню економічної діяльності, виготовлення, переробка та реалізація сировини, лісоматеріалів, інших матеріалів тощо.

Відповідно до п.п.7.1, 7.2 Статуту ЖОКАП «Житомироблагроліс» , управління підприємством від імені територіальних громад сіл, селищ, міст області здійснюється Органом управління майном у встановленому ним порядку. Орган управління майном у межах чинного законодавства України має право приймати рішення з будь-яких питань діяльності Підприємства.

Враховуючи положення Статуту ЖОКАП «Житомироблагроліс», предмет та підстави позову, ЖОКАП «Житомироблагроліс» не є органом, уповноваженим державою на здійснення відповідних функцій у спірних правовідносинах.

Таким чином Житомирська обласна рада як розпорядник спірними земельними ділянками є органом, уповноваженим на вжиття заходів представницького характеру щодо захисту інтересів територіальних громад сіл, селищ, міст Житомирської області, які є складовою інтересів держави, а тому є належним позивачем у даній справі.

Суд також зауважує, що закон не зобов`язує прокурора подавати позов в особі усіх органів, які можуть здійснювати захист інтересів держави у спірних відносинах і звертатися з позовом до суду. Належним буде звернення в особі хоча б одного з них (такий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 25.02.2021 у справі №912/9/20, від 13.07.2021 у справі №927/550/20, від 19.08.2020 у справі №923/449/18).

Відповідно до ст.4 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. У ч.1 ст.13 Конституції України визначено, що земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

Згідно зі ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За змістом ч.ч.1, 2 ст.3 ЗК України, земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами. Земельні відносини, що виникають при використанні надр, лісів, вод, а також рослинного і тваринного світу, атмосферного повітря, регулюються цим Кодексом, нормативно-правовими актами про надра, ліси, води, рослинний і тваринний світ, атмосферне повітря, якщо вони не суперечать цьому Кодексу.

Частиною 2 ст.1 ЛК України унормовано, що ліси України є її національним багатством і за своїм призначенням та місцерозташуванням виконують переважно водоохоронні, захисні, санітарно-гігієнічні, оздоровчі, рекреаційні, естетичні, виховні, інші функції та є джерелом для задоволення потреб суспільства в лісових ресурсах. Усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Самостійною категорією земель за основним цільовим призначенням є землі лісогосподарського призначення (п.«е» ч.1 ст.19 ЗК).

Статтею 5 ЛК України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать лісові землі, на яких розташовані лісові ділянки, та нелісові землі, зайняті сільськогосподарськими угіддями, водами й болотами, спорудами, комунікаціями, малопродуктивними землями тощо, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, на яких розташовані полезахисні лісові смуги. Віднесення земельних ділянок до складу земель лісогосподарського призначення здійснюється відповідно до земельного законодавства.

Згідно з ч.1 ст.55 ЗК України, до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках; г) полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення.

Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом ст.63 ЛК України полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Статтею 7 ЛК України передбачено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України. Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. Суб`єктами права власності на ліси є держава, територіальні громади, громадяни та юридичні особи.

Відповідно до ст.56 ЗК України, землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Згідно зі ст.8 ЛК України, у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій відповідно до закону.

У комунальній власності перебувають ліси в межах населених пунктів, крім лісів, що перебувають у державній або приватній власності. У комунальній власності можуть перебувати й інші ліси, набуті або віднесені до об`єктів комунальної власності в установленому законом порядку. Право комунальної власності на ліси реалізується територіальними громадами безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування м(ст.9 ЛК України).

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам, є комунальною власністю (ч.1 ст.83 ЗК України).

Як визначено ст.11 ЛК України, право комунальної власності на ліси набувається при розмежуванні в установленому законом порядку земель державної і комунальної власності, а також шляхом передачі земельних ділянок з державної власності в комунальну та з інших підстав, не заборонених законом.

Пунктом 3 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" визначено, що з дня набрання чинності цим Законом (01.01.2013) землями комунальної власності відповідних територіальних громад вважаються, зокрема, земельні ділянки, які перебувають у постійному користуванні органів місцевого самоврядування, комунальних підприємств, установ, організацій.

