ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2025 року Справа № 924/354/22

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Маціщук А.В.

суддя Філіпова Т.Л.

суддя Бучинська Г.Б.

секретар судового засідання Загородько Б.Ю.

за участю представників сторін:

прокурора - Гарбарук В.А.

відповідача Волочиської міської ради - не з`явився

відповідача Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" - адв. Лозюка С.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

на рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.02.2025 р.

постановлене у м. Хмельницький, повний текст складено 10.03.2025 р.

у справі № 924/354/22 (суддя Заярнюк І.В.)

за позовом керівника Волочиської окружної прокуратури

до відповідачів:

1. Волочиської міської ради

2. Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004"

про визнання недійсним рішення

В С Т А Н О В И В :

Відповідно до рішення від 19.02.2025 р. Господарський суд Хмельницької області задоволив позов керівника Волочиської окружної прокуратури у справі № 924/354/22. Суд ухвалив рішення про визнання недійсним рішення Поповецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 25/38-2019 від 18.09.2019 р. "Про затвердження проекту із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва для обслуговування нежитлових будівель (ферм) по вул. Шкільна, 33б с. Попівці", Волочиський район, Хмельницька область приватному підприємству "Аграрна компанія 2004".

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" звернувся до Північно-західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

Також вважає, що у даному випадку відсутні законні підстави для представництва прокурором інтересів держави, оскільки відсутні докази припинення юридичної особи КСП «Жовтнева перемога», що свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України.

Просить рішення господарського суду Хмельницької області від 19.02.2025 р. у справі № 924/354/22 скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.

26.05.2025 р. виконувач обов`язків керівника Волочиської окружної прокуратури подав письмові пояснення, у яких зазначив, що звертаючись до Половецької сільської ради із клопотанням про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо надання у власність спірної земельної ділянки, а потім про його затвердження ПП «Аграрна компанія 2004» визнала, що власником земельної ділянки площею 1, 2577 га з кадастровим номером :05:027:0133, за адресою: вул. Шкільна, 33 б, с. Попівці Волочиського району (на час прийняття рішення) є саме ця сільська рада, тому вважає безпідставними твердження скаржника про те, що СВК «Поповецький» не може вважатися правонаступником КСП «Жовтнева перемога».

Пояснює, що зазначений позов пред`явлено в інтересах держави прокурором, враховуючи те, що внаслідок прийняття незаконного рішення, яке не може бути самостійно скасоване Волочиською міською радою, вона фактично позбавлена на даний час права передати спірну земельну ділянку в оренду та, відповідно, позбавлена надходжень до місцевого бюджету.

Вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а апеляційна скарга є безпідставною та такою, що не спростовує доводів на обґрунтування позовних вимог та висновків суду першої інстанції.

29.05.2025 р. відповідач Волочиська міська рада подала клопотання, у якому зазначила, що всебічно покладається на розсуд суду при розгляді даної апеляційної скарги, виходячи із наявних обставин справи.

Також просить розглядати апеляційну скаргу за відсутності представника Волочиської міської ради.

04.06.2025 р. виконувач обов`язки керівника Волочиської окружної прокуратури подав додаткові пояснення у яких зазначив, що спірна земельна ділянка, 01 січня 2019 року перейшла у власність територіальної громади в особі Поповецької сільської ради, яка в подальшому розпорядилася нею шляхом незаконної безоплатної передачі у власність ПП «Аграрна компанія 2004».

Вважає, що поновлення прав територіальної громади можливе виключно за результатами скасування рішення органу місцевого самоврядування.

09.06.2025 р. відповідач Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" подав клопотання про приєднання письмових доказів, у якому просив долучити до матеріалів справи № 924/354/22 документи, які підтверджують факт набуття ОСОБА_1 у 2005 році права власності на об`єкти нерухомого майна у вигляді будівель і споруд (ферм) по вул. Шкільна, 33, б, с. Попівці, Хмельницький (колишній Волочиський) район Хмельницької області, що входили до складу пайового фонду КСП «Жовтнева перемога», шляхом викупу майнових сертифікатів у членів КСП «Жовтнева перемога».

