ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

"11" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1300/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

дослідивши матеріали справи

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до відповідачів: 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство

"Транспарксервіс" (65023, м. Одеса, вул. Ніжинська, буд. 51/1, кв. 3, кім. 3)

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" (65007, м. Одеса,

вул. Цвєтаєва генерала, буд. 42, кв. 4)

про визнання недійсним рішення загальних зборів, витребування нерухомого майна

у відкритому судовому засіданні за участю

представників сторін:

позивач: ОСОБА_1 ;

від позивача: ОСОБА_4.;

від відповідача 1): Кліменко Ю.І.;

від відповідача 2): Швець К.О.

вільні слухачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся із позовною заявою від 25.03.2025 (вх. № 1334/25 від 31.03.2025) про:

- визнання недійсним рішення загальних зборів, оформлених протоколом № 1/2024 від 25.03.2024 щодо надання дозволу на відчуження майна Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс";

- витребування у Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" нежитлових будівель автосалону та мийки, що розташовані за адресою: м. Одеса, вул. Мельницька, б. 30-б та повернення власнику Товариству з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс";

- стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс" витрат на оплату судового збору у розмірі 12 820 грн та витрат на правову (правничу) допомогу.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі № 916/1300/25 на 30 днів; оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.07.2025 о 12:00.

ОСОБА_1 звернувся із заявою 23.06.2025 (вх. № 19816/25 від 23.06.2025), в якій просить прийняти його відмову від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" про визнання недійсним рішення загальних зборів, витребування нерухомого майна, розгляд якого здійснюється Господарським судом Одеської області в межах справи № 916/1300/25; закрити провадження по справі № 916/1300/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" про визнання недійсним рішення загальних зборів, витребування нерухомого майна на підставі п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України; повернути судовий збір з Державного бюджету України 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

У поданій заяві ОСОБА_1 повідомлено, що наслідки відмови від позову (недопустимість повторного звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав) йому відомі та зрозумілі. Про це він також повідомив безпосередньо в судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.07.2025 відповідачі усно вказали про відсутність заперечень стосовно поданої позивачем заяви.

Розглянувши заяву позивача про відмову від позову, заслухавши позицію відповідачів у справі, суд дійшов висновку про її задоволення.

Мотиви суду.

Процесуальний порядок провадження у господарських справах визначається Господарським процесуальним кодексом України та іншими законами України, якими встановлюється зміст, форма, умови реалізації процесуальних прав і обов`язків суб`єктів господарсько-процесуальних правовідносин та їх гарантій.

Згідно з ч. 1 ст. 2 ГПК України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

Ч. ч. 1-4 ст. 13 ГПК України передбачено, що судочинство в господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно зі ст. 14 ГПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

П. 1 ч. 2 ст. 46 ГПК України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з ч. 1 ст. 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Ч. 2 ст. 191 ГПК України передбачено, що до ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення.

У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі (ч. 3 ст. 191 ГПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 191 ГПК України суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Отже, право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі гарантується, тому позивач наділений правом відмовитися від позову, і така заява повинна відповідати вимогами статті 191 ГПК України.

Отже, відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу, та є виявом принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду (аналогічний за змістом висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022 у справі № 180/2161/19).

Згідно з ч. 1 ст. 185 ГПК України у підготовчому засіданні суд постановляє ухвалу (ухвали) про процесуальні дії, що необхідно вчинити до закінчення підготовчого провадження та початку судового розгляду справи по суті.

Ч. 2 ст. 185 ГПК України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про: 1) залишення позовної заяви без розгляду; 2) закриття провадження у справі; 3) закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом.

Ч. 3 ст. 231 ГПК України передбачено, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Згідно з ч. 4 ст. 231 ГПК України про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з бюджету.

Судом установлено, що заява про відмову від позову підписана позивачем ОСОБА_1 особисто; про наслідки відмови від позову (закриття провадження у справі та неможливість повторного звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав) позивач обізнаний, про що зазначено ним у заяві про відмову від позову та підтверджено безпосередньо в судовому засіданні.

З огляду на зазначене суд дійшов висновку про прийняття відмови позивача від позову.

Оскільки звернення до суду з позовом, як і відмова від нього, є формою реалізації прав позивача, відмова ОСОБА_1 від позовних вимог про визнання недійсним рішення загальних зборів та витребування нерухомого майна не суперечить діючому законодавству України, не порушує чиї-небудь права, свободи чи інтереси та приймається судом, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України зумовлює закриття провадження у справі.

За ч. 2 ст. 123 ГПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Оскільки закриття провадження у справі є формою закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення по суті, у зв`язку з чим і результат вирішення спору відсутній, то при вирішенні питання щодо розподілу/повернення судового збору в цьому випадку підлягає застосуванню положення п. 5 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" (аналогічна правова позиція наведене у постановах Верховного Суду від 22.05.2019 у справі № 904/9628/17, від 19.02.2020 у справі № 903/181/19).

Ч. 1 ст. 130 ГПК України передбачено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Згідно з ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Зважаючи, що розгляд справи по суті не був розпочатий судом, відтак у позивача є право на повернення з бюджету 50% сплаченого ним судового збору за подання позовної заяви.

Як вбачається з матеріалів справи, до поданої позовної заяви в якості доказів сплати судового збору додані платіжні інструкції № ЕВЗН-РА04-НТ2К-38Р9 від 25.02.2025, відповідно до якої сплачено судовий збір в сумі 3028 грн та № 28МК-РНТС-5Р49-36КЕ від 25.02.2025, згідно якої сплачено судовий збір в сумі 5250 грн, що загалом становить 8287 грн.

Отже, позивачу підлягає поверненню 4143, 50 грн 50% судового збору, сплаченого за подання відповідної позовної заяви (8287:100*50).

Керуючись ст. ст. 46, 130, п. 2 ч. 2 ст. 185, ст. 191, п. 4 ч. 1 ст. 231, ст. ст. 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" про визнання недійсним рішення загальних зборів та витребування нерухомого майна.

2. Закрити провадження у справі № 916/1300/25 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Муніципальне підприємство "Транспарксервіс", Товариства з обмеженою відповідальністю "Атлант Т" про визнання недійсним рішення загальних зборів та витребування нерухомого майна.

3. Повернути з Державного бюджету на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 4143, 50 грн (чотири тисячі сто сорок три гривні, п`ятдесят копійок), сплаченого відповідно до платіжних інструкцій № ЕВЗН-РА04-НТ2К-38Р9 від 25.02.2025, № 28МК-РНТС-5Р49-36КЕ від 25.02.2025.

Ухвала набирає законної сили 11 липня 2025 року у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 14 липня 2025 року.

Суддя О.О. Мусієнко