cправа № 921/110/23(921/490/24)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Білоуса В.В., Васьковського О.В.,
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,
учасники справи:
позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю "Тіерра"
представник позивача - не з`явився
відповідач - Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеанда"
представник відповідача - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні заяву
Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеанда"
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом
Товариства з обмеженою відповідальністю "Тіерра"
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеанда"
про визнання недійсним договору поставки та стягнення 6 153 940,00 грн.
у межах справи № 921/110/23
про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЄРРА"",-
1. Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 14.03.2023 відкрито провадження у справі № 921/110/23 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю "ТІЄРРА" (далі - ТОВ "ТІЕРРА", боржник, позивач), введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, введено процедуру розпорядження майном боржника, розпорядником майна боржника призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
2. Постановою Господарського суду Тернопільської області від 25.06.2024, зокрема, ТОВ "ТІЕРРА" визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором призначено арбітражного керуючого Демчана О.І.
3. ТОВ "ТІЄРРА" в особі ліквідатора боржника арбітражного керуючого Демчана О.І. звернулось до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеанда" (далі - ТОВ "Алеанда", відповідач) про визнання недійсним договору поставки та стягнення 6 153 940,00 грн.
4. Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 у справі № 921/110/23 (921/490/24), залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2025, відмовлено у задоволенні позову.
5. ТОВ "ТІЕРРА" в особі ліквідатора, арбітражного керуючого Демчана О.І. звернулося з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024 на додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2025 у справі № 921/110/23 (921/490/24), з вимогою прийняти нове рішення, яким позовну заяву задовольнити у повному обсязі, визнати недійсним договір поставки № 19/04-21/245/ОЖ від 19.04.2021, стягнути з ТОВ "Алеанда" на користь ТОВ "ТІЕРРА" суму коштів, сплачену за договором поставки № 19/04-21/245/ОЖ від 19.04.2021, в розмірі 6 153 940,00 грн.
6. Постановою від 24.06.2025 у справі № 921/110/23(921/490/24) Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду залишив без задоволення касаційну скаргу ТОВ "Тіерра" на рішення Господарського суду Тернопільської області від 16.12.2024, додаткове рішення Господарського суду Тернопільської області від 30.12.2024 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 25.03.2025, зазначені судові рішення залишив без змін.
7. За результатами касаційного оскарження представник ТОВ "Алеанда" - адвокат Решетов В.В. 24.06.2025 звернувся до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з ТОВ "ТІЕРРА" на користь ТОВ "Алеанда" витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн.
8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 921/110/23 (921/490/24) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Білоус В.В., суддя - Васьковський О.В., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 24.06.2025.
9. Ухвалою Верховного Суду від 30.06.2025 датою проведення судового засідання за заявою ТОВ "Алеанда" визначено 08.07.2025.
10. Представники сторін в судове засідання 08.07.2025 не з`явилися. Разом з тим, колегія суддів враховує, що явка учасників справи ухвалою від 30.06.2025 обов`язковою не визнавалася.
11. Розглянувши заяву ТОВ "Алеанда" про ухвалення додаткового рішення про стягнення з ТОВ "ТІЕРРА" на користь ТОВ "Алеанда" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. за розгляд справи у касаційному суді, Верховний Суд вважає, що зазначена заява підлягає частковому задоволенню, зокрема, з огляду на таке.
12. Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).
13. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
14. Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
15. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").
17. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
18. Тож, одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.
19. Водночас, процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.
20. Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
21. Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
22. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).
23. За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
24. Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
25. Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.
26. У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
27. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.
28. Водночас, у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. 29. Відтак, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).
30. У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
33. Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.
34. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.
35. Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
36. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
37. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.
39. Так, представник ТОВ "Алеанда" в порядку статті 124 ГПК України у відзиві від 10.06.2025 на касаційну скаргу зазначив, що попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат ТОВ "Алеанда" у цій справі у суді касаційної інстанції складається з витрат на правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн. Також у відзиві зазначено, що відповідні докази будуть надані суду протягом 5 днів з моменту ухвалення постанови Верховного Суду.
40. Отже, у цій справі заявник скористався своїм процесуальним правом, передбаченим частиною восьмою статті 129 ГПК України, та подав докази понесення ним судових витрат у виді професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, попередньо зробивши про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.
41. Відповідно до вимог статті 126 ГПК України представником ТОВ "Алеанда" надано копії документів, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме копії:
- Довіреності від 06.09.2024, виданої на адвоката Решетова В.В. у порядку передоручення через систему "Електронний суд";
- додаткової угоди від 20.05.2025 до договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.08.2024, за змістом пункту 1 якої пункт 2.1. Основного договору викласти в такій редакції: "Сума гонорару є фіксованою і становить: 35 000,00 грн, що сплачується за представництво інтересів Клієнта у справі № 921/110/23 (921/490/24) в суді першої інстанції: 11 000,00 грн., що сплачується за представництво інтересів Клієнта в справі № 921/110/23 (921/490/24) в суді апеляційної інстанції; 20 000,00 грн., що сплачуються за представництво інтересів Клієнта в справі № 921/110/23 (921/490/24) в суді касаційної інстанції";
- акта приймання-передачі послуг по