Зазначає, що на підставі правовстановлюючих документів на вищевказані об`єкти нерухомого майна ПП «Аграрна компанія 2004» набуло право приватної власності на нерухоме майно та здійснило державну реєстрацію свого права власності на зазначене нерухоме майно, що підтверджується відповідними свідоцтвами та витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

09.06.2025 р. виконувач обов`язків керівника Волочиської окружної прокуратури подав додаткові пояснення, у яких зазначив, що докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не мають прийматись, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї, тоді як в даному випадку ПП «Аграрна компанія 2004» у своєму клопотанні не обґрунтував причини неможливості подання додаткових доказів у передбачений законом строк.

Колегія суддів, розглянувши клопотання відповідача/скаржника про приєднання письмових доказів, зазначає наступне.

Відповідно до норм ч. 1, 4, 8 ст. 80 ГПК України докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються.

Статтею 269 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Відповідно до норм ч.3 ст.269 ГПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Колегією суддів встановлено, що відповідач/скаржник в процесі розгляду справи № 924/354/22 у суді першої інстанції докази на підтвердження факту набуття ОСОБА_1 у 2005 році права власності на об`єкти нерухомого майна (будівель і споруд (ферм) по АДРЕСА_1 ), яке входило до складу пайового фонду КСП «Жовтнева перемога», шляхом викупу майнових сертифікатів у членів КСП «Жовтнева перемога» не надавав і не заявляв суду про намір подати такі докази з відповідними поясненнями. Натомість такі докази надані суду апеляційної інстанції на підтвердження доводів апеляційної скарги. При цьому відповідач/скаржник не довів винятковість випадку як підставу для прийняття судом апеляційної інстанції додаткових доказів та не надав доказів неможливості їх подання суду першої інстанції з причин, які б об`єктивно не залежали від нього, і колегія суддів, керуючись ст..269 ГПК України, не приймає додаткові докази, надані відповідачем суду апеляційної інстанції.

Представник відповідача/скаржника в судових засіданнях підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задоволити.

Прокурор в судових засіданнях заперечив проти доводів апеляційної скарги, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Розглянувши апеляційну скаргу, заслухавши у судовому засіданні пояснення представника скаржника та прокурора, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши оцінку обставин справи та повноту їх встановлення судом першої інстанції, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваного рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено наступне.

Згідно з Державним актом на право колективної власності на землю серії ХМ029 від 08.08.1995 р. відповідно до рішення Поповецької сільської ради від 17.04.1995 р. № 3 КСП Жовтнева перемога с. Попівці передано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 1467 га землі в межах згідно з планом /а.с. 17 20 у т.1/. Акт зареєстровано в книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за № 29.

У листі від 26.11.2021 р. № 04-07/2021/41, який адресовано керівнику Волочиської окружної прокуратури, Хмельницька районна державна адміністрація повідомила, що в архівному відділі перебувають на зберіганні документи ф. 70 КСП Жовтнева перемога с. Попівці Хмельницького району (за період 1982 - 1998 роки), і у справі фонду КСП Жовтнева перемога с. Попівці є в наявності історичні довідки, в яких вказані зміни, що відбувались у цьому фонді /а.с. 31 у т.1/.

Згідно з доданою до вищезазначеного листа історичною довідкою Сільськогосподарського кооперативу «Поповецький», колгосп розпочав свою діяльність в 1929 році і пропрацював до 21.10.2004 р.; у 1992 році на базі колгоспу було створено Колективне сільськогосподарське підприємство Жовтнева перемога; згідно з рішенням загальних зборів від 02.04.1992 р.; у 2000 році КСП Жовтнева перемога було перейменовано в Сільськогосподарський виробничий кооператив Поповецький згідно з рішенням загальних зборів № 1 від 20.02.2000 р. та 21.10.2004 р. згідно з рішенням загальних зорів співвласників № 2 СВК Поповецький припинив свою діяльність /а.с. 32 у т.1/.

Відповідно до постанови від 12.12.2006 р. Господарський суд Хмельницької області у справі № 20/6475-А задоволив позов Державної податкової інспекції у Волочиському районі до Сільськогосподарського виробничого кооперативу Поповецький про припинення юридичної особи. Згідно з рішенням суду припинено юридичну особу Сільськогосподарський виробничий кооператив Поповецький, виконання функцій з припинення юридичної особи покладено на орган управління юридичної особи /а.с. 29 30 у т.1/. Таке рішення суду набрало чинності.

