ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа №914/2405/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

Суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.,

представники сторін:

прокурор: Максимовська С.С.,

відповідача 1: не з`явився,

відповідача 2: Талічак Ю.В.,

розглянувши матеріали апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури б/н від 10.04.2025 (вх. суду від 11.04.2025 № 01-05/1106/25)

на рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 (повне рішення складено 24.03.2025, суддя О.І. Щигельська)

у справі 914/2405/24

за позовом Керівника Жовківської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави

до відповідача-1: Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, м. Кам`янка-Бузька, Львівський район, Львівська область

до відповідача-2: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст вимог позовної заяви і рішення суду першої інстанції:

Керівник Жовківської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом до Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області та Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про усунення державі перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду шляхом скасування вчиненої 26.09.2018 у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером № :19:000:0057 площею 5,9481 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, а саме права комунальної власності зареєстрованого 14.11.2018 за територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького (на даний час Львівського) району, Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221.

В обґрунтування позову прокурор зазначив, що в результаті держаної реєстрації цієї земельної ділянки порушено водоохоронну зону уздовж річки Західний Буг, а землі в межах прибережної захисної смуги сформовано як землі сільськогосподарського призначення.

На думку прокурора, вказаним створено перешкоду власнику в ефективному використанні вказаної ділянки як земель водного фонду, без скасування державної реєстрації земельної ділянки, землі водного фонду будуть обліковуватись як землі сільськогосподарського призначення, а відтак на них не буде поширюватись режим обмеженої господарської діяльності.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 у справі № 914/2405/24 в задоволенні позову відмовлено повністю.

Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що зміна цільового призначення земель комунальної форми власності є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, яка проводиться на підставі відповідних проектів землеустрою, що мають затверджуватись рішенням уповноваженої ради у встановленому законом порядку.

Також суд попередньої інстанції вказав, що прокурором, при зверненні до господарського суду з позовом, не обґрунтовано яке ж саме цивільне право порушене у цьому спорі, відповідачем-1 у якому є орган місцевого самоврядування (власник земельної ділянки), що представляє територіальну громаду, а відповідачем-2 орган виконавчої влади.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:

Не погодившись з рішенням, Львівська обласна прокуратура звернулась до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 у справі № 914/2405/24 та ухвалити нове рішення, яким задоволити позов у повному обсязі.

Прокурор стверджує, що у результаті держаної реєстрації земельної ділянки кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га порушено водоохоронну зону уздовж річки Західний Буг, а землі в межах прибережної захисної смуги сформовано як землі сільськогосподарського призначення. Крім того, згідно з положеннями ст. 61 ЗК України та ст. 89 ВК України землі прибережних захисних смуг віднесені до природоохоронних територій з режимом обмеженої господарської діяльності, у межах яких забороняється розорювання земель, садівництво та городництво тощо.

Водночас, на думку прокурора, без скасування права власності та державної реєстрації в ДЗК вказаної земельної ділянки, землі водного фонду будуть обліковуватись як землі сільськогосподарського призначення, а отже на них не буде поширюватись режим обмеженої господарської діяльності.

Таким чином, апелянт вважає, що земельна ділянка не може існувати у встановлених межах, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншим цільовим призначенням.

Головне управління Держгеокадастру у Львівській області подало відзив на апеляційну скаргу, у якому просить апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури у справі № 914/2405/24 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 року у справі № 914/2405/24 залишити без змін.

Відповідач зазначає, що позивачем не надано доказів вчинення Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області перешкод органу місцевого самоврядування у прийнятті рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки та жодного рішення щодо зміни цільового призначення земельної ділянки з кадастровим номером :19:000:0057 площею 5,9481 га уповноваженим органом не приймалося.

Відповідач звертає увагу суду, що на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :19:000:02057 встановлено обмеження щодо використання.

Крім цього, відповідач вважає, що позивачем у даній справі не доведено яке його право порушено.

Кам`янка-Бузька міська рада Львівського району Львівської області відзиву на апеляційну скаргу не подала.

