ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" червня 2025 р. Справа№ 925/641/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Тищенко О.В.

суддів: Сибіги О.М.

Гончарова С.А.

за участю секретаря судового засідання Сабалдаш О.В.

за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 10.06.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 (повний текст додаткового рішення складено 17.01.2025)

за заявою фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни про розподіл судових витрат

у справі № 925/641/22 (суддя Скиба Г.М.)

за позовом Фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг»

2) Публічного акціонерного товариства «Фідобанк»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ОСОБА_1

про визнання недійсним договору купівлі-продажу чужих майнових прав

В С Т А Н О В И В :

Фізична особа-підприємець Лисак Світлана Василівна звернулась в Господарський суд Черкаської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» та до Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» про визнання недійсним договору №GL22N019274/11 купівлі-продажу майнових прав від 04.03.2021, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрованого в реєстрі за №35, та відшкодування судових витрат.

Рішенням Господарського суду Черкаської області від 17.11.2022, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.07.2024 та постановою Верховного Суду від 19.11.2024 у справі №925/641/22, позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсним з моменту укладення договір №GL22N019274/11 купівлі-продажу майнових прав від 04.03.2021, укладений між Публічним акціонерним товариством «Фідобанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В., зареєстрований в реєстрі за №35. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Додатковим рішенням Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 заяву фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни від 16.09.2024 про розподіл судових витрат у справі задоволено повністю.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» на користь Фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни 13 650,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на користь Фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни 13 650,00 грн витрат на професійну правову допомогу.

Суд, виходячи з наданих позивачем доказів, відхиливши як необґрунтовані письмові заперечення відповідача-1 та клопотання про зменшення витрат на правову допомогу відповідача-2, з огляду на предмет позову та протиправні дії відповідачів, дійшов висновку про відповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27300,00 грн вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності заявленим позовним вимогам, відповідні витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим. Відповідні витрати покладено в рівних частинах на відповідачів.

Не погоджуючись з ухваленим додатковим рішенням суду першої інстанції, Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» звернулося 27.01.2025 до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, сформованою в системі «Електронний суд» 27.01.2025, у якій просить суд скасувати додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 у справі №925/641/22 та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви. Просив поновити строк на апеляційне оскарження.

Скаржник вважає, що додаткове рішення ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди відповідача-2 із розміром заявлених витрат позивача на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що їх розмір має бути зменшений до 0 грн. Зокрема, відповідач-2 вважає, що надані послуги зі «складання договору з клієнтом, ознайомлення з матеріалами справи, вивчення постанов Верховного Суду з судової практики» та підготовлений адвокатом документ «складання обґрунтування порушеного права позивача» зазначені з метою завищення розміру вартості послуг адвоката та не мають ознак розумності, фактичності та неминучості. Також за доводами скаржника, ціни, встановлені адвокатом на свої послуги, значно завищені від звичайних ринкових цін за аналогічні послуги.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 925/641/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В. судді: Гончаров С.А., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.01.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025, розгляд справи призначено на 05.03.2025, а також витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

09.02.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Лисак Світлани Василівни надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому позивач просила суд апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване додаткове рішення - без змін. Узагальнені доводи відзиву зводяться до необґрунтованості доводів апеляційної скарги, яка на переконання позивача, не містить підстав для скасування оскаржуваного додаткового рішення суду.

Станом на день проведення засідання суду (05.03.2025) до Північного апеляційного господарського суду не надійшли матеріали справи №925/641/22 з суду першої інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 відкладено розгляд справи №925/641/22 на 26.03.2025. Повторно витребувано з Господарського суду Черкаської області матеріали справи №925/641/22.

06.03.2025 до суду апеляційної інстанції надійшли матеріали справи.

11.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі.

11.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Лисак Світлани Василівни надійшла заява про розгляд справи без її участі.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 відкладено розгляд справи №925/641/22 на 07.05.2025.

07.05.2025 розгляд справи №925/641/22 не відбувся у зв`язку з перебуванням колегії суддів у відпустках.

У зв`язку з продовженням перебування судді Тарасенко К.В. у відпустці, протоколом повторного автоматизованого розподілу справи між суддями від 19.05.2025 у справі №925/641/22 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Гончаров С.А., Сибіга О.М.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 прийнято справу №925/641/22 за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 колегією суддів у складі: головуючий суддя - Тищенко О.В., судді: Сибіга О.М., Гончаров С.А. Розгляд справи №925/641/22 призначено на 10.06.2025.

30.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Лисак Світлани Василівни надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позивач просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

01.06.2025 до Північного апеляційного господарського суду від ОСОБА_1 надійшла заява про розгляд справи без його участі. Третя особа також просила апеляційну скаргу залишити без задоволення.

У судове засідання 10.06.2025 з`явився представник відповідача-2, підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити.