За приписами ст.17 ЛК України, у постійне користування ліси на землях державної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. У постійне користування ліси на землях комунальної власності для ведення лісового господарства без встановлення строку надаються спеціалізованим комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створені спеціалізовані лісогосподарські підрозділи. Ліси надаються в постійне користування на підставі рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, прийнятого в межах їх повноважень за погодженням з органами виконавчої влади з питань лісового господарства та з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями, органом виконавчої влади Автономної Республіки Крим з питань охорони навколишнього природного середовища. У разі прийняття рішення про надання лісів у постійне користування обласними, Київською, Севастопольською міськими державними адміністраціями таке рішення погоджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Прийняття рішень Кабінетом Міністрів України не потребує погоджень з іншими органами. Право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Також ч.1 ст.57 ЗК України унормовано, що земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Згідно зі ст.54 ЛК України, облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України (ст.45 ЛК України).

Лісовпорядкування є обов`язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері лісового господарства (ч.1 ст.47 ЛК України).

Статтею 48 ЛК України встановлено, що у матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об`єкта лісовпорядкування. Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування. У проекті організації та розвитку лісового господарства визначаються і обґрунтовуються основні напрями організації і розвитку лісового господарства об`єкта лісовпорядкування з урахуванням стану та перспектив економічного і соціального розвитку регіону. Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства, за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони навколишнього природного середовища. Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов`язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентуються галузевими нормативними документами. За змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, (до 04.01.2011, у подальшому - Інструкції про порядок ведення державного лісового кадастру і первинного обліку лісів, затвердженої наказом Державного комітету лісового господарства України від 01.10.2010 № 298), планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування.

Оскільки земельна ділянка та права на неї на землях лісогосподарського призначення є об`єктом земельних правовідносин, то суб`єктний склад і зміст таких правовідносин має визначатися згідно з нормами земельного законодавства та лісового законодавства у частині використання й охорони лісового фонду (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 21.01.2015 у справі №6224цс14, постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16).

Відповідно до п.5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України (в редакції, чинній з 31.07.2006 до 16.01.2020), до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Пунктом 5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України (в редакції, чинній з 16.01.2020 до 01.01.2022) визначено, що до здійснення державної реєстрації права постійного користування державних лісогосподарських підприємств земельними ділянками лісогосподарського призначення, які до набрання чинності Земельним кодексом України передані їм на такому праві, це право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування.

Правова позиція про те, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування підтверджують наявність права постійного користування спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства неодноразово висловлювалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 30.01.2018 у справі №707/2192/15-ц, від 21.02.2018 у справі №488/5476/14-ц, від 07.10.2020 у справі №369/16418/18.

Водночас суд зазначає, що п.5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України поширюється на державні лісогосподарські підприємства. Проте державні та комунальні лісогосподарські підприємства у своїй діяльності керуються нормами ЗК України та ЛК України. Відсутність прямої вказівки у п.5 розділу VIII «Прикінцеві положення» ЛК України щодо діяльності комунальних лісогосподарських підприємств не означає, що планово-картографічні матеріали лісовпорядкування не можуть підтверджувати право комунальних лісогосподарських підприємств на раніше надані землі.

Такий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 у справі №734/537/15-ц. На думку Верховного Суду, планово-картографічні матеріали лісовпорядкування стосовно комунальних підприємств є належними доказами у справі.

З огляду на положення Статуту ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» (зокрема, преамбула, п.п.3.2, 4.2, 6.1), ст.63 ГК України, ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» належить до комунальних підприємств.

Отже, вирішуючи питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні лісогосподарського підприємства, необхідно враховувати п.5 розділу VIII "Прикінцеві положення" ЛК України (у даному випадку - у редакції, яка діяла на момент переходу земельної ділянки лісогосподарського призначення з державної в комунальну власність у зв`язку з прийняттям Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності", який набрав чинності 01.01.2013).

Як свідчать матеріали справи, на підтвердження того, що спірна земельна ділянка має лісогосподарське призначення та перебуває у постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», а отже відповідач не мав підстав для набуття її у комунальну власність як земель сільськогосподарського призначення, прокурором надано Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», виготовлений у 2005 році ВО «Укрдержліспроект». У даному Проекті міститься планшет, складений на основі геоданих землевпорядкування 1992-1997 років і лісовпорядкування 1992 року, загальна площа земельної ділянки - 162 га (т.2, а.с.123-133).

Судом оглянуто оригінали документів у судовому засіданні 28.04.2025.

Суд не приймає до уваги і не оцінює Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», виготовлений у 2015 році, (т.2, а.с.134-148) і Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», виданий Українською лісовпорядною експедицією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного комітету лісового господарства України, 2016 рік (т.5, а.с.109-183), оскільки зазначені матеріалами лісовпорядкування складені після 28.03.2006 і не підтверджують факт перебування спірної земельної ділянки у постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» або іншого спеціалізованого державного лісогосподарського підприємства до 28.03.2006.

