ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

11.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3695/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Фещенко Ю.В., розглянувши

заяву Центральної окружної прокуратури міста Дніпра (м. Дніпро)

про забезпечення позову

у справі:

за позовом Центральної окружної прокуратури міста Дніпра (м. Дніпро) в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (м. Дніпро)

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" (м. Дніпро)

про зобов`язання усунути перешкоди у користуванні самовільно зайнятою земельною ділянкою та скасування державної реєстрації права приватної власності

Суддя Фещенко Ю.В.

Без участі представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Центральна окружна прокуратура міста Дніпра звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради (далі - позивач) з позовною заявою, в якій просить суд:

- зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" усунути перешкоди Дніпровській міській раді у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, розташованою за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, площею 0,1353 га та повернути земельну ділянку, шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: будівлі (ремонтно-механічної бази), загальною площею 458,6 кв. м, що складається з: майстерні літ. А-2, загальною площею 231,9 кв. м; сходів з площадкою літ. а; боксів літ. Б-1, загальною площею 181,5 кв. м; боксів В-2, загальною площею 45,2 кв. м; сходів з площадкою літ. в; складу літ. Г-2; навіс літ. Д та споруд № 1, 2, І, привівши її у придатний до використання стан (реєстраційний номер нерухомого майна 101);

- скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" на об`єкт нерухомого майна - будівлю (ремонтно-механічні базу), загальною площею 458,6 кв. м, що складається з: майстерні літ. А-2, загальною площею 231,9 кв. м; сходів з площадкою літ. а; боксів літ. Б-1, загальною площею 181,5 кв. м; боксів В-2, загальною площею 45,2 кв. м; сходів з площадкою літ. в; складу літ. Г-2; навіс літ. Д та споруд №1, 2, І, проведену 07.08.2017 державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. (номер запису про право власності 21839227) із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 101.

Разом з позовною заявою Дніпропетровською обласною прокуратурою подано заяву про забезпечення позову (вх. суду № 29765/25 від 09.07.2025), в якій заявник просить суд, з метою забезпечення позову Центральної окружної прокуратури міста Дніпра постановити ухвалу, якою заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна - будівлі, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

В обґрунтування заяви про забезпечення позову прокуратура посилається на таке:

- прокурор посилається на те, що під час реалізації представницьких повноважень Центральною окружною прокуратурою міста Дніпра встановлено факт самовільного зайняття земельної ділянки за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 без будь-яких на те правових підстав. Так, встановлено, що земельна ділянка за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 у власність чи користування будь-яким фізичним чи юридичним особам не передавалась, розпорядчий документ, на підставі якого об`єкту нерухомості, розташованому на земельній ділянці присвоєно адресу проспект Богдана Хмельницького, 153/1, не видавався, що свідчить про самовільне зайняття земельної ділянки комунальної власності, чим грубо порушено право комунальної власності територіальної громади м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради. За відсутності будь-яких правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, збудовано нерухоме майно - будівлю (ремонтно-механічну базу), загальною площею 458,6 кв. м, що складається з: майстерні літ. А-2, загальною площею 231,9 кв. м; сходів з площадкою літ. а; боксів літ. Б-1, загальною площею 181,5 кв.м; боксів В-2, загальною площею 45,2 кв. м; сходів з площадкою літ. в; складу літ. Г-2; навіс літ. Д та споруд №1, 2, І, що свідчить про те, що зазначене нерухоме майно є самочинним будівництвом в розумінні статті 376 Цивільного кодексу України;