Позивач, відповідач-1 та третя особа в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином. Водночас, від позивача та третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч. 12 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відтак, з метою забезпечення принципу розумності строків розгляду спору, враховуючи подані учасниками справи клопотання про розгляд справи без їх участі, колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи за наявними матеріалами.

Крім того, судова колегія вважає за необхідне зазначити, що у випадку, коли представники сторін чи інші учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.

У відповідності до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Згідно до ч.1 ст. 270 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Колегія суддів апеляційного господарського суду, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного рішення, дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване додаткове рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін з наступних підстав.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати зокрема на професійну правничу допомогу.

Статтею 126 Господарського процесуального кодексу України унормовано: витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Витрати, що підлягають сплаті за послуги адвоката, визначаються у порядку, встановленому Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Дія вказаного закону поширюється тільки на осіб, які є адвокатами.

З матеріалів справи вбачається, що у позовній заяві фізична особа-підприємець Лисак Світлана Василівна заявила про відшкодування судових витрат на правову допомогу адвоката відшкодувати, а в подальшому позивач подала до суду клопотання від 01.08.2022 про приєднання до матеріалів справи: копії договору про надання правової допомоги по справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу чужих майнових прав від 01.06.2022 (т.1, а.с.67), копію квитанції до приходного касового ордера від 29.07.2022 на суму 27300,00 грн (т.1, а.с.66), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1945 від 02.11.2010 (т.1, а.с.69) та копію акту виконаних робіт, калькуляцію витрат в суді першої інстанції по справі №925/641/22 від 01.06.2022 (т.1, а.с.68).

Згідно із поданою позивачем заявою про ухвалення додаткового рішення від 19.12.2022 понесені позивачем судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 27300,00 грн просить стягнути з відповідача-1, Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг».

28.12.2022 позивачем була подана заява щодо уточнення до заяви про ухвалення додаткового рішення від 26.12.2022, у якій позивач фізична особа-підприємець Лисак Світлана Василівна просить судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 27300,00 грн стягнути з відповідачів в солідарному співвідношенні, а саме: стягнути з відповідача-1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» 13650,00 грн та з відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Фідобанк (представник Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» Біла Ірина Володимирівна, уповноважена Фонду гарантування вкладів фізичних осіб) 13650,00 грн. До заяви додані докази відправлення заяви на адреси відповідачів.

27.12.2022 до суду від відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» надійшло заперечення на стягнення витрат на правничу допомогу, у якому висловлено заперечення проти стягнення витрат на правничу допомогу з підстав недоведеності доказами правничої допомоги.

04.01.2023 до суду від відповідача-1 - Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Капітал Джірінг» надійшло доповнення до заперечень на заяву про стягнення витрат на правову допомогу від 03.01.2023, у якому просить відмовити позивачу у компенсації витрат на правову допомогу як необґрунтованих та недоведених належними доказами.

04.01.2023 від позивача надійшла заява про приєднання документів до матеріалів справи від 03.01.2023, в якій просить приєднати до матеріалів справи копію акту прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.07.2022.

11.01.2023 до суду від відповідача-2 Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» надійшло клопотання про зменшення витрат на правову допомогу №069-60-2/23від 04.01.2023, в якому відповідач-2 просить зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу до 0,00 грн, з підстав: згідно переліку виконаних робіт, надані послуги зі «складання договору з клієнтом, ознайомлення з матеріалами справи, вивчення постанов Верховного Суду з судової практики» за своєю суттю не є наданням правової допомоги в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»; підготовлений адвокатом документ «складання обґрунтування порушеного права позивача» не є процесуальним документом в розумінні параграфу 1 «Заяви по суті справи» та параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України, а є «придуманим» адвокатом процесуальним документом; обґрунтування порушених прав позивача викладається у першій заяві по суті, в даному випадку, позовній заяві, і не є окремим процесуальним документом; зазначені дії, кваліфіковані позивачем як надання «правничої допомоги» вказані з метою штучного завищення розміру вартості послуг адвоката та не мають ознак розумності, фактичності та неминучості; не було надано ніяких документальних підтверджень на їх фактичне здійснення; ціни, встановлені адвокатом на свої послуги, значно завищені від звичайних ринкових цін за аналогічні послуги, які надаються іншими адвокатами України; Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» перебуває в процедурі ліквідації понад 6 років, фактично все майно банку реалізовано, а кошти спрямовані на задоволення вимог кредиторів, коштів та майна банку недостатньо для розрахунків із кредиторами, що свідчить про неможливість покладення на Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» додаткових фінансових навантажень.

Фактично, аналогічна позиція висловлена скаржником в апеляційній скарзі.