При цьому у матеріалах справи містяться таксаційні описи та План лісового господарства сільськогосподарської артілі ім.Петровського Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області УССР 1964-1965 рр., Перспективний план ведення лісового господарства колгоспу ім.Петровського Новоград-Волинського району Житомирської області 1993 року, План лісонасаджень та полезахисних лісових смуг П/ПО/СП «Світоч» Новоград-Волинського району Житомирської області 1992 року, Перспективний план ведення лісового господарства в колгоспах Новоград-Волинського району Житомирської області УССР 1981 рік (т.4, а.с.63-235).

Зокрема, відповідно до пояснювальної записки Плану лісового господарства сільськогосподарської артілі ім. Петровського Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області УPCP лісовпорядкування 1964-1965 років, загальна площа землекористування колгоспу, за даними внутрігосподарського землеустрою 1961 року, складає 3314,7 га, у тому числі - лісова площа 223 га, з них з утворенням захисної госпчастини - 53,2 га і експлуатаційної госпчастини та площі 169,8 га. Лісовпорядкована площа складає 223 га. Розподіл площ за віковими групами наведено у таблиці 4. Так, на площі 155,3 га зростали молодняки, на площі 63,3 га - середньовікові насадження.

З картографічного матеріалу Перспективного плану ведення лісового господарства в колгоспах Новоград-Волинського району (книга 3, Київ-1981) вбачається, що лісова земельна ділянка, яка перебувала у користуванні колгоспу ім. Петровського, поділялася на квартали №№5, 6 , 7, 8. За конфігурацією така земельна ділянка відповідає спірній земельній ділянці.

Відповідно до таксаційних описів вказаних кварталів, лісові насадження, що зростали в межах вказаних кварталів, в середньому мали такі характеристики: вік 25-45 років та висота 10-19 м.

Як вбачається з пояснювальної записки Перспективного плану ведення лісового господарства колгоспу ім. Петровського («Світоч») Новоград-Волинського району Житомирської області (книга 2, Ірпінь-1993), колгосп ім. Петровського розташований на території Новоград-Волинського району Житомирської області. Контора правління колгоспу знаходиться в с.В.Молодьків. Загальна площа земель складає 2627 га, у тому числі лісового фонду - 158 га. Відповідно до параграфу 5 пояснювальної записки, площа експлуатаційних лісів становить 158 га.

Згідно Плану лісонасаджень та полезахисних лісових смуг П/ПО/СП «Світоч» Новоград-Волинського району Житомирської області лісовпорядкування 1992 року, лісова земельна ділянка, що перебувала у користуванні П/ПО/СП «Світоч», поділялася на квартали №№1, 2, 3 , 4. За своєю конфігурацією відповідає спірній земельній ділянці. У зазначених кварталах зростали лісові насадження віком до 55 років, що сягали до 21 м висоти.

Вказана лісовпорядна документація містить форму 4, відповідно до якої, згідно даних державного обліку лісів станом на 01.01.1993, площа земель державного фонду становила 158 га.

Прокурором також надано картографічний матеріал Проекту роздержавлення та приватизації земель сільськогосподарського акціонерного товариства «Світоч» Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області 1994 року, на якому відображено земельну ділянку, що розташована за межами Великомолодьківської сільської ради та згідно з умовними позначеннями відноситься до земель лісового фонду (т.2, а.с.147), а також картографічний матеріал Проекту організації території земельних часток (паїв) П/ПО/СП «Світоч» (реформована агрофірма «Світоч») Великомолодьківської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, за умовними позначеннями якого визначено землі державної власності, до яких відносилась спірна земельна ділянка, що розташована за межами Великомолодьківської сільської ради, яка в подальшому була передана в комунальну власність (т.2, а.с.146).

До того ж до справи долучено Проект організації та розвитку лісового господарства ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради, виданий Українською лісовпорядною експедицією Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання Державного комітету лісового господарства України, 2004 рік. З довідки, наявної в Проекті, що видана Новоград-Волинським районним відділом земельних ресурсів, вбачається, що станом на 01.01.2003 за ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» на території району рахується 14089 га земель, в тому числі, 170,1 га - на території Великомолодьківської сільської ради (т.5, а.с.59-108).