04.06.2019 р. Приватне підприємство Аграрна компанія 2004 звернулось до Поповецької сільської ради із заявою про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення згідно зі ст. 120 та п. 2.1 Перехідних положень Земельного кодексу України для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки, яка розташована на території Поповецької сільської ради за межами села Попівці Волочиського району колишнього КСП Жовтнева перемога орієнтовною площею 1,3000 га для обслуговування комплексу нежитлових будівель по вул. Шкільна, 33 б /а.с. 13 у т.1/.

Відповідно до рішення від 18.09.2019 р. № 25/38-2019 Поповецька сільська рада затвердила проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,2577 га з кадастровим номером :05:027:0133 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності на території Поповецької сільської ради, Волочиський район, Хмельницька область Приватному підприємству Аграрна компанія 2004 та передала вищезазначену земельну ділянку Приватному підприємству Аграрна компанія 2004 у власність з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, для обслуговування нежитлових будівель (ферм) по вул. Шкільна, 33 б, с. Попівці, Волочиський район, Хмельницька область /а.с. 14 у т.1/.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 19.10.2021 р. земельна ділянка з кадастровим номером :05:027:0133 по вул. Шкільній, 33 б у с. Попівці Волочиського району Хмельницької області зареєстрована у Державному земельному кадастрі 16.09.2019 р. Площа земельної ділянки становить 1,2577 га, у тому числі землі під сільськогосподарськими та іншими господарськими будівлями і дворами 1,2577 га.

Згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.12.2021 р. на земельну ділянку з кадастровим номером :05:027:0133 площею 1,2577 га 24.09.2019 р. було зареєстровано право приватної власності за Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» на підставі рішення Поповецької сільської ради від 18.09.2019 р. № 25/38-2019 /а.с. 15 у т.1/.

Відповідно до рішення від 27.11.2020 р. № 6-1/2020 Волочиська міська рада вирішила припинити юридичну особу Поповецьку сільську раду Волочиського району Хмельницької області шляхом приєднання до Волочиської міської ради та Волочиську міську раду вважати правонаступником активів та пасивів, всіх майнових прав та обов`язків Поповецької сільської ради.

Обґрунтовуючи позов, прокурор доводить, що рішення Поповецької сільської ради від 18.09.2019 р. № 25/38-2019 не відповідає нормам Земельного кодексу України щодо права юридичних осіб на одержання землі у власність.

Відповідач Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" подав відзив на позов прокурора, у якому, посилаючись на принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований, закріплений у ст. 377 ЦК України та ст. 120 Земельного кодексу України, стверджує, що до ПП „Аграрна компанія-2004 перейшло право власності на земельні ділянки, розташовані під нерухомим майном, яке перейшло у його власність шляхом викупу майнових сертифікатів колишнього КСП Жовтнева перемога у їх співвласників, які одночасно були співвласниками земель колективної власності.

До відзиву Приватне підприємство "Аграрна компанія 2004" долучило витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, з якого вбачається, що 16.12.2013 р. за Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» було зареєстровано право власності на комплекс об`єктів нерухомості, які розташовані за адресою Хмельницька обл., Волочиський р-н, с. Попівці, вул. Шкільна, буд 33 б. Складовими комплексу є телятник площею 923,1 кв.м., водонапірна башта, пункт штучного осіменіння площею 30,1 кв.м., корівник площею 828,2 кв.м., корівник площею 1239,5 кв.м. та насосна площею 13,7 кв.м. /а.с.70 у т.1/.

Задоволивши позов, суд першої інстанції виснував, що прокурором, який здійснює представництво інтересів держави, доведено факт порушеного права територіальної громади на спірну земельну ділянку, яка є комунальною власністю останньої. Суд визнав неправомірним та таким, що підлягає визнанню недійсним, рішення Поповецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області № 25/38-2019 від 18.09.2019 р.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову однак вважає, що оскаржуване рішення не відповідає вимогам ст. 236 ГК України, оскільки у рішенні відсутні висновки щодо повноважень органу місцевого самоврядування для прийняття спірного рішення, не визначено невідповідність оспорюваного рішення конкретним нормам законодавства як підставу для визнання такого акту недійсним та відсутні висновки щодо належного представництва інтересів держави прокурором.

