ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. Справа №907/1005/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючий суддя О.В. Зварич

судді О.І. Матущак

І.Ю. Панова,

розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 22.03.2025 року (вх. № 01-05/818/25 від 24.03.2025 року)

на рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року (суддя Д.Є.Мірошниченко; повне рішення складено 04.03.2025 року)

у справі № 907/1005/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Енерго Системи" (надалі ТзОВ "Енерго Системи")

до відповідача: Фізичної особи-підприємця Мандрико Максима Володимировича (надалі ФОП Мандрико М.В.)

про стягнення 232948,12 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

26.11.2024 року ТзОВ "Енерго Системи" звернулось до господарського суду Закарпатської області з позовом до ФОП Мандрико М.В. про стягнення 232948,12 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 10.01.2023.

Короткий зміст оскарженого рішення суду першої інстанції

Рішенням господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24 задоволено позов ТзОВ "Енерго Системи". Стягнуто з ФОП Мандрико М.В. на користь ТзОВ "Енерго Системи" 173000,00 грн заборгованості, 33506,46 грн пені, 26441,66 грн інфляційних втрат, 3494,22 грн на відшкодування сплаченого судового збору та 10000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді першої інстанції у справі №907/1005/24.

В ході розгляду справи суд першої інстанції встановив, що між сторонами у справі укладено договір поворотної фінансової допомоги № 1 від 10.01.2023 та погоджено строк повернення коштів до 01.03.2023. Відповідачем не виконано обов`язку з повернення коштів у встановлений в договорі строк. При цьому відповідач лише частково повернув отримані від позивача кошти в сумі 77000,00 грн після спливу строку виконання такого зобов`язання, а відтак суд дійшов висновку про наявність законних та обґрунтованих підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 173000,00 грн заборгованості за договором поворотної фінансової допомоги № 1 від 10.01.2023 року.

Також суд, проаналізувавши розрахунок заявлених до стягнення сум пені та інфляційних втрат у інформаційно-пошуковій системі "Ліга:Закон" з урахуванням визначеного позивачем періоду нарахування, зважаючи на імперативність приписів частини 1 статті 14 ГПК України щодо обов`язку суду розглядати спір не інакше як в межах заявлених вимог, прийшов до висновку, що розрахунок позивача є арифметично вірним, вимоги в цій частині обґрунтовані та підлягають задоволенню у заявленому розмірі.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Відповідач подав апеляційну скаргу, в якій частково не погоджується з рішенням суду першої інстанції. Вважає, що рішення в оскаржуваній частині ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права. Зокрема зазначає, що на даний час заборгованість відповідача на користь позивача складає 168000,00 грн. Вказує на те, що у зв`язку із важким фінансовим станом, спричиненим в тому числі і воєнними діями, які веде росія на території Україні, здійснювати подальше погашення боргу відповідач не міг, а тому просив відстрочити виконання умов договору до кінця 2024 року. Вважає, що розрахунок штрафних санкцій за договором повинен розпочинатися з 01.03.2024 року. Також зазначає про невірне нарахування штрафних санкцій. Стверджує, що враховуючи воєнний стан на території України нарахування будь-яких штрафних санкцій є безпідставним. Просить рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24 скасувати в частині стягнення 5000,00 грн основної заборгованості, інфляційних втрат і пені та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 168000,00 грн основної заборгованості.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу не погодився з доводами скаржника. Вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим. Зокрема зазначає, що на момент звернення до суду з позовом та ухвалення рішення відповідач частково повернув отримані кошти в сумі 77000,00 грн, а відтак предмет спору існував. Вказує на те, що розрахунок, проведений позивачем, є законним та обґрунтованим. Просить рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Апеляційне провадження у справі

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.03.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №907/1005/24 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: І.Б. Малех, І.Ю. Панова.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 27.03.2025 року відкрито апеляційне провадження у справі №907/1005/24 та ухвалено здійснити перегляд рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи на підставі частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

За вимогами частини тринадцятої статті 8 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Західного апеляційного господарського суду № 90 від 19.05.2025 року призначено проведення повторного автоматизованого розподілу судової справи № 907/1005/24 у зв`язку із перебуванням у відпустці судді-члена колегії І.Б. Малех.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 року головуючим-суддею (суддею-доповідачем) у справі №907/1005/24 визначено суддю О.В. Зварич, суддів: О.І. Матущак, І.Ю. Панова.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 року прийнято до провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 22.03.2025 року (вх. № 01-05/818/25 від 24.03.2025 року) на рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24 в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

З`ясовуючи обставини стосовно ознайомлення учасників справи з порядком розгляду даної справи, суд встановив таке.

Ухвалу Західного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 року про прийняття апеляційної скарги до провадження без повідомлення учасників справи 12.06.2025 року доставлено до електронних кабінеті сторін у справі, що підтверджується довідками відповідального працівника суду.