Крім того, рішенням Новоград-Волинської районної Ради народних депутатів Житомирської області IV сесії XXII скликання від 10.03.1995, про яке вже зазначалось вище, затверджено розроблений проект, яким передбачено по АТ «Світоч»: 2460,3 га земель, які передаються у колективну власність, у т.ч. 73,8 га земель загального користування; 137,2 га земель запасу, у т.ч. 134,8 га с/г угідь; 160,3 га земель лісового фонду (т.1, а.с.90).

На запит окружної прокуратури (т.1, а.с.94) ВО «Укрдержліспроект» надано планшет №9 Новоград-Волинського лісництва ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», з якого слідує, що станом на 2013 рік у ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» уже перебували в користуванні землі лісового фонду за межами Великомолодьківської сільської ради, по кварталах №30, 31, 32, 33 (т.1, а.с.95-96).

Слід відзначити, що ВО «Укрдержліспроект» створене з метою проведення лісовпорядкування на всій території лісового фонду України, яке включає систему державних заходів, спрямованих на забезпечення охорони і захисту, раціонального використання, підвищення продуктивності лісів та їх відтворення, оцінку лісових ресурсів, а також підвищення культури ведення лісового господарства. ВО «Укрдержліспроект» здійснює комплекс лісовпорядних робіт для всіх лісокористувачів, незалежно від форм власності і відомчої підпорядкованості за єдиною системою в порядку, встановленому Державним агентством лісових ресурсів України за погодженням з Міністерством охорони навколишнього природного середовища, тобто володіє інформацією про лісовпорядкування.

Також на запит окружної прокуратури (т.1, а.с.118) Новоград-Волинським міським земельно-кадастровим бюро надано інформацію щодо накладення земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 на землі лісогосподарського призначення, що перебувають в постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», зокрема на лісовий масив кварталів 30, 31, 32, 33, а саме виготовлені сертифікованим інженером землевпорядником викопіювання з проекту роздержавлення та приватизації земель та викопіювання з нанесеною земельною ділянкою з земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 на землі лісогосподарського призначення, що перебувають в постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» (т.1, а.с.119-121; т.5, а.с.56).

Земельно-технічна експертиза у даній справі на предмет встановлення накладення земельної ділянки з кадастровим номером: :04:000:0393 площею 151,4566 га на місцевості (в натурі) на лісові земельні ділянки, призначена ухвалою суду від 24.08.2023, не проводилася у зв`язку з тим, що третя особа не оплатила виставлений експертною установою рахунок. Відповідач зі свого боку заперечував проведення даного виду експертизи і на її необхідності не наполягав.

Суд зазначає, що відсутність державного акта на право постійного користування спірною земельною ділянкою лісового фонду, виданого ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», та державної реєстрації цього права, не може свідчити про відсутність у підприємства такого права, враховуючи триваючий характер оформлення землекористування.

Варто звернути увагу на те, що з 10.07.2022 набув чинності Закон України від 20.06.2022 №2321-IX "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо збереження лісів", відповідно до якого п.5 розділу VІІІ "Прикінцеві положення" ЛК України викладено у такій редакції: "До здійснення державної реєстрації, але не пізніше 1 січня 2027 року, державними та комунальними лісогосподарськими підприємствами, іншими державними і комунальними підприємствами та установами права постійного користування земельними ділянками лісогосподарського призначення, які надані їм у постійне користування до набрання чинності Земельним кодексом України, таке право підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування".

Під час судового розгляду справи було надано копію рішення Житомирської обласної ради 23 сесії VIII скликання від 26.12.2024 №871, яким надано дозвіл ДП «Звягельський лісгосп АПК» ЖОКАП «Житомироблагроліс» Житомирської обласної ради на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 707,00 га у постійне користування для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, на територіях, зокрема: Звягельської міської територіальної громади (території, зокрема, колишньої Великомолодківської сільської ради - 164,0 га) (т.7, а.с.102). Серед документів, на підставі яких було прийнято вказане рішення, міститься карта-схема лісонасаджень ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПТ» Житомирська область, лісовпорядкування 2014 року (т.7, а.с.132-139).

З огляду на наявні в матеріалах справи рішення органів місцевого самоврядування щодо погодження передання земель лісового фонду в постійне користування лісогосподарському підприємству (т.5, а.с.52, 53, 54-55; т.1, а.с.241) та вищевказане рішення обласної ради щодо надання дозволу на розроблення проєктів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у постійне користування, відсутність у третьої особи акта на право постійного користування земельною ділянкою свідчить про те, що визначена законом процедура набуття такого права не завершена.