Так, відповідно до ч. 4 ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Згідно з ч. 4 ст. 53 ГПК України прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Якщо підставою для представництва інтересів держави прокурор зазначив відсутність органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, довід прокурора щодо відсутності такого органу суд повинен перевірити незалежно від того, чи надав прокурор докази вчинення ним дій, спрямованих на встановлення відповідного органу.

У цій справі прокурор звернувся за захистом інтересів Волочиської територіальної громади, при цьому, з огляду на предмет та підстави заявлених позовних вимог (визнання недійсним рішення Поповецької сільської ради № 25/38-2019 від 18.09.2019 р.), колегія суддів висновує про те, що оскільки Поповецька сільська рада прийняла незаконне рішення, а її правонаступник Волочиська міська рада не захищає інтереси держави і самостійно позбавлена можливості змінити або скасувати оспорюване рішення, тому прокурор правомірно звернувся з позовом як самостійний позивач та визначив Волочиську міську раду відповідачем.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18 визначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 914/225/18.

Такі висновки враховуються колегією суддів відповідно до ч.6 ст.13 Закону України Про судоустрій та статус суддів, ч.4 ст. 236 ГПК України.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 11.06.2024 р. у справі № 925/1133/18 зазначила, що у разі, якщо державний орган або орган місцевого самоврядування діє або приймає рішення всупереч закону та інтересам Українського народу, прокурор має право діяти на захист порушених інтересів держави шляхом подання відповідного позову до суду. В цьому випадку органи, які прийняли рішення чи вчинили дії, що, на думку прокурора, порушують інтереси держави, набувають статусу відповідача.

Орган державної влади (або місцевого самоврядування), який порушив права держави чи територіальної громади прийняттям незаконного рішення від імені відповідного суб`єкта права, не може (в силу відсутності повноважень на захист) та не повинен (з огляду на відсутність спору з іншим учасником цивільних правовідносин) бути позивачем за позовом прокурора, спрямованим на оскарження незаконного рішення цього ж органу та відновлення порушених прав і законних інтересів держави чи територіальної громади. В процесуальному аспекті орган, який прийняв такий акт, не має зацікавленості у задоволенні позовних вимог, відстоюючи правомірність своїх дій, що суперечить правовому статусу позивача. Водночас доведення правомірності дій, які оспорюються позивачем, забезпечується процесуальними повноваженнями відповідача.

У цій справі позов подано прокурором в інтересах держави без визначення органу, уповноваженого на здійснення відповідних функцій щодо спірних відносин, а необхідність захисту інтересів держави у даній справі зумовлена прийняттям органом місцевого самоврядування незаконного рішення щодо розпорядження землею, яка згідно зі статтею 14 Конституції України є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, тому прокурор правомірно визначив Волочиську міську раду відповідачем у спорі та достатньо обґрунтував підстави для представництва інтересів держави відсутністю органу, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах, що відповідає нормам ч.4-5 ст.53 ГПК України.

Такий висновок колегії суддів узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 11.06.2024 р. у справі № 925/1133/18, і такі правові висновки враховані колегією суддів відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», ч.4 ст. 236 ГПК України.

Отже, доводи скаржника про наявність підстав для залишення позову без розгляду відповідно до пункту 2 частини 1 статті 226 ГПК України не знайшли свого підтвердження.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" визначено систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування та їх посадові особи діють лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, передбачені Конституцією і законами України, та керуються у своїй діяльності Конституцією і законами України, актами Президента України, Кабінету Міністрів України, а в Автономній Республіці Крим - також нормативно-правовими актами Верховної Ради і Ради міністрів Автономної Республіки Крим, прийнятими у межах їхньої компетенції.

Відповідно до п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключною компетенцією міських рад є вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Згідно з п. "а-б" ст. 12 Земельного кодексу України (тут і надалі в редакції, чинній на момент прийняття оспорюваного рішення) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території міст належать, зокрема, розпорядження землями територіальних громад, надання земельних ділянок у власність і користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 28 Земельного кодексу України сільськогосподарським підприємствам, установам та організаціям, крім державних і комунальних, землі сільськогосподарського призначення можуть належати на праві власності. Право власності на землю цих підприємств може набуватися шляхом внесення до статутного капіталу земельних ділянок їх засновників та придбання земельних ділянок за договорами купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами.