- прокурор зазначає, що відповідно до відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 07.08.2017, на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2002, укладеного між ТОВ Фірма "Елва" та Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Скіф" державним реєстратором Покровської районної державної адміністрації Замфіром О.М. зареєстровано право приватної власності Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю "Скіф" на ремонтно-механічну базу, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101). Відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань з 01.08.2017 НВ ТОВ "Скіф" змінено назву на Товариство з обмеженою відповідальністю «Будівельна компанія "Січеслав". Згідно з пунктом 1.3 договору купівлі-продажу від 04.12.2002 нерухоме майно належало Товариству з обмеженою відповідальністю Фірма "Елва" на підставі наказу Фонду державного майна України №616-п від 20.11.1996. Разом з цим, окружною прокуратурою встановлено, що об`єкт нерухомого майна, на який зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зареєстрований без наявності правових підстав, а майно яке перебуває на території самовільно зайнятої земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, є самочинно збудованим. Вказане прокурор обґрунтовує тим, що за інформацією Фонду державного майна України №10-33-14396 від 09.06.2025, згідно з Актом приймання-передавання документів на постійне зберігання від 26.11.2019 № 46 у зв`язку із закінченням терміну зберігання, Фонд передав до Центрального державного архіву вищих органів влади та управління України документи за 1991-2001 роки, у тому числі накази Фонду з основної діяльності за 1991-2001 роки. Згідно з описом № 1 справ постійного зберігання за 1991-1996 роки наказ Фонду від 20.11.1996 №616-п не значиться. В свою чергу, Центральним державним архівом вищих органів влади та управління України у листі №1890/6-18 від 24.06.2025 повідомлено по відсутність наказу Фонду державного майна України за № 616-п від 20.11.1996. Крім того, моніторингом відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень встановлено подібність умов набуття права власності на об`єкти нерухомого майна при розгляді справ №№ 904/5918/18, 904/5920/18, 904/4166/21, 206/876/21, в яких також встановлено, що наказ від 20.11.1996 № 616-п Фондом державного майна України не видавався. Прокурор зауважує, що вказані обставини у своїй сукупності свідчать, що спірна земельна ділянка є предметом незаконних дій, оскільки ТОВ Фірма "Елва" не мало права приватної власності на нерухоме майно за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 та реєстрація такого права була відсутня на час укладення договору із Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Скіф". У зв`язку із відсутністю попередньої реєстрації права власності за продавцем, первинна реєстрація права приватної власності за Науково-виробничим товариством з обмеженою відповідальністю "Скіф" на підставі договору купівлі-продажу виробничого будинку також здійснена незаконно з огляду на неможливість придбання майна у юридичної особи, право власності за якою не було зареєстровано. Крім того, відповідно до листів КП "ДМБТІ" ДМР № 5048 від 14.05.2025 та № 6982 від 04.07.2025, станом на 31.12.2012 в КП "ДМБТІ" ДМР не значиться інвентаризаційна справа за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Богдана Хмельницького (стара назва - вулиця Героїв Сталінграда), буд. 153/1. Державна реєстрація права власності договору купівлі-продажу від 04.12.2002, укладеного між ТОВ Фірма "Елва" та НВ ТОВ "Скіф", КП "ДМБТІ" ДМР не проводилась. За інформацією Головного архітектурно-планувального управління Департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради № 12/19-221 від 21.05.2025, за даними містобудівного кадастру та Адресного плану міста Дніпра, адреса - проспект Богдана Хмельницького, 153/1 офіційно жодному об`єкту нерухомості на території міста не надавалась, відповідний розпорядчий документ, на підставі якого було присвоєно або змінено цю адресу, відсутній. За інформацією Департаменту правового забезпечення Дніпровської міської ради, цивільно-правові угоди між міською радою та фізичними або юридичними особами, стосовно земельної ділянки за вказаною вище адресою, не укладались та міською радою, або її виконавчим комітетом, не приймались рішення щодо земельної ділянки за вказаною адресою. З листа Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради № 6/5-1298 від 03.07.2025 встановлено, що в Реєстрі об`єктів права комунальної власності Дніпровської міської територіальної громади відсутній запис про об`єкт нерухомого майна по проспект Богдана Хмельницького, 153/1. Відповідно до бази даних "Оренда об`єктів комунальної власності" договори оренди об`єкта нерухомого майна за вказаною адресою, не укладалися. Актом обстеження земельної ділянки від 03.07.2025 за №0368, проведеним інспекцією з державного контролю за використанням та охороною земель Дніпровської міської ради встановлено, що площа несформованої земельної ділянки становить 0,1353 га. За даними інформаційної бази містобудівного кадастру, містобудівні умови та обмеження для проєктування об`єкта будівництва за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, Головним архітектурно-планувальним управлінням департаменту по роботі з активами Дніпровської міської ради, не надавались (лист №12/19-293 від 04.07.2025). Крім того, в Управлінні державного архітектурно-будівельного контролю Дніпровської міської ради (лист № 10/1-160 від 04.07.2025) відомості щодо реєстрації дозвільної документації (повідомлення про початок виконання підготовчих та будівельних робіт або дозвіл) чи документи, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів (декларації про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат) по об`єкту, розташованому за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 -відсутні. Водночас, наявність у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно об`єкту нерухомого майна - будівлі, відкриття розділу та первинна реєстрація права власності на який проведена на підставі договору купівлі-продажу від 04.12.2002 із ознаками фіктивності, порушує права Дніпровської міської ради щодо користування та розпорядження земельною ділянкою комунальної власності;