Як правильно встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 01.06.2022 між Єфімовою Ларисою Яківною, що діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, виданого Одеською міською кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури №1945 від 24.09.2010 (далі - адвокат) та Лисак Світланою Василівною, що діє на підставі паспорта громадянина України НОМЕР_1 , виданого Соснівським РВУМВС України в Черкаській області 11.01.2000 (далі - клієнт, позивач по справі) укладено договір про надання правової допомоги по справі про визнання недійсним договору купівлі-продажу чужих майнових прав (далі - договір, т.1, а.с.67), згідно з яким: за цим договором адвокат зобов`язується за завданням клієнта надавати клієнту правову допомогу (далі - послуги), а клієнт зобов`язується оплатити надання послуг та фактичні витрати адвоката, необхідні для виконання цього договору. Під послугами у цьому договорі розуміється наступне: захист, представництво та надання інших видів правової допомоги. Адвокат надає правову допомогу у вигляді:

- забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта;

- надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складання заяв, відповідей, звернень, клопотань, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення;

- адвокат користується всіма процесуальними правами, встановленими нормами чинного законодавства;

- адвокат має представляти інтереси клієнта з усіма правами. Які надано законом позивачу (цивільному позивачу та відповідачу), відповідачу, потерпілому, третій особі, свідку, заявнику, скаржнику, у тому числі з правом пред`явлення позову, зміни підстави або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, пред`явлення зустрічного позову, подання заяв та скарг, укладання мирової угоди на будь-якій стадії процесу, вимагати виконання судового рішення, оскарження рішення, постанов і ухвали суду, одержання, рішень, ухвал, виконавчого листа, наказу та пред`явлення його до виконання, підписувати та подавати документи, зокрема заяви, клопотання відводи, заперечення, скарги, уточнення, пояснення, запити, звернення, повідомлення, докази та інше, вести попередні переговори та узгоджувати процесуальні питання, отримувати документи, в тому числі відповіді, довідки, свідоцтва, витяги, виписки, рішення, ухвали, постанови, заочне рішення тощо, а також їх копії, сплачувати від імені клієнта державне мито, судовий збір та інші необхідні платежі, вчиняти інші дії в інтересах клієнта не передбачені даним договором;

- договір не передбачає присутності адвоката у судових засіданнях (п.1.1. договору).

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до виконання сторонами своїх зобов`язань (п.2.1. договору).

За надану та отриману правову допомогу, передбачену в п.1.2. договору клієнт сплачує адвокату винагороду в розмірі 27300,00 грн (двадцять сім тисяч триста гривень) (п.3.1. договору).

Розмір оплати праці адвоката при наданні правової допомоги, а також умови та порядок розрахунків, визначаються сторонами в додатках до цього договору. За домовленістю сторін, оплата правової допомоги може здійснюватися також у вигляді передоплати або авансу (п.4.1.-4.2. договору).

Також в справу надано квитанцію до приходного касового ордера від 29.07.2022 на суму 27300,00 грн (т.1, а.с.66) та копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1945 від 02.11.2010 (т.1, а.с.69).

Згідно поданого акту виконаних робіт, калькуляції витрат в суді першої інстанції по справі №925/641/22 від 01.06.2022 (т.1, а.с.68) сума, що підлягає до сплати за годину роботи (виходячи із розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати) становить 27300,00 грн за 10,5 год. (розмір мінімальної заробітної плати із 01.01.2022 становить 6500,00 грн, з яких 40% - 2600 грн х 10,5 год. = 27300,00 грн) з яких: складання договору з клієнтом (2600,00 грн х 0,5 год.) 1300,00 грн; ознайомлення із матеріалами справи (2600,00 грн х 1 год.) 2600,00 грн; вивчення постанов Верховного Суду з судової практики по аналогічним спорам (2600,00 грн х 1 год.) 2600,00 грн; складання позовної заяви (складено адвокатом 04.06.2022 на 10 стор.) (2600,00 грн х 4 год.) 10400,00 грн; складання відповіді на відзив (складено адвокатом 28.07.2022 на 5 стор.) (2600,00 грн х 2 год.) 5200,00 грн; складання письмового обґрунтування порушеного права позивача (складено адвокатом на 3 стор.) (2600,00 грн х 1 год.) 2600,00 грн; консультації клієнтів (2600,00 грн х 1 год.) 2600,00 грн.

Суд першої інстанції, відхиливши як необґрунтовані заперечення відповідачів, з огляду на предмет позову та протиправні дії відповідачів, дійшов до переконання про відповідність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27300,00 грн вимогам щодо співмірності, обґрунтованості та пропорційності заявленим позовним вимогам. За висновком суду, такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір є обґрунтованим.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з наведеним висновком суду першої інстанції та щодо доводів апеляційної скарги зазначає наступне.

За положеннями п.4 ст.1, ч. 3,5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.

Пунктом 9 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Відповідно до ст.19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

При встановленні розміру гонорару відповідно до ч.3 ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» врахуванню підлягають складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, витрачений ним час, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини.