Рух справи в суді апеляційної інстанції:

Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2025 справу № 914/2405/24 розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури б/н від 10.04.2025 (вх. суду від 11.04.2025 № 01-05/1106/25) на рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 у справі 914/2405/24.

Ухвалою суду від 14.05.2025 призначено справу №914/2405/24 до розгляду у судовому засіданні на 10.06.2025.

Ухвалою суду від 10.06.2025, за згодою представників сторін, відкладено судове засідання на 24.06.2025.

Скаржник у судовому засіданні 24.06.2025 підтримав доводи апеляційної скарги, відповідач заперечив такі доводи з підстав, викладених у відзиві на апеляційну скаргу, сторони надали суду пояснення.

Відповідач 1, належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, явки уповноваженого представника не забезпечив.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).

Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:

За результатами вивчення Жовківською окружною прокуратурою даних Публічної кадастрової карти України, зокрема накладенням аналітичного шару «умовна прибережна захисна смуга» на базовий шар «ортофотоплан» в кадастровому поділі, виявлено, що земельна ділянка кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га розташована впритул до ріки Західний Буг та їй присвоєно категорію землі сільськогосподарського призначення.

15.08.2018 Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області прийнято наказ №13-4361/16-18-СГ «Про надання згоди на поділ земельних ділянок» (в подальшому Наказ) яким надано згоду Львівській регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру» на поділ земельних ділянок, зокрема земельної ділянки площею 22,0000 га (кадастровий №:19:000:0041), розташованої на території Кам`янка-Бузької міської об`єднаної територіальної громади.

Відповідно до зазначеного наказу Львівською регіональною філією ДП «Центр державного земельного кадастру» розроблено технічну документацію із землеустрою щодо поділу земельних ділянок сільськогосподарського призначення, зокрема щодо земельної ділянки кадастровий №:19:000:0041.

Згідно з пояснювальною запискою до Технічної документації, передбачено здійснити поділ 13 земельних ділянок, зокрема земельної ділянки площею 22,0000 га (кадастровий №:19:000:0041) з подальшим присвоєнням земельним ділянкам кадастрових номерів та внесення відомостей про земельні ділянки до автоматизованої системи Державного земельного кадастру, а також державної реєстрації прав на земельні ділянки відповідно до вимог законодавства. Як вбачається з переліку обмежень і сервітутів у використанні земельної ділянки долученого до Технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності (за межами населених пунктів) на території Кам`янка-Бузької міської об`єднаної територіальної громади Кам`янка -Бузького району Львівської області на земельну ділянку площею 5,9481 га, встановлено наступні обмеження: код 05.02 Прибережно-захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах 5,9481 га.

З матеріалів справи вбачається, що за результатами поділу земельної ділянки кадастровий №:19:000:0041 площею 22,0000 га утворилось дві земельні ділянки сільськогосподарського призначення відомості про які внесені до Державного земельного кадастру, а саме: кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га; кадастровий №:19:000:0058 площею 16,0519 га.

Згідно інформації з інформаційно-телекомунікаційної системи «Автоматизована система Державного земельного кадастру» вбачається, що земельна ділянка кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га розташована в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг.

Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-018 від 26.09.2018 державну реєстрацію земельної ділянки кадастровий №:19:000:0057 здійснено на підставі інформації про документацію із землеустрою, технічної документації із землеустрою щодо поділу та об`єднання земельних ділянок ЛРФ ДП ЦДЗК ЛМР; орган, який зареєстрував земельну ділянку Відділ у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Держгеокадастру у Львівській області; дата державної реєстрації земельної ділянки 26.09.2018.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна земельна ділянка кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га зареєстрована на праві власності за Територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького (на даний час Львівського) району, Львівської області () на підставі наказу 13-4895/16-18-СГ від 27.09.2018 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 (інформаційна довідка 393580091 від 04.09.2024).

Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 02.12.2024 року, який надано суду відповідачем-2 у справі, у розділі «Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки» зазначено вид обмеження у використанні земельної ділянки Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах; площа земельної ділянки, на яку поширюється дія обмеження 5,9481 га; строк дії обмеження безстроково.