- прокурор зауважує, що безпідставне набуття права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суперечить засадам містобудівної діяльності в Україні, визначених Законом України "Про основи містобудування", є перешкодою у розв`язанні питань прогнозування розвитку, планування і забудови населених пунктів, регулювання земельних відносин, створення соціальної, інженерної і транспортної інфраструктури через відсутність можливості належного ведення містобудівного кадастру призводить до порушення майнових прав та інтересів територіальної громади на дотримання законного порядку користування, володіння, розпорядження та відчуження земельної ділянки комунальної власності. Таким чином, відповідачем незаконно використовується земельна ділянка, що є підставою для усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та її повернення, шляхом знесення самочинного будівництва, та скасування державної реєстрації права власності із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, у судовому порядку;

- прокурор зазначає, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення;

- прокурор вказує, що з урахуванням того, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" (колишня назва - НВ ТОВ "Скіф"), маючи зареєстроване право власності на нерухоме майно, не обмежене в розпорядженні таким майном, відсутність заборони здійснювати дії по відчуженню майна, розташованого за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, реєстрація права власності на яке оскаржується прокурором, може призвести до відчуження цього майна з метою утруднення чи унеможливлення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області у справі за позовом прокурора, що в свою чергу свідчить про наявність підстав для забезпечення позову прокурора;

- прокурор звертає увагу на те, що предметом позову є вимоги прокурора в інтересах держави в особі Дніпровської міської ради до відповідача про зобов`язання усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом припинення володіння майном, що розташоване за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1, із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна. Тож, в умовах вільного володіння Товариством з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" (колишня назва НВ ТОВ "Скіф") має достатні можливості для розпорядження спірним об`єктом нерухомості, а саме: будівлею, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 (реєстраційний номер нерухомого майна 101), в тому числі шляхом подальшого укладення правочинів, спрямованих на відчуження майна, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову прокурора. Враховуючи вказане, прокурор просить суд здійснити забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії на нерухоме майно з метою унеможливлення відчуження майна та зміну його адреси. При цьому прокурор зазначає, що обраний ним вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав відповідача ТОВ "БК "Січеслав", оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власника, а обмежується лише можливість розпоряджатися ним;

- прокурор виснує, що з урахуванням викладеного, приймаючи до уваги наявність зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовних вимог та наявності достатніх доказів того, що вчиняються дії, які перешкоджають розв`язанню спору по суті, наявні обґрунтовані доводи щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, адже вбачається очевидність порушення інтересів позивача, тому з метою ефективного захисту інтересів територіальної громади міста у даному судовому процесі необхідним є вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу та будь-яким іншим особам вчиняти певні дії щодо земельної ділянки та самочинно збудованого нерухомого майна - будівлі, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1. Також прокурор зауважує, що такий захід забезпечення позову не несе загрози завдання збитків відповідачу та є співмірним до заявлених позовних вимог.