Суд враховує, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Відповідна позиція наведена у постанові Верховного Суду від 20.11.2020 №910/13071/19.

Скаржник вважає, що надані послуги зі «складання договору з клієнтом, ознайомлення з матеріалами справи, вивчення постанов Верховного Суду з судової практики» за своєю суттю не є наданням правової допомоги в розумінні Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а підготовлений адвокатом документ «складання обґрунтування порушеного права позивача» не є процесуальним документом в розумінні параграфу 1 «Заяви по суті справи» та параграфу 2 «Заяви з процесуальних питань» глави 1 розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України, а є «придуманим» адвокатом процесуальним документом.

Однак, наведені доводи суд сприймає критично, оскільки в розумінні наведених вище положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» перелік видів адвокатської діяльності не є вичерпним та обумовлюється між адвокатом та його клієнтом.

Колегія суддів також враховує правові висновки, що викладені в постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі №372/1010/16-ц, де зазначено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.

Суд апеляційної інстанції наголошує, що понесені позивачем витрати на професійну правничу допомогу є документально підтвердженими, а відтак судом відхиляється твердження апелянта про протилежне.

Існування обставин, які є підставами для зменшення розміру витрат на правову допомогу адвоката, зацікавлена сторона доводить суду належними та допустимими доказами при поданні заяви про зменшення розміру адвокатських витрат.

Врахувавши доводи скаржника щодо неспівмірності заявлених адвокатських витрат, перевіривши матеріали справи, з огляду на обставини даної справи, предмет та підстави позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку про реальність витрат позивача на професійну правничу допомогу, а також обґрунтованість та співмірність розміру таких витрат.

Водночас, судова колегія наголошує, що належних доказів або обґрунтувань, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат на послуги адвоката у справі, відповідач-2 не надав, що у свою чергу свідчить про недоведення неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката складності справи відповідно до ч. 6 ст. 126 ГПК України.

При цьому, самі лише посилання на неспівмірність витрат та незгода із сумою понесених витрат на професійну правничу допомогу не можуть бути підставою для відмови у задоволенні заяви позивача про розподіл судових витрат (аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15.05.2020 року по справі № 910/5410/19).

З наведених підстав судова колегія визнає доводи апеляційної скарги необґрунтованими та відхиляє.

При цьому, зменшення відповідних витрат до 0,00 грн, як вважає скаржник, може мати наслідком нівелювання принципу диспозитивності та розумності розміру витрат на професійну правову допомогу.

Таким чином, з огляду на наявні в матеріалах справи докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів дійшла висновку про реальність витрат позивача на професійну правничу допомогу та наявність підстав для задоволення заяви фізичної особи-підприємця Лисак Світлани Василівни про розподіл судових витрат в розмірі 27 300,00 грн, поклавши їх в рівних частинах на відповідачів.

Отже, апеляційний господарський суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування додаткового рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 у справі №925/641/22.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року).

Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23.06.1993).

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

У Рекомендаціях R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на удосконалення судової системи, наголошується на тому, що суд повинен, принаймні в ході попереднього засідання, а якщо можливо, і протягом всього розгляду, відігравати активну роль у забезпеченні швидкого судового розгляду, поважаючи при цьому права сторін, в тому числі і їх право на неупередженість. Зокрема, він повинен володіти повноваженнями proprio motu, щоб вимагати від сторін пред`явлення таких роз`яснень, які можуть бути необхідними; вимагати від сторін особистої явки, піднімати питання права; вимагати показань свідків, принаймні в тих випадках, коли мова йде не тільки про інтереси сторін, що беруть участь у справі, тощо. Такі повноваження повинні здійснюватися в межах предмета розгляду.

Обов`язок доказування, встановлений статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п. 33 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б. В. проти Нідерландів» від 27.10.1993).

Згідно частини першої, третьої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до ст. 42 ГПК України учасники справи користуються рівними процесуальними правами. Учасники справи мають право подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи.

Відповідно до ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За змістом ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками судового процесу.

Згідно з п.1 ч.1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 прийняте за повного з`ясування обставин, що мають значення для справи, які місцевий господарський суд визнав встановленими, а також з правильним застосуванням норм матеріального та процесуального права.

Таким чином, у задоволенні апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» слід відмовити, а оскаржуване додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 - залишити без змін.

Керуючись ст. 129, 244, 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Фідобанк» на додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 у справі № 925/641/22 залишити без задоволення.

2. Додаткове рішення Господарського суду Черкаської області від 14.01.2025 у справі № 925/641/22 залишити без змін.

3. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена відповідно до ст.ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови підписано 07.07.2025 після виходу судді з відпустки.

Головуючий суддя О.В. Тищенко

Судді О.М. Сибіга

С.А. Гончаров