На підтвердження належності спірної земельної ділянки до земель лісового фонду, окрім вже згаданого вище, слід також відзначити, що згідно Проекту організації та розвитку лісового господарства, лісові насадження мають вік 56-71 рік; повнота насаджень на спірній земельній ділянці складає переважно 0,60 - 0,70, а подекуди і 0,85.

З таксаційних описів спірної земельної ділянки також слідує, що повнота насаджень на спірній земельній ділянці складає переважно 0,6 - 0,8 (тобто крони дерев займають рівномірно щонайменше 60-80 відсотків).

Відповідно до акта обстеження лісових насаджень ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК» від 12.01.2023, у виділах 1 - 12 кварталу №30, виділах 1-17 кварталу №31, виділах 1-16 кварталу №32, виділах 1 - 20 кварталу №33 Новоград-Волинського лісництва загальною площею 154 га встановлена наявність лісових насаджень, а саме експлуатаційних та захисних лісів віком від 3 до 71 років. За результатами обстеження встановлено, що дані лісові ділянки представлені переважно листяними, змішаними, різновіковими насадженнями за головними породами: вільха чорна, береза повисла, граб звичайний, осика, дуб звичайний, ясен звичайний що підтверджується матеріалами лісовпорядкування (т.1, а.с.122-157).

Згідно з Додатком №4 "Перелік угідь згідно з Класифікацією видів земельних угідь (КВЗУ)" Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою КМУ від 17.10.2012 №1051, група 005 "Земельні лісові ділянки, вкриті лісовою рослинністю" підгрупа 01 включають земельні лісові ділянки, які зайняті деревною та чагарниковою рослинністю, з повнотою насаджень в молодниках від 0,4 і більше, в інших вікових групах - від 0,3 і більше (тобто крони дерев займають рівномірно щонайменше 40 відсотків (30 відсотків) площі ділянки).

Отже, за наведених вище обставин та вимог Порядку ведення Державного земельного кадастру, спірна земельна ділянка за своїми характеристиками та з огляду на її залісненість, що доведено матеріалами справи, не могла належати до земель сільськогосподарського призначення. Викладене, у свою чергу, спростовує аргументи відповідача у цій частині з посиланням на Технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель сільськогосподарського призначення (т.1, а.с.99-115).

Окрім того, про використання спірної земельної ділянки для ведення лісового господарства свідчить і проведення лісогосподарських заходів по Новоград-Волинському лісництву ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК», що підтверджується матеріалами справи (т.1, а.с.159-192).

Суд вважає необґрунтованими посилання відповідача на цільове призначення земельної ділянки, визначене державними актами на право постійного користування та право колективної власності (т.1, а.с.229-238), залишаючи при цьому поза увагою цільове призначення, визначене у рішенні Новоград-Волинської районної Ради народних депутатів від 10.03.1995, на підставі якого видані ці акти і яким не передбачалась передача у постійне користування АТ «Світоч» земель сільськогосподарського призначення. Зазначення у державному акті іншої категорії, ніж передбачено відповідним рішенням уповноваженого органу, не може свідчити про приналежність спірної земельної ділянки до земель сільськогосподарського призначення, оскільки державний акт засвідчує тільки право користування/власності на землю, однак не визначає її цільове призначення, це право згідно положень ЗК України належить виключно уповноваженим на те органам.

Будь-яка інформація щодо вилучення спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення з постійного користування в порядку ст.149 ЗК України, зміни її цільового призначення в порядку ст.20 ЗК України в матеріалах справи відсутня.

Підсумовуючи вищевикладене у сукупності, суд приходить до висновку, що з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" Житомирська обласна рада, в силу закону, як орган місцевого самоврядування, що представляє спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ та міст області, набула право комунальної власності на спірну земельну ділянку лісового фонду, що перебувала в постійному користуванні ДП «Новоград-Волинський лісгосп АПК». При цьому відсутність державної реєстрації речового права не впливає на обставини виникнення права комунальної власності на неї.

Враховуючи встановлені обставини перебування спірної земельної ділянки лісового фонду у постійному користуванні комунального агролісогосподарського підприємства, управління та розпорядження якою від імені територіальних громад сіл, селищ та міст області, згідно з ч.2 ст.122 ЗК України, здійснює Житомирська обласна рада, застосування відповідачем у спірних правовідносинах п.24 Перехідних положень ЗК України у редакції згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» №1423-IX від 28.04.2021, є необґрунтованим. Відповідно, безпідставними є твердження відповідача про те, що землями комунальної власності територіальних громад стали вважатись всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, з 28.05.2021.