Відповідно до ч. 1 ст.82 Земельного кодексу України юридичні особи (засновані громадянами України або юридичними особами України) можуть набувати у власність земельні ділянки для здійснення підприємницької діяльності у разі: а) придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; б) внесення земельних ділянок її засновниками до статутного капіталу; в) прийняття спадщини; г) виникнення інших підстав, передбачених законом.

Згідно з ст. 83 Земельного кодексу України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України громадяни, юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної та комунальної власності за рішеннями органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених законом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами або юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 3. ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

01.01.2019 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні", яким Перехідні положення Земельного кодексу України доповнено пунктом 21 і відповідно до п. 21 Перехідних положень Земельного кодексу України з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективних сільськогосподарських підприємств, що припинені (крім земельних ділянок, які на день набрання чинності зазначеним Законом перебували у приватній власності), вважаються власністю територіальних громад, на території яких вони розташовані. Зазначений Закон є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на земельні ділянки, сформовані за рахунок земель, які в силу зазначеного Закону переходять до комунальної власності.

Як зазначено вище, КСП Жовтнева перемога, якому на підставі Державного акту 08.08.1995 р. було надано у колективну власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва 1467 га землі, у 2000 році перейменовано в Сільськогосподарський виробничий кооператив Поповецький. Загальні збори Сільськогосподарського виробничого кооперативу Поповецький 21.10.2004 р. вирішили припинити свою діяльність /а.с. 32 у т.1/, і відповідно до постанови від 12.12.2006 р. Господарський суд Хмельницької області у справі № 20/6475-А задоволив позов Державної податкової інспекції у Волочиському районі про припинення юридичної особи Сільськогосподарського виробничого кооперативу Поповецький.

Отже, після припинення СВК Поповецький на підставі постанови Господарського суду Хмельницької області від 12.12.2006 р. у справі № 20/6475-А земельні ділянки, які належали цьому підприємству, перейшли у комунальну власність на підставі пункту 21 Перехідних положень Земельного кодексу України.

Суду не надані докази, що на 01.01.2019 р. - на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вирішення питання колективної власності на землю, удосконалення правил землекористування у масивах земель сільськогосподарського призначення, запобігання рейдерству та стимулювання зрошення в Україні" землі колективного сільськогосподарського підприємства СВК Поповецький перебували у приватній власності. Тому є безпідставними доводи відповідача/скаржника Приватного підприємства Аграрна компанія 2004 про те, що земля перейшла у його власність шляхом викупу майнових сертифікатів колишнього КСП Жовтнева перемога у їх співвласників, які одночасно були співвласниками земель колективної власності.

Судом встановлено, що оспорюване рішення Поповецької сільської ради від 18.09.2019 р. № 25/38-2019, яким затверджено проект землеустрою та передано Приватному підприємству Аграрна компанія 2004 у власність із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності земельну ділянку площею 1,2577 га з кадастровим номером :05:027:0133 з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (01.01), для обслуговування нежитлових будівель (ферм) по вул. Шкільна, 33 б, с. Попівці, Волочиський район, Хмельницька область /а.с. 14 у т.1/ було прийнято з посиланням на норми статей 12, 20, 116, 120, 123, 125, 126, 186 Земельного кодексу України.

Натомість наведені норми не передбачають можливості безоплатного відчуження земельних ділянок сільськогосподарського призначення у власність юридичних осіб, тому рішення ради не відповідає законодавству.

Судом не спростовується право власника нерухомого майна на земельну ділянку, на якій воно розміщене, однак таке право відповідач ПП «Аграрна компанія 2004» повинен був реалізувати у визначений законодавством порядок і спосіб.

Так, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.12.2013 р. за Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» було зареєстровано право власності на комплекс об`єктів, які розташовані за адресою Хмельницька обл., Волочиський р-н, с. Попівці, вул. Шкільна, буд 33 б. на спірній земельній ділянці. Складовими комплексу є телятник площею 923,1 кв.м., водонапірна башта, пункт штучного осіменіння площею 30,1 кв.м., корівник площею 828,2 кв.м., корівник площею 1239,5 кв.м. та насосна площею 13,7 кв.м. /а.с.70 у т.1/. Такі обставини не заперечуються жодною зі сторін.