З інформації Басейнового управління водних ресурсів річок Західного Бугу та Сяну №09/1615 від 10.11.2023 вбачається, що паспорт річки Західний Буг не розроблявся. Річка Західний Буг згідно з ст. 79 ВК України належить до категорії середніх річок. Відповідно до ст. 88 ВК України прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок (у меженний період) шириною для середніх річок 50 метрів, якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється.

Аналогічні твердження містяться і в інформації, наданій Департаментом екології та природних ресурсів ЛОДА №31-3129/0/2-23 від 09.11.23 та Державним агентством водних ресурсів України №680/ВЛ/21-23 від 13.11.2023.

Відповідно до інформації Кам`янка-Бузької міської ради №1234/03-15 від 29.08.2024 міською радою не приймались рішення щодо надання дозволу на розробку та затвердження технічної документації щодо земельної ділянки кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га.

Прокурор звертаючись до суду з позовом, вказав на те, що порушення інтересів держави полягає у тому, що спірна земельна ділянка, яка знаходиться в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг, не може існувати та використовуватись як землі сільськогосподарського призначення. Звернення прокурора до суду в цих спірних правовідносинах спрямоване на припинення незаконної діяльності органу державної виконавчої влади, який повинен законно діяти в інтересах власника землі, а тому вважає, що ефективним способом захисту порушених інтересів держави у спірних правовідносинах, який узгоджується з положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 152 ЗК України, буде відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав або створення небезпеки порушення прав та скасування права власності та державної реєстрації земельної ділянки як об`єкта цивільних прав.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Частинами 1, 3 ст.4 ГПК України передбачено, що право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень.

Згідно з ч.3 ст.53 ГПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах (ч.4 ст.53 ГПК України).

Слід зазначити, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

Порушення інтересів держави у спірному випадку на думку прокурора полягає у протиправній реєстрації спірної земельної ділянки комунальної власності, як земель сільськогосподарського призначення, в той час, як вказана земельна ділянка належить до земель водного фонду, оскільки розташована в межах захисної смуги річки Західний Буг.

У постанові Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 910/3486/18 зроблено висновок, що представництво прокурором у суді законних інтересів держави здійснюється і в разі, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган. При цьому, прокурор не зобов`язаний установлювати причини, з яких позивач не здійснює захисту своїх інтересів.

Тобто, для здійснення представництва інтересів держави не має значення, з яких причин (об`єктивних чи суб`єктивних) орган державної влади чи орган місцевого самоврядування не здійснив захист державних інтересів. Важливо лише те, що такий захист не здійснено.

Аналогічну правову позицію щодо наявності у прокурора підстав для здійснення представництва інтересів держави в суді викладено у постанові Верховного Суду від 17.12.2020 по справі № 905/120/19.

Враховуючи те, що відповідачами за даним позовом є орган місцевого самоврядування в особі Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області за якою на праві власності зареєстрована земельна ділянка з кадастровим номером № :19:000:0057, яка, на думку прокурора, не може існувати в межах прибережної захисної смуги річки Західний Буг як земля сільськогосподарського призначення, її державна реєстрація повинна бути скасована та створено новий об`єкт (об`єкти) земельних відносин з іншими цільовим призначенням, тому позовна заява у даній справі подана прокурором як позивачем, у зв`язку з відсутністю компетентного органу.

Предметом позову у даній справі є усунення державі перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування вчиненої 26.09.2018 у Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером № :19:000:0057 площею 5,9481 га з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо земельної ділянки, а саме права комунальної власності зареєстрованого 14.11.2018 за територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького (на даний час Львівського) району, Львівської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 221.

Згідно з ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 14 Конституції України визначено, що земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Земельною ділянкою є частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об`єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться (ч.ч.1,2 ст.79 ЗК України).

Відповідно до ст.6 Водного кодексу України води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування. Український народ здійснює право власності на води (водні об`єкти) через Верховну Раду України, Верховну Раду Автономної Республіки Крим і місцеві ради.