Нормами статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду заяви,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до вказаної норми закону, Центральною окружною прокуратурою міста Дніпра подано заяву про забезпечення позову, в якій прокурор просить суд заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна - будівлі, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

На думку прокурора невжиття заходів забезпечення позову призведе до істотного ускладнення виконання рішення суду або взагалі унеможливить його виконання.

Суд, розглянувши заяву Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову, вважає за необхідне її задовольнити, з огляду на наступне.

Частинами 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Згідно з частиною 1 статті 11 Господарського процесуального кодексу України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Відповідно до частини 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

За змістом цієї норми обґрунтування необхідності забезпечення позову полягає в доказуванні обставин, з якими пов`язано вирішення питання про забезпечення позову. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача.

Забезпечення позову є засобом запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, тому у вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Питання задоволення заяви про застосування заходів забезпечення позову вирішується судом у кожному конкретному випадку, виходячи з характеру обставин справи, що дозволяють зробити висновок про те, що невжиття таких заходів матиме наслідки, визначені в частині 2 статті 136 Господарського процесуального кодексу України.

Позивач має право на превентивний захист судом свого права у випадку, коли ще немає порушення, однак є підстави передбачити можливість такого порушення. Однією з форм такого превентивного судового захисту, по суті, і є заходи забезпечення позову.

Суд указує, що обрання належних, відповідних предмету спору, заходів забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвідношення заходів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що, зрештою, дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

У частині 1 статті 137 Господарського процесуального кодексу України визначено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; передачею речі, що є предметом спору, на зберігання іншій особі, яка не має інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

Відповідно до частин 3, 4 статті 137 Господарського процесуального кодексу України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

При цьому особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених статтею 74 Господарського процесуального кодексу України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Забезпечення позову - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволення вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Під час вирішення питання щодо забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті і не вирішується ним під час розгляду заяви про забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не повинен надавати оцінку доказам в обґрунтування позовних вимог, робити висновки про існування або відсутність підстав для задоволення позову. У першу чергу суд має оцінити доводи заявника на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Ураховуючи те, що прокуратура звернулась до суду з немайновими позовними вимогами, судове рішення в разі задоволення яких не вимагатиме примусового виконання, в даному випадку не має взагалі застосуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, а має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову, як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. При цьому в такому немайновому спорі має досліджуватися, чи не призведе невжиття заявлених заходів забезпечення позову до порушення вимоги щодо справедливого та ефективного захисту порушених прав, оскільки позивач не зможе їх захистити в межах одного цього судового провадження за його позовом без нових звернень до суду.

Така правова позиція викладена в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 16.08.2018 у справі № 910/1040/18, а також у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.12.2018 у справі № 912/1616/18, від 26.09.2019 у справі № 917/751/19, від 15.01.2020 у справі № 915/1912/19, від 11.02.2021 у справі № 915/1185/20.

При вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд зобов`язаний здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів і дослідити подані в обґрунтування заяви докази та встановити наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги.

Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.07.2021 у справі № 914/2072/20.

Законом не визначається перелік відповідних доказів, які повинна надати особа до суду під час звернення із заявою про забезпечення позову, а тому суди у кожному конкретному випадку повинні оцінювати їх на предмет належності, допустимості, достовірності та вірогідності.

Заборона вчинення реєстраційних дій є одним із визначених законом заходів забезпечення позову, який передбачений, зокрема, Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Суд звертає увагу, що відчуження товариством, яке визначив прокурор відповідачем в даній справі, в будь-який спосіб нерухомого майна призведе до зміни власника цього майна, а тому прокуратура буде змушена знову звертатися до суду з позовом до нового власника нерухомого майна.