Отже, відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 16.12.2013 р. за Приватним підприємством «Аграрна компанія 2004» було зареєстровано право власності комплекс об`єктів загальною площею 0,3034 га, тоді як земельна ділянка для їх обслуговування надана в значно більшому розмірі - 1,2577 га без будь якого обґрунтування такої площі. Натомість розміщення на землі нерухомого майна потребує визначення конкретної площі земельної ділянки, необхідної для обслуговування приміщень.

Колегія суддів враховує, що ПП "Аграрна компанія 2004" зареєструвала свої права на нерухоме майно 16.12.2013 р., натомість до 2019 року не оформляло будь-які речові права на земельну ділянку.

При цьому будь-які угоди стосовно земельної ділянки, на якій розташовані такі будівлі та споруди, не укладались, і спірна земельна ділянка не перебувала у приватній власності докази такого відсутні. Як зазначено вище, безпідставними є твердження Приватного підприємства Аграрна компанія 2004 про те, що земля перейшла у його власність шляхом викупу майнових сертифікатів колишнього КСП Жовтнева перемога у їх співвласників, які одночасно були співвласниками земель колективної власності.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.12.2018 р. у справі № 910/18560/16 та постанові Верховного Суду від 19.05.2020 р. у справі № 127/10011/18, за відсутності у попереднього власника належним чином оформлених прав користування земельною ділянкою, на якій розміщено нерухоме майно, норми статей 120 Земельного кодексу України, 377 Цивільного кодексу України в частині переходу прав на земельну ділянку до нового власника в тому ж обсязі застосуванню не підлягають.

Отже, скаржнику земельна ділянка сільськогосподарського призначення загальною площею 1,2577 га надана із земель комунальної власності без правових підстав, визначених ст. 120 Земельного кодексу України та ст. 377 Цивільного кодексу України всупереч нормам ст. 82, 116 Земельного кодексу України.

За таких обставин рішення Поповецької сільської ради від 18.09.2019 р. № 25/38-2019 про безоплатну передачу земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності у приватну власність ПП «Аграрна компанія 2004» прийнято з порушенням вимог статті 19 Конституції України, норм ч. 3 ст. 24 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" та ч. 1 ст. 82, ч. 1, 2 ст. 116 Земельного кодексу України, а тому вказане рішення підлягає визнанню недійсним в судовому порядку.

Колегія суддів враховує, що 16.01.2020 р. набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", згідно з яким статтю 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" було викладено у новій редакції, виключивши такий спосіб захисту порушених речових прав як скасування запису про проведену державну реєстрацію права. Отже, на час звернення прокурором до суду з позовом та на час ухвалення оскаржуваного рішення позовна вимога про скасування записів державної реєстрації не зможе забезпечити і гарантувати відновлення порушеного права.

Тож у даному спорі поновлення прав територіальної громади можливе виключно за результатами скасування рішення органу місцевого самоврядування, а тому прокурором обрано належний спосіб захисту.

Підсумовуючи викладене, керуючись ст..269, 277 ГПК України, колегія суддів не встановила підстав для задоволення апеляційної скарги відповідача Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004".

Рішення суду першої інстанції, хоча і є правильним в резолютивній частині щодо задоволення позовних вимог, однак є необґрунтованим у відповідності до вимог ч. 2, 5 ст. 236 ГПК України, тому мотивувальна частина рішення Господарського суду Хмельницької області підлягає зміні в редакції цієї постанови.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покладаються на скаржника згідно зі ст.129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 269, 270, 275, 277, 281, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу відповідача Приватного підприємства "Аграрна компанія 2004" залишити без задоволення, рішення Господарського суду Хмельницької області від 19.02.2025 р. у справі № 924/354/22 змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку, визначеному Господарським процесуальним кодексом України.

Справу № 924/354/22 повернути Господарському суду Хмельницької області.

Повний текст постанови складений 10.07.2025 р.

Головуючий суддя Маціщук А.В.

Суддя Філіпова Т.Л.

Суддя Бучинська Г.Б.