Вищенаведеним підтверджується те, що суд вчинив дії щодо належного повідомлення сторін у справі про порядок розгляду справи №907/1005/24.

На час ухвалення даної постанови від сторін у справі не надходило жодних заяв чи клопотань щодо порядку розгляду апеляційної скарги Мандрико Максима Володимировича на рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24.

При ухваленні даної постанови колегія суддів виходить з таких мотивів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України.

Суд має встановлювати розумні строки для вчинення процесуальних дій. Строк є розумним, якщо він передбачає час, достатній, з урахуванням обставин справи, для вчинення процесуальної дії, та відповідає завданню господарського судочинства (ст. 114 Господарського процесуального кодексу України).

Враховуючи вищевикладене, суд визнав необхідним ухвалити постанову у даній справі в межах розумного строку.

Обставини справи

Як видно із наявних у справі копій документів, 10.01.2023 року між ТзОВ "Енерго Системи" (позикодавець) та ФОП Мандрико М.В. (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 1.

Відповідно до пункту 1.1 договору позикодавець зобов`язується передати на строк позичальнику грошові кошти в розмірі, установленому договором, за заявками останнього, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцю таку ж суму грошових коштів.

Згідно з пунктом 2.1 договору загальна сума договору становить 250000,00 грн. ПДВ за даною операцією не передбачено. Сума договору складається з сум всіх наданих позичальнику траншів.

Пунктом 3.1 договору узгоджено, що позикодавець зобов`язаний впродовж трьох календарних днів з моменту отримання усного замовлення від позичальника надати грошові кошти у безготівковій формі платіжним дорученням шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника. Позика може бути надана як на всю суму договору одноразово так і періодичними траншами у сумах згідно усних заявок позичальника.

Кошти вважаються переданими позичальникові в момент їх зарахування на поточний рахунок позичальника. Строк надання грошових коштів до 28.02.2023 року (пункти 3.2, 3.3 договору).

Відповідно до пункту 4.1 договору строк повернення коштів до 01.03.2023 року.

Пунктом 4.2 договору передбачено, що строк повернення коштів, установлений в пункті 4.1, може бути продовжено за погодженням сторін, що оформляється додатковою угодою до договору.

Згідно з пунктом 4.3 договору позичальник зобов`язаний достроково повернути всю фактично отриману суму коштів або їх частину протягом трьох днів з дня отримання вимоги від позикодавця.

Сума коштів підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця. Днем повернення коштів вважається день зарахування грошової суми (її частини), що надавалась, на поточний рахунок позикодавця (пункти 5.1, 5.2 договору).

Згідно з пунктом 6.1 договору при простроченні повернення суми коштів (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 10 % річних від простроченої суми до моменту повернення. При цьому позичальник зобов`язаний повернути суму коштів (її неповернену частину в разі дострокового повернення частини) збільшену на індекс інфляції за весь строк прострочення.

У пункті 7.1 договору сторонами погоджено, що цей договір набирає чинності з моменту укладення даного договору та діє до 31.12.2023, але до повного виконання зобов`язань.

На виконання умов договору позивачем перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в сумі 250000,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 1213 від 10.01.2023. Призначення платежу: «надання поворотно-фінансової допомоги згідно договору № 1 від 10.01.2023».

Після спливу строку повернення коштів, відповідач частково повертав позивачу отримані за договором кошти на загальну суму 75000,00 грн, що підтверджується платіжними інструкціями:

№ 19 від 27.06.2023 на суму 10 000 грн;

№ 23 від 07.07.2023 на суму 10 000 грн;

№ 24 від 13.07.2023 на суму 10 000 грн;

№ 26 від 28.07.2023 на суму 10 000 грн;

№ 27 від 02.08.2023 на суму 10 000 грн;

№ 29 від 15.08.2023 на суму 10 000 грн;

№ 30 від 12.09.2023 на суму 10 000 грн;

№ 34 від 22.09.2023 на суму 5 000 грн.

Згідно з поданим позивачем актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-22.12.2023 між ТзОВ "Енерго Системи" та ФОП Мандрико М.В., підписаним та скріпленим печатками обох сторін, станом на 22.12.2023 заборгованість відповідача перед позивачем складала 175000,00 грн.

03.05.2024 та 13.08.2024 позивач звертався до відповідача з вимогами № 2 та № 3 відповідно, щодо оплати заборгованості в сумі 175000,00 грн та нарахованих штрафних санкцій.

У відповідь на претензії позивача відповідач повідомив про визнання заборгованості та просив розстрочити виплату заборгованості до кінця 2024 року.

В подальшому відповідачем була здійснена оплата на рахунок позивача згідно з платіжними інструкціями № 69 від 31.08.2024 на суму 1000,00 грн та № 71 від 28.09.2024 на суму 1000,00 грн.

Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором стало підставою для звернення з даним позовом до суду.

Норми права та мотиви, якими керується суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови та висновки суду за результатами розгляду апеляційної скарги

За приписами частини 1 статі 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що апелянт оскаржує рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24 в частині стягнення 5000,00 грн основної заборгованості, інфляційних втрат і пені, апеляційний господарський суд надає правову оцінку спірним правовідносинами в межах вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

У цій справі суд встановив, що 10.01.2023 року між ТзОВ "Енерго Системи" (позикодавець) та ФОП Мандрико М.В. (позичальник) укладено договір поворотної фінансової допомоги № 1.

Згідно із частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За положеннями частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

За змістом статті 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина 1 статті 627 Цивільного кодексу України).

За приписами частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, викладені у договорі зобов`язання є обов`язковими до виконання сторонами вказаного договору. Сторони на власний розсуд визначають у межах, передбачених законодавством, права та обов`язки сторін укладеного договору, умови, за яких відповідні права та обов`язки настають, а також відповідальність за неналежне виконання зобов`язань за договором.

В ході розгляду цієї справи встановлено, що відповідач не виконав взятих на себе зобов`язань з повернення коштів у строк, встановлений в договорі поворотної фінансової допомоги № 1 від 10.01.2023 року. При цьому відповідач лише частково повернув отримані від позивача кошти в сумі 77000,00 грн після спливу строку виконання такого зобов`язання.

Відповідно до акта звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2023-22.12.2023 між ТзОВ "Енерго Системи" та ФОП Мандрико М.В., який підписали обидві сторони, станом на 22.12.2023 року заборгованість відповідача перед позивачем складала 175000,00 грн.

Таким чином, відповідач, підписавши цей акт звірки, визнав вказану суму заборгованості, чим спростовуються його доводи про те, що заборгованість складає 168000,00 грн.

Також у матеріалах справи наявні копії платіжних інструкцій № 69 від 31.08.2024 на суму 1000,00 грн та № 71 від 28.09.2024 на суму 1000,00 грн.

З урахуванням вказаного колегія суддів констатує, що суд першої інстанції правомірно стягнув основну заборгованість у розмірі 173000,00 грн, оскільки така заборгованість підтверджується матеріалами справи та визнана відповідачем.

Щодо пені та інфляційних втрат апеляційний господарський суд зазначає наступне.

Згідно із частиною 1, 3 статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з пунктом 6.1 договору при простроченні повернення суми коштів (її частини) позичальник сплачує пеню в розмірі 10 % річних від простроченої суми до моменту повернення. При цьому позичальник зобов`язаний повернути суму коштів (її неповернену частину в разі дострокового повернення частини) збільшену на індекс інфляції за весь строк прострочення.

У цій справі суд встановив, що матеріали справи свідчать про порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення поворотної фінансової допомоги, а отже відповідач є таким, що прострочив виконання грошового зобов`язання.

Щодо доводів апелянта про важке фінансове становище, воєнний стан в країні та необґрунтованість нарахованих штрафних санкцій апеляційний господарський суд зазначає, що договір між сторонами було укладено 10.01.2023 року, тобто після введення в Україні воєнного стану (24.02.2022 року), а відтак, укладаючи договір, відповідач був обізнаний із запровадженням в Україні воєнного стану та повинен був усвідомлювати наслідки укладення договору із можливими негативними наслідками.

Проаналізувавши розрахунок, наданий позивачем, суд апеляційної інстанції вважає такий розрахунок вірним, а відтак місцевий господарський суд правомірно стягнув з відповідача на користь позивача 33506,46 грн пені, 26441,66 грн інфляційних втрат.

Враховуючи вищеописані норми та встановлені у цій справі обставини колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права із з`ясуванням усіх обставин справи, а доводи скаржника не знайшли свого підтвердження при розгляді апеляційної скарги та не спростовують висновків рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі №907/1005/24.

Згідно з частинами 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч. 1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Підсумовуючи вищевказане, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, ухвалив законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Судові витрати

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись п. 10 ч. 3 ст. 2, ст.ст. 8, 86, 114, 269, 270, 275, 276, 282 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 б/н від 22.03.2025 року (вх.№01-05/818/25 від 24.03.2025 року) залишити без задоволення, рішення господарського суду Закарпатської області від 31.01.2025 року у справі № 907/1005/24 без змін.

Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Справу повернути в господарський суд Закарпатської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення.

Строки та порядок оскарження постанов (ухвал) апеляційного господарського суду визначені в § 1 глави 2 Розділу IV ГПК України.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий суддя О.В. Зварич

Суддя О.І. Матущак

Суддя І.Ю. Панова