До земель водного фонду належать землі, зайняті: морями, річками, озерами, водосховищами, іншими водоймами, болотами, а також островами; прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм; гідротехнічними, іншими водогосподарськими спорудами та каналами, а також землі, виділені під смуги відведення для них; береговими смугами водних шляхів (ч.1 ст.58 ЗК України, ст.4 ВК України).

Відповідно до ст.88 Водного кодексу України з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності вздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм в межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги. Прибережні захисні смуги встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води (у меженний період) шириною: - для малих річок, струмків і потічків, а також ставків площею менше 3 гектарів 25 метрів; для середніх річок, водосховищ на них та ставків площею більше 3 гектарів 50 метрів; для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів. Якщо крутизна схилів перевищує три градуси, мінімальна ширина прибережної захисної смуги подвоюється. Прибережні захисні смуги встановлюються на земельних ділянках всіх категорій земель, крім земель морського і внутрішнього водного транспорту. Землі прибережних захисних смуг перебувають у державній та комунальній власності та можуть надаватися в користування лише для цілей, визначених цим Кодексом. У межах існуючих населених пунктів прибережна захисна смуга встановлюється з урахуванням містобудівної документації.

Відповідно до ст.35 ЗУ «Про землеустрій» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інвентаризація земель проводиться з метою встановлення місця розташування об`єктів землеустрою, їхніх меж, розмірів, правового статусу, виявлення земель, що не використовуються, використовуються нераціонально або не за цільовим призначенням, виявлення і консервації деградованих сільськогосподарських угідь і забруднених земель, встановлення кількісних та якісних характеристик земель, необхідних для ведення Державного земельного кадастру, виявлення та виправлення помилок у відомостях Державного земельного кадастру, здійснення державного контролю за використанням та охороною земель і прийняття на їх основі відповідних рішень органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. У разі виявлення при проведенні інвентаризації земель державної та комунальної власності земель, не віднесених до тієї чи іншої категорії, віднесення таких земель до відповідної категорії здійснюється органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування на підставі відповідної документації із землеустрою, погодженої та затвердженої в установленому законом порядку.

Абзацом 2 п.1 Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.05.2012 року №513, до розмежування земель державної та комунальної власності формування земельних ділянок із земель запасу, не переданих у власність та користування, визначення їх угідь, а також віднесення таких земельних ділянок до певної категорії може здійснюватися за результатами інвентаризації земель, проведеної за рішенням сільських, селищних, міських рад - у межах населених пунктів, райдержадміністрацій - за їх межами.

Інвентаризація земель проводиться з метою: забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель; визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь; узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі; прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень; здійснення землеустрою (п.2 Порядку).

Відповідно до ст. 204 ЗК України ведення Державного земельного кадастру здійснюється відповідно до закону.

Державний земельний кадастр єдина державна геоінформаційна система відомостей про землі, розташовані в межах державного кордону України, їх цільове призначення, обмеження у їх використанні, а також дані про кількісну і якісну характеристику земель, їх оцінку, про розподіл земель між власниками і користувачами. Державна реєстрація земельної ділянки внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера (ст.1 ЗУ «Про Державний земельний кадастр»).

Згідно з ст. 9 вказаного Закону внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюються державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.

В силу ч.ч.1-5 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: - у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; - шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; - шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; - шляхом інвентаризації земель у випадках, передбачених законом; - за проектами землеустрою щодо організації території земельних часток (паїв); - за затвердженими комплексними планами просторового розвитку території територіальних громад, генеральними планами населених пунктів, детальними планами території. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Відповідно до ч.ч.1,2,6 ст.16 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» земельній ділянці, відомості про яку внесені до Державного земельного кадастру, присвоюється кадастровий номер. Кадастровий номер земельної ділянки є її ідентифікатором у Державному земельному кадастрі. Кадастровий номер скасовується лише у разі скасування державної реєстрації земельної ділянки. Зміна власника чи користувача земельної ділянки, зміна відомостей про неї не є підставою для скасування кадастрового номера.