Ураховуючи вищевикладене, припущення про те, що у випадку відчуження спірного нерухомого майна прокуратура не захистить у межах одного судового провадження права Дніпровської міської ради, є обґрунтованим.

Отже, суд вважає, що у випадку відчуження спірного нерухомого майна та невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення реєстраційних дій прокуратура не зможе захистити в межах одного цього судового провадження права Дніпровської міської ради без нових звернень до суду.

Суд відзначає, що вжиття заходів забезпечення позову щодо заборони вчинення реєстраційних дій спрямоване виключно на збереження існуючого становища до прийняття рішення в цій справі та на ефективний захист порушених прав та інтересів Дніпровської міської ради в межах заявлених позовних вимог та уникнення порушення прав та законних інтересів третіх осіб, які не є учасниками даного спору.

Вжиття таких заходів забезпечення позову сприятиме захисту та поновленню порушених прав Дніпровської міської ради та виконанню в подальшому рішення суду в разі задоволення позовних вимог прокуратури.

Ураховуючи вищевикладене, беручи до уваги межі заявлених позовних вимог, суд вбачає наявність зв`язку між указаними заходами забезпечення позову і предметом спору. Вжиття наведених заходів забезпечення позову сприятиме запобіганню порушення прав Дніпровської міської ради до моменту вирішення спору в суді та в разі задоволення позову забезпечить можливість виконання рішення суду.

Спірне нерухоме майно може бути передане в користування іншій особі, як наслідок, остаточне рішення суду (у випадку задоволення позову), прийняте через певний час після ініціювання судового провадження, вже не зможе належним чином ефективно захистити порушені права та інтереси Дніпровської міської ради, а також зумовить необхідність звернення з іншим позовом до суду.

Ураховуючи вищевикладене, суд вважає вжиті заходи забезпечення позову обґрунтованими, адекватними та співмірними із заявленими позовними вимогами та такими, що забезпечують збалансованість інтересів сторін.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

В частині 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідача чи інших осіб, та спрямовані на те, щоб не допустити перехід права власності до третіх осіб, що унеможливить виконання рішення у даній справі та призведе до необхідності звернення до суду з іншими позовами, більше того, такі заходи носять тимчасовий характер, що є адекватною мірою та балансом інтересів сторін у такій ситуації.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у Постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Керуючись статтями 42, 136, 137, 138, 139, 140, 141, 232, 233, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України , суд

УХВАЛИВ:

Заяву Центральної окружної прокуратури міста Дніпра про забезпечення позову - задовольнити.

Заборонити Товариству з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" (проспект Олександра Поля, будинок 36, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 13929269) та будь-яким іншим особам, у тому числі суб`єктам державної реєстрації прав (державним реєстраторам, приватним та державним нотаріусам) вчиняти будь-які дії пов`язані з державною реєстрацією речових прав щодо об`єкту нерухомого майна - будівлі, загальною площею 458,6 кв. м, що розташована за адресою: м. Дніпро, проспект Богдана Хмельницького, 153/1 (реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 101).

Стягувачем за даною ухвалою є: Дніпровська міська рада (проспект Дмитра Яворницького, будинок 75, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 26510514).

Боржником за даною ухвалою є: Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельна компанія "Січеслав" (проспект Олександра Поля, будинок 36, м. Дніпро, 49000; ідентифікаційний код 13929269).

Ухвала про забезпечення позову набирає законної сили - 11.07.2025, підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому чинним законодавством України для виконання судових рішень, та може бути пред`явлена до виконання в строк до 12.07.2028.

Ухвала з урахуванням пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" має статус виконавчого документа. В силу статті 129-1 Конституції України та статті 144 Господарського процесуального кодексу України ця ухвала є обов`язковою для виконання всіма органами, організаціями та посадовими особами на всій території України.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Повна ухвала складена та підписана - 11.07.2025.

Суддя Ю.В. Фещенко