Таким чином, за висновком суду, земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, яка знаходиться на території Звягельської міської територіальної громади, незаконно вилучено поза волею належного розпорядника та постійного землекористувача із земель лісогосподарського призначення зі зміною її цільового призначення. Відтак реєстрація права комунальної власності на дану земельну ділянку здійснена відповідачем з порушенням вимог закону.

Суд погоджується з твердженнями прокурора про те, що реалізація відповідачем наміру щодо створення індустріального парку на земельній ділянці лісового фонду несе ризик істотної шкоди довкіллю, що суперечить нормам чинного законодавства, у тому числі у сфері охорони навколишнього природного середовища.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить, як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №338/180/17, від 11.09.2018 у справі №905/1926/16, від 30.01.2019 у справі №569/17272/15-ц, від 02.07.2019 у справі №48/340, від 22.10.2019 у справі №923/876/16.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.04.2024 у справі №917/1212/21 зазначила, що серед способів захисту речових прав цивільне законодавство виокремлює, зокрема, витребування майна з чужого незаконного володіння (ст.ст. 387, 388, 1212 ЦК України) й усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (ст.391 ЦК України, ч.2 ст.152 ЗК України). Враховуючи мету позову про витребування та підстави для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Верховний Суд дійшов висновку, що у разі державної реєстрації права власності за новим володільцем (відповідачем) власник, який вважає свої права порушеними, має право пред`явити позов про витребування відповідного майна.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна або особи, яка має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу правомочностей. Предмет віндикаційного позову становить вимога неволодіючого майном власника до незаконно володіючого цим майном невласника про повернення індивідуально визначеного майна із чужого незаконного володіння, а підставою такого позову обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння.

Заволодіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на нього ще не означає, що такий володілець набув право власності (права володіння, користування та розпорядження) на це майно. Власник, якого незаконно, без відповідної правової підстави, позбавили володіння нерухомим майном шляхом державної реєстрації права власності на це майно за іншою особою, не втрачає право володіння нерухомим майном. Така інша особа внаслідок державної реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає його фактичним володільцем (бо про неї є відповідний запис у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Але не набуває право володіння на відповідне майно, бо воно, будучи складовою права власності, і далі належить власникові. Саме тому він має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави, ним заволоділа.

З огляду на викладене, володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або не законним). Натомість право володіння як складова права власності неправомірним (незаконним) бути не може. Право володіння як складова права власності на нерухоме майно завжди належить власникові майна.

Отже, особа, за якою зареєстроване право власності, є володільцем нерухомого майна, але право власності (включаючи право володіння як складову права власності) може насправді належати іншій особі. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні (постанова Великої Палати Верховного Суду у справі №359/3373/16-ц від 23.11.2021).

Набуття особою володіння нерухомим майном полягає у внесенні запису про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за цією особою. Якщо право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування у цієї особи нерухомого майна. Метою віндикаційного позову є забезпечення введення власника у володіння майном, якого він був позбавлений. У випадку позбавлення власника володіння нерухомим майном означене введення полягає у внесенні запису про державну реєстрацію за власником права власності на нерухоме майно, а функцією державної реєстрації права власності є оголошення належності нерухомого майна певній особі (особам). Рішення суду про витребування з володіння відповідача нерухомого майна саме по собі є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно; такий запис вноситься у разі, якщо право власності на нерухоме майно зареєстроване саме за відповідачем, а не за іншою особою. Близькі за змістом висновки наведені, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі №488/5027/14-ц, від 30.06.2020 у справі №19/028-10/13, від 22.06.2021 у справі №200/606/18.

Належним відповідачем за позовом про витребування від особи земельної ділянки є особа, за якою зареєстроване право власності на таку ділянку. Якщо земельною ділянкою неправомірно (на думку позивача, який вважає себе власником) заволодів відповідач, то віндикаційний позов відповідає належному способу захисту прав позивача: власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним (ст.387 ЦК України).

Суд звертає увагу на те, що власник, дотримуючись вимог ст.388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Оспорювання для такого витребування рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, ланцюга договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право не є ефективним способом захисту права власника. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387, 388 ЦК України, є неефективними. На таке неодноразово звертала увагу Велика Палата Верховного Суду у постановах від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 21.08.2019 у справі №911/3681/17, від 22.01.2020 у справі №910/1809/18, від 22.06.2021 у справі №200/606/18, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц тощо.

Вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку ст.387 ЦК України є ефективним способом захисту права власності (постанови Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц, від 18.01.2023 у справі №488/2807/17).

Норми ЦК України про витребування майна з незаконного володіння, так і норми ЗК України та ЛК України щодо правової охорони земель лісогосподарського призначення й обмежень на розпорядження ними, були та є доступними, чіткими і передбачуваними.

У спорах щодо земель, зокрема лісогосподарського призначення, які перебувають під посиленою правовою охороною держави, вона, втручаючись у право приватних осіб на мирне володіння цими земельними ділянками, може захищати загальні інтереси у безпечному довкіллі, непогіршенні екологічної ситуації, у використанні власності не на шкоду людині та суспільству. Ці інтереси реалізуються, зокрема, через цільовий характер використання земельних ділянок, які набуваються лише згідно із законом (постанови Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 №183/1617/16, від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц, від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц).

Контроль за використанням земельних ділянок лісогосподарського призначення згідно з їх цільовим призначенням є важливим, враховуючи, зокрема, обмеженість кількості земель цієї категорії, їхнє значення для держави, а також суспільну зацікавленість у попередженні незаконних рубок, пошкоджень, ослаблення, іншого шкідливого впливу на лісовий фонд, у попередженні вичерпання, виснаження лісових ресурсів, у захисті від знищення їх тваринного і рослинного світу. Такий інтерес є як загальнодержавним, так і локальним інтересом членів відповідної територіальної громади, що виражається у підвищеній увазі до збереження безпечного довкілля, у непогіршенні екологічної ситуації.

Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.01.2023 у справі №488/2807/17, провадження №14-91цс20.

Отже витребування спірних земельних ділянок лісогосподарського призначення відповідає нормам закону та переслідує легітимну мету контролю за використанням цього майна відповідно до загальних інтересів і за його цільовим призначенням.

Враховуючи встановлення незаконності проведення інвентаризації, формування та реєстрації спірної земельної ділянки зі зміною її цільового призначення та реєстрації за відповідачем права комунальної власності на спірну земельну ділянку лісового фонду, суд вважає обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню, вимогу прокурора про витребування з незаконного володіння Звягельської міської ради на користь держави в особі Житомирської обласної ради земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, яка знаходиться на території Звягельської міської територіальної громади.

При цьому позовна вимога про скасування п.6 рішення Новоград-Волинської міської ради від 21.10.2021 №362 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та інші питання земельних відносин в межах та за межами сіл Багате, Великий Молодьків та Груд» не призводить до відновлення порушених прав держави, є неефективним способом захисту, а відтак у її задоволенні слід відмовити.

Щодо вимог прокурора про скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації всіх речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 та скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації цієї земельної ділянки суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про державний земельний кадастр», державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Державний земельний кадастр - єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами (ч.1 ст.1 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Одним із основних принципів, на яких базується Державний земельний кадастр, є зокрема, принципи об`єктивності, достовірності та повноти відомостей у Державному земельному кадастрі (ст.3 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Відомості Державного земельного кадастру є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними, якщо інше не доведено судом (п.12 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 №1051).

До Державного земельного кадастру включаються відомості про земельні ділянки, зокрема про цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель) (ч.1 ст.15 Закону України "Про Державний земельний кадастр").

Цільове призначення земельної ділянки - використання земельної ділянки за призначенням, визначеним на підставі документації із землеустрою у встановленому законодавством порядку (ст.1 Закону України "Про землеустрій").

За приписами ч.10 ст.79-1 ЗК України, державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі.

Відповідно до п.114 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051, державна реєстрація земельної ділянки скасовується державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки, яке набрало законної сили в установленому законодавством порядку.

За приписами ч.13 ст.79-1 ЗК України, земельна ділянка припиняє існування як об`єкт цивільних прав, а її державна реєстрація скасовується у разі, зокрема, скасування державної реєстрації земельної ділянки на підставі судового рішення внаслідок визнання незаконною такої державної реєстрації.

Частиною 10 ст.24 Закону України "Про Державний земельний кадастр" унормовано, що державна реєстрація земельної ділянки скасовується Державним кадастровим реєстратором, який здійснює таку реєстрацію, у разі, зокрема, ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки. Ухвалення судом рішення про скасування державної реєстрації земельної ділянки допускається виключно з одночасним припиненням таким рішенням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки (за наявності таких прав, обтяжень).