Частиною 2 ст.21 ЗУ «Про Державний земельний кадастр» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) відомості про цільове призначення земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру: щодо категорії земель на підставі відповідної документації із землеустрою, яка розробляється при формуванні земельних ділянок, - щодо земельних ділянок, які формуються.

Як встановлено судами у цій справі, спірна земельна ділянка кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 сформована за результатами поділу земельної ділянки кадастровий №:19:000:0041 площею 22,0000 га.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - земельна ділянка кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га зареєстрована на праві власності за Територіальною громадою в особі Кам`янка-Бузької міської ради Кам`янка-Бузького (на даний час Львівського) району, Львівської області () на підставі наказу 13-4895/16-18-СГ від 27.09.2018 виданого Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області, акту приймання-передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення із державної у комунальну власність від 27.09.2018 (інформаційна довідка 393580091 від 04.09.2024).

Поряд з тим, як слідує з матеріалів справи, що право комунальної власності на спірну земельну ділянку прокурором і відповідачами у цій справі не заперечується, однак, прокурор стверджує, що існування спірної земельної ділянки унеможливлює виготовлення проекту землеустрою щодо встановлення меж водогосподарських зон та прибережної захисної смуги.

Згідно з ст.20 ЗК України при встановленні цільового призначення земельних ділянок здійснюється віднесення їх до певної категорії земель та виду цільового призначення. При зміні цільового призначення земельних ділянок здійснюється зміна категорії земель та/або виду цільового призначення. Віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності їх власниками.

Відповідно до пункту 34 частини 1 статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються регулювання земельних відносин відповідно до закону.

Верховний Суд у постанові від 20.11.2024 у справі № 908/1817/23 вказав, що зміна цільового призначення земель комунальної форми власності є виключною компетенцією органів місцевого самоврядування, яка проводиться на підставі відповідних проєктів землеустрою, що мають затверджуватися рішенням уповноваженої ради у встановленому законом порядку.

Враховуючи, що законодавцем чітко закріплено процедуру зміни цільового призначення земельної ділянки, а повноваження щодо прийняття відповідних рішень з цих питань віднесено до дискреційних повноважень міської ради, господарські суди не можуть підміняти вказану процедуру та суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесено прийняття відповідних рішень, та приймати рішення, яким змінювати цільове призначення спірної земельної ділянки.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 16.05.2019 у справі № 910/6641/18.

Як було зазначено вище, відповідно до інформації Кам`янка-Бузької міської ради №1234/03-15 від 29.08.2024 міською радою не приймались рішення щодо надання дозволу на розробку та затвердження технічної документації щодо земельної ділянки кадастровий №:19:000:0057 площею 5,9481 га. Доказів зворотного прокурор не надав та матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, що повноваження стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок у спірному випадку належить Кам`янка-Бузькій міській раді.

Разом з тим, згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-024 від 02.12.2024 року, який надано суду відповідачем-2 у справі, у розділі «Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки» зазначено вид обмеження у використанні земельної ділянки Прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах; площа земельної ділянки, на яку поширюється дія обмеження 5,9481 га; строк дії обмеження безстроково.

Статтею 73 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст.86 ГПК України).

На підставі вищевикладеного, враховуючи недоведеність прокурором порушення прав Кам`янка-Бузької міської ради Львівського району Львівської області, яка представляє інтереси територіальної громади, щодо користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності площею 5,9481кадастровий номер № :19:000:0057, колегія суддів зазначає, що доводи апеляційної скарги не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду про відмову у задоволенні позову в цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 у справі № 914/2405/24 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (частина 14 статті 129 ГПК України). Відтак, згідно з ст. 129 ГПК України сплачений апелянтом судовий збір за подання апеляційної скарги слід залишити за скаржником.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури б/н від 10.04.2025 (вх. суду від 11.04.2025 № 01-05/1106/25) залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 05.03.2025 у справі № 914/2405/24 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Повну постанову складено 07.07.2025.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець