РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

03.07.2025Справа № 910/4551/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., за участю секретаря судового засідання Білошицької А.В., розглянувши матеріали справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" про стягнення 3 138 673,98 грн,

за участю представників:

позивача: Анісімова Д.Д.;

відповідача: Омельницького С.Ю.;

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

У квітні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор) звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" (далі - Товариство) 3 138 673,98 грн, з яких: 1 858 741,83 грн - пеня, 1 279 932,15 грн - штраф.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем покладених на нього зобов`язань за договором від 28 грудня 2022 року № в частині своєчасного виконання обумовлених вказаним правочином робіт.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14 квітня 2025 року відкрито провадження у справі № 910/4551/25, вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

29 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від відповідача надійшов відзив від цієї ж дати з клопотанням про зменшення розміру неустойки. У своєму відзиві Товариство не заперечувало проти факту прострочення виконання обумовлених робіт, однак вказало, що таке прострочення відбулось з незалежних від відповідача причин. Як зазначалося Товариством, на кінець визначеного в договорі строку виконання робіт було виконано більше 75% таких робіт. При цьому, своєчасному виконанню зобов`язань відповідача перешкоджали порушення позивачем строків розгляду складених Товариством актів виконаних робіт і довідок про вартість виконаних будівельних робіт, а також затримка позивачем розрахунків за фактично виконані роботи. Несвоєчасне фінансування обумовлених робіт позбавило відповідача здійснити закупівлю товарів та витратних матеріалів, необхідних для належного виконання зобов`язань за договором. При цьому, умови спірного правочину не містять тотожних положень відповідальності Оператора у вигляді нарахування сум пені й штрафу за порушення покладених на нього зобов`язань за договором. Зважаючи на існування вищевказаних обставин і фактичне повне завершення обумовлених робіт, їх виконання без зупинки діяльності позивача, а також зважаючи на відсутність збитків Оператора, пов`язаних із простроченням виконання, Товариство на підставі частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) просило суд зменшити розмір нарахованих сум штрафних санкцій.

5 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від позивача надійшла відповідь на відзив від цієї ж дати № ТОВВИХ-25-7149, у якій останній вказав на необґрунтованість заявленого відповідачем клопотання й на відсутність виняткових обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість зменшення нарахованих штрафних санкцій. На думку позивача, зменшення заявлених до стягнення сум неустойки призведе до порушення принципу балансу інтересів сторін, оскільки відповідач намагається уникнути передбаченої договором відповідальності за порушення його умов.

12 травня 2025 року через систему "Електронний суд" від Інституту надійшли: заперечення від вказаної дати з клопотанням про поновлення процесуального строку на подання додаткових доказів по справі, заява від 10 травня 2025 року про участь його представника в засіданнях у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 13 травня 2025 року заяву було задоволено. У запереченнях відповідач навів свої аргументи проти доводів позивача, викладені у відповіді на відзиві, а також вказав, що намагався вирішити цей спір у позасудовому порядку шляхом направлення позивачу пропозиції укласти угоду про врегулювання спірної заборгованості. Однак, така пропозиція Оператором відхилена.

У підготовчому засіданні 15 травня 2025 року суд постановив протокольні ухвали: про відмову в задоволенні клопотання Інституту про поновлення процесуального строку на подання додаткових доказів по справі та встановлення відповідачу з власної ініціативи суду додаткового строку на подання доказів - до 12 травня 2025 року; про продовження з власної ініціативи суду строку підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15 травня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її розгляд по суті на 19 червня 2025 року.

У судовому засіданні 19 червня 2025 року судом було оголошено перерву до 3 липня 2025 року.

У судовому засіданні 3 липня 2025 року представник позивача підтримав вимоги, викладені у позовній заяві та відповіді на відзив, наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову, а також підтримав клопотання про зменшення розміру нарахованої неустойки.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов та заперечення відповідача, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

28 грудня 2022 року за результатами проведення публічної закупівлі № UA-2022-11-17-011488-a між Оператором і Товариством було укладено договір № , за умовами якого останнє за завданням позивача зобов`язалось на свій ризик надати послуги фарбування та скління (вибірковий ремонт ізоляційного покриття за результатами КО МГ "Шебелинка-Диканька-Київ" Ду 1200 Ру 54 на дільниці км 194,720 км 197,905 у межах обслуговування Лубенського ЛВУМГ) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації, а Оператор - прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього правочину.

Зазначений договір підписаний уповноваженими представниками сторін на скріплений їх печатками.

Склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені технічними, якісними й кількісними характеристиками (завдання) (додаток № 1), договірною ціною (додаток № 2), графіком виконання робіт (додаток № 3), які є невід`ємною частиною договору. Обсяги закупівлі робіт можуть бути зменшені, зокрема, з урахуванням фактичного обсягу видатків замовника (пункти 1.2. та 1.3. вказаного правочину).