Відповідно до абз.2 ч.3 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

Суд враховує, що вибуття спірної земельної ділянки лісогосподарського призначення з державної власності супроводжувалося незаконною зміною її цільового призначення, що, відповідно, і зумовило необхідність заявлення вимоги, спрямованої на скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі, оскільки усуває стан юридичної невизначеності щодо дійсного власника та цільового призначення земельної ділянки.

Зважаючи на те, що відомості про належність спірної земельної ділянки до категорії земель сільськогосподарського призначення спростовується доказами, наявними в матеріалах справи, подальша наявність таких відомостей у Державному земельному кадастрі щодо земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 порушуватиме принципи об`єктивності, достовірності, повноти відомостей Державного земельного кадастру та створюватиме перешкоди Житомирській обласній раді у її використанні за цільовим призначенням після витребування судом.

Застосування конкретного способу захисту має призводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі №910/3009/18, від 19.01.2021 у справі №916/1415/19, від 16.02.2021 у справі №910/2861/18, від 19.10.2022 у справі №910/14224/20).

Згідно зі ст.21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для, зокрема, відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною (аналогічна правова позиція викладена у висновках Великої Палати Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 у справі №368/1158/16-ц, постанові Верховного Суду від 29.03.2018 у справі №707/2172/15-ц).

З огляду на викладене, враховуючи особливу цінність земель лісогосподарського призначення, з урахуванням вимог наведеного вище законодавства, суд вважає, що ефективне поновлення порушеного права у даному випадку можливе шляхом скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га у Державному земельному кадастрі з цільовим призначенням, яке не відповідає цільовому призначенню земель лісового фонду, та скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації усіх речових прав на вказану земельну ділянку, припинивши право комунальної власності Звягельської міської ради, всі права та обтяження, зареєстровані на неї.

Відповідно до ч.3 ст.13, ч.1 ст.74 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.1 ст.76 ГПК України).

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

Згідно з ч.1 ст.79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК).

Стосовно інших доводів та заперечень відповідача, суд зазначає, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 10.02.2010 у справі "Серявін проти України").

Судом досліджені усі документи, подані учасниками, їх аргументи та надана їм правова оцінка. Решта доводів та заперечень учасників не береться до уваги, оскільки не спростовує вищенаведених висновків суду.

Щодо розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.129 ГПК України, судовий збір покладається на відповідача в сумі 53588,47 грн - пропорційно розміру задоволених позовних вимог та підлягає стягненню на користь Житомирської обласної прокуратури.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Витребувати з незаконного володіння Звягельської міської ради (вул. Шевченка, буд. 16, м. Звягель, Звягельський р-н, Житомирська обл., 11700, ідентифікаційний код 13576983) на користь держави в особі Житомирської обласної ради (майдан ім.С.П.Корольова, буд. 1, м. Житомир, Житомирська обл., 10014, ідентифікаційний код 13576948) земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, яка знаходиться на території Звягельської міської територіальної громади.

3. Скасувати в Державному земельному кадастрі державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га.

4. Скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію всіх речових прав на земельну ділянку з кадастровим номером :04:000:0393 площею 151,4566 га, припинивши право комунальної власності Звягельської міської ради (вул. Шевченка, буд. 16, м. Звягель, Звягельський р-н, Житомирська обл., 11700, ідентифікаційний код 13576983), всі права та обтяження, зареєстровані на вказану земельну ділянку.

5. У задоволенні вимоги про скасування п.6 рішення Новоград-Волинської міської ради від 21.10.2021 №362 «Про передачу у власність, користування земельних ділянок та інші питання земельних відносин в межах та за межами сіл Багате, Великий Молодьків та Груд» відмовити.

6. Стягнути зі Звягельської міської ради (вул. Шевченка, буд. 16, м. Звягель, Звягельський р-н, Житомирська обл., 11700, ідентифікаційний код 13576983) на користь Житомирської обласної прокуратури (вул. Святослава Ріхтера, 11, м. Житомир, Житомирська обл., 10008, ) 53588,47 грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Прядко О.В.

Друк: 1 - у справу;

- керівнику Звягельської окружної прокуратури на ел.пошту: ;

- Житомирській обласній прокуратурі (до ел.каб.);

- сторонам і третій особі (до ел.каб.).