Відповідно до пунктів 3.1. та 3.2. договору загальна вартість виконуваних робіт за цим правочином, що є його ціною згідно з договірною ціною (додаток № 2), становить 64 140 000,00 грн, у тому числі ПДВ 20% - 10 690 000,00 грн. Ціна договору може бути змінена за взаємною згодою сторін у випадках, встановлених чинним законодавством України, що оформлюється додатковою угодою до цього правочину.

Згідно з пунктом 3.3. договору оплата проводиться в такому порядку: замовник протягом 30 календарних днів, але не раніше ніж через 20 календарних днів з моменту прийняття робіт, що підтверджується актами приймання виконаних робіт і довідками про вартість виконаних робіт, перераховує на розрахунковий рахунок підрядника суму вартості прийнятих робіт. При складанні актів приймання виконаних робіт та довідок про їх вартість використовуються форми документів КБ-2в та КБ-3.

Пунктами 3.5., 3.6. договору передбачено, що Товариство зобов`язане надати Оператору податкову накладну, складену в електронній формі й оформлену належним чином, із зазначенням обов`язкових реквізитів відповідно до вимог Податкового кодексу України (далі - ПК України), з дотриманням умов належної реєстрації електронного підпису уповноваженої особи та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних (далі - ЄРПН) в порядку й у строки, встановлені ПК України. Несвоєчасне надання податкової накладної/розрахунку коригування, або її оформлення з порушеннями порядку заповнення, встановленого ПК України, або надання податкової накладної з порушенням вимог щодо електронного підпису уповноваженої особи, яка її підписала, або непідтвердження реєстрації податкової накладної в ЄРПН у терміни, передбачені ПК України, є відкладальною обставиною для настання обов`язку Оператора щодо здійснення оплати робіт за договором, - до моменту одержання ним такої податкової накладної/розрахунку коригування та одержання інформації з ЄРПН про підтвердження факту здійснення такої реєстрації підрядником та перевірки податкової накладної/розрахунку коригування на предмет додержання вимог законодавства щодо її заповнення й підписання.

За умовами пунктів 4.1.-4.3. вказаного правочину Товариство зобов`язалося виконати роботи до 31 грудня 2023 року з дати отримання від замовника письмового повідомлення про початок виконання робіт (далі - допуск) з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток № 3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною. Строки виконання робіт можуть бути скореговані з внесенням відповідних змін у цей договір у випадках, передбачених чинним законодавством України. Датою закінчення виконання робіт Товариством вважається дата їх прийняття замовником у порядку, передбаченому розділом 5 цього правочину. Виконання робіт може бути закінчено Товариством достроково за умови письмової згоди Оператора.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2. договору передача виконаних робіт Товариством і прийняття їх Оператором оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про їх вартість готує Товариство і надає Оператору не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт Товариство надає повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва. Оператор протягом 5-ти робочих днів перевіряє достовірність отриманих акта приймання виконаних робіт та довідки про їх вартість у частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

Згідно з пунктами 5.4., 5.5. вказаного правочину, у разі виявлення в процесі приймання-передачі робіт недоліків, Оператор письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, а також повідомляє його про час і місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, у якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата їх безкоштовного усунення. У разі неприбуття Товариства у зазначений строк без попереднього узгодження додаткового строку прибуття для складання акту про недоліки та/або відмови Товариства підписати його, Оператор складає акт про недоліки самостійно й направляє один його примірник підряднику. Акт про недоліки вважається підписаним Товариством на 5-й робочий день після його отримання. Після усунення Товариством недоліків, зазначених у відповідному акті, підписується акт приймання виконаних робіт і довідка про їх вартість, на підставі яких здійснюється розрахунок, передбачений розділом 3 цього договору. Акт приймання виконаних робіт, підписаний однією стороною, вважається недійсним, а роботи вважаються такими, що не прийняті Оператором та не передані Товариством.

У пункті 6.18. договору встановлено, що роботи вважаються прийнятими Оператором у повному обсязі шляхом підписання сторонами без зауважень останнього акта приймання виконаних робіт і за умови наявності всіх підписаних актів приймання виконаних робіт за цим правочином.

Відповідно до пунктів 10.1. та 10.2. договору, у випадку порушення своїх зобов`язань, сторони несуть відповідальність, визначену договором та чинним законодавством. Порушенням зобов`язання є невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком (додаток № 3), до Товариства застосовують штрафні санкції у вигляді пені в розмірі 0,1% від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення їх виконання, а при порушення вказаного строку більш ніж на 30 календарних днів - Товариство додатково сплачує Оператору штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє до 31 грудня 2023 року. У частині гарантійних зобов`язань - до закінчення гарантійного строку, у частині розрахунків - до їх повного виконання. Закінчення терміну дії цього договору не звільняє сторін від виконання взятих на себе обов`язків та від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього правочину (пункти 13.1., 13.2. договору).

Судом встановлено, що в межах умов договору відповідачем виконано, а позивачем - прийнято, роботи на загальну суму 62 365 032,17 грн, що підтверджується наявними в матеріалах справи підписаними без заперечень та зауважень кваліфікованими електронними підписами уповноважених представників сторін копіями актів приймання виконаних будівельних робіт (форми № КБ-2в): № 1 за лютий 2023 року на суму 975 934,80 грн; № 2 за березень 2023 року на суму 3 461 643,60 грн; № 3 за квітень 2023 року на суму 1 905 462 грн; № 4 за травень 2023 року на суму 3 293 200,80 грн; № 5 за червень 2023 року на суму 4 318 225,20 грн; № 6 за серпень 2023 року на суму 10 248 343,20 грн; № 7 за вересень 2023 року на суму 5 580 650,40 грн; № 8 за листопад 2023 року на суму 6 127 694,39 грн; № 9 за листопад 2023 року на суму 2 984 202,86 грн; № 10 за грудень 2023 року на суму 3 629 870,98 грн; № 11 за січень 2024 року на суму 1 555 058,90 грн; № 12 за лютий 2024 року на суму 5 374 060,39 грн; № 13 за березень 2024 року на суму 3 950 987,68 грн; № 14 за квітень 2024 року на суму 4 056 963,34 грн; № 15 за червень 2024 року на суму 4 429 340,30 грн; № 16 за серпень 2024 року на суму 473 393,33 грн.

Крім того, сторони склали та підписали акт про завершення робіт за договором від 12 листопада 2024 року, відповідно до якого відповідач виконав, а позивач - прийняв, роботи на загальну суму 62 365 032,17 грн (копія акта наявна в матеріалах справи).

Також судом встановлено, що строк виконання обумовлених робіт за договором не продовжувався ані за домовленістю сторін, ані за рішенням суду (справа № 910/2120/24 за позовом Товариства до Оператора про внесення змін до договору, визнання одностороннього правочину недійсним та стягнення 3 207 000,00 грн).

Крім того, Оператор у позові зазначив, що частина робіт за договором так і не була виконана Товариством. Дана обставина не заперечувалася представником відповідача у судовому засіданні.

У зв`язку з цим позивач нарахував відповідачу штрафні санкції, передбачені пунктом 10.2. договору, зокрема: 1 858 741,83 грн - пеня, нарахована: за порушення строків виконання робіт за актом № 11 на суму 1 555 058,90 грн за період прострочення з 2 січня 2024 року по 24 січня 2024 року в розмірі 35 766,35 грн; за порушення строків виконання робіт за актом № 12 на суму 5 374 060,39 грн за період прострочення з 2 січня 2024 року по 20 лютого 2024 року в розмірі 268 703,02 грн; за порушення строків виконання робіт за актом № 13 на суму 3 950 987,69 грн за період прострочення з 2 січня 2024 року по 24 березня 2024 року в розмірі 327 931,98 грн; за порушення строків виконання робіт за актом № 14 на суму 4 056 963,34 грн за період прострочення з 2 січня 2024 року по 24 квітня 2024 року в розмірі 462 493,82 грн; за порушення строків виконання робіт за актом № 15 на суму 4 429 340,30 за період прострочення з 2 січня 2024 року по 2 червня 2024 року в розмірі 677 689,07 грн; за порушення строків виконання робіт за актом № 16 на суму 473 393,33 грн за період прострочення з 2 січня 2024 року по 1 липня 2024 року в розмірі 86 157,59 грн; 1 279 932,15 грн - штраф, нарахований за порушення строків виконання робіт понад 30 календарних днів за актами: № 12 в розмірі 376 184,23 грн, № 13 в розмірі 276 569,14 грн, № 14 в розмірі 283 987,43 грн, № 15 в розмірі 310 053,82 грн, № 16 в розмірі 33 137,53 грн.

Судом також встановлено, що позивач звертався до відповідача з претензіями: від 13 березня 2024 року № 1 (№ ТОВВИХ-24-3941), від 10 квітня 2024 року № 2 (№ ТОВВИХ-24-5420), від 6 травня 2024 року № 3 (№ ТОВВИХ-24-6793), від 25 липня 2024 року № 5 (№ ТОВВИХ-24-11325), від 21 серпня 2024 року № 4 (№ ТОВВИХ-24-12912), від 2 жовтня 2024 року № 6 (№ ТОВВИХ-24-15034), - про сплату вищевказаних штрафних санкцій. Належні докази направлення зазначених претензій відповідачу засобами поштового зв`язку наявні в матеріалах справи. Однак, ці претензії залишені відповідачем без задоволення й виконання.

Частинами 1 та 2 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України передбачено, що однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори й інші правочини.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зігдно з частиною 1 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду (стаття 846 ЦК України).

За частиною 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 193 Господарського кодексу України (далі - ГК України) суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться

Матеріалами справи підтверджується і відповідачем не спростовано факту виконання обумовленим робіт з порушенням встановленого договором і графіком строку.

Частиною 1 статті 546 ЦК України визначено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

За змістом частин 1, 2 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Згідно з частиною 3 вищезазначеної статті пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Преамбулою Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" (далі - Закон) передбачено, що цей закон регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Суб`єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності.

Згідно статей 1, 3 цього Закону платники грошових коштів за прострочення платежу сплачують на користь одержувачів цих коштів пеню в розмірі, що встановлюється за погодженням сторін. Зазначений розмір пені обчислюється від суми простроченого платежу і не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1 статті 550 ЦК України).

Частиною 1 статті 552 ЦК України встановлено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов`язку в натурі.

Приписами статті 230 ГК України встановлено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно з частиною 2 статті 231 ГК України у разі, якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, за порушення строків виконання зобов`язання, якщо інше не передбачено законом чи договором, стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Слід також зазначити, що штрафні санкції, передбачені частиною 2 статті 231 ГК України, застосовуються у разі порушення строків виконання негрошового зобов`язання.

Судом встановлено, що Оператор відноситься до суб`єктів господарювання, які належать до державного сектора економіки.

Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (частина 6 статті 231 ГК України).

Оскільки заявлені Оператором до стягнення суми пені в розмірі 1 858 741,83 грн та штрафу в розмірі 1 279 932,15 грн, є арифметично вірними, відповідають вимогам чинного законодавства та положенням контракту, вказані позовні вимоги є обґрунтованими.

У той же час, статтею 233 ГК України встановлено: у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому, повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Відповідно до частини 3 статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За змістом наведених норм зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе її зменшення.

Тобто, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Обґрунтовуючи заявлене клопотання, відповідач посилався: на відсутність прямої вини Товариства в несвоєчасному виконанні спірних зобов`язань; на виконання відповідачем у повному обсязі обумовлених робіт; на відсутність збитків Оператора внаслідок прострочення Товариством завершення робіт у встановлений договором строк, а також їх виконання без зупинки діяльності позивача (без зупинки роботи магістрального газопроводу); на факт оплати Товариством на користь відповідача суми забезпечення виконання договору за банківською гарантією від 15 грудня 2022 року № BOC/G12022/0467, виданою Акціонерним товариством "Альтбанк", у розмірі 3 207 000,00 грн.

Аналізуючи наведені доводи заявника в сукупності з особливостями сфери господарської діяльності Товариства, судом враховано, що на час розгляду даного спору відповідач зобов`язання за договором виконав. При цьому, стягнення з останнього значних сум штрафних санкцій під час військового стану може призвести до негативних наслідків для господарської діяльності Товариства, яке вже понесло витрати у вигляді сплати відповідачу суми банківської гарантії у розмірі 3 207 000,00 грн, яка складає 5% від ціни договору.

Судом прийнято до уваги й відсутність доказів на підтвердження завдання позивачу збитків порушенням відповідачем умов вказаного правочину в частині своєчасного виконання робіт, причини й наслідки несвоєчасного виконання спірного зобов`язання, а також розмір нарахованих штрафних санкцій. Також суд зазначає, що неустойка має на меті в першу чергу стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання і не може лягати непомірним тягарем на боржника й бути джерелом отримання додаткових прибутків.

Подібна за змістом правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 18 березня 2020 року в справі № 902/417/18.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про доведення відповідачем існування виняткових обставин, з якими законодавець пов`язує можливість зменшення неустойки за порушення зобов`язання. У зв`язку з цим суд вважає за можливе зменшити розмір заявлених до стягнення сум штрафних санкцій на 60%.

Відповідно до частини 1 статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до частини 1 статті 77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь Оператора 743 496,73 грн пені та 511 972,86 грн штрафу.

З урахуванням висновку суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача 1 858 741,83 грн пені та 1 279 932,15 грн штрафу, відшкодуванню за рахунок Товариства підлягає сплачений Оператором судовий збір у розмірі 47 080,11 грн.

Керуючись статтями 86, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інститут транспортно-енергетичних систем України" (04119, місто Київ, вулиця Деревлянська, будинок 8, офіс 35; ідентифікаційний код 32843579) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (03065, місто Київ, проспект Любомира Гузара, будинок 44; ідентифікаційний код 42795490) 743 496 (сімсот сорок три тисячі чотириста дев`яносто шість) грн 73 коп. пені, 511 972 (п`ятсот одинадцять тисяч дев`ятсот сімдесят дві) грн 86. коп. штрафу та 47 080 (сорок сім тисяч вісімдесят) грн 11 коп. судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 14 липня 2025 року.

Суддя Є.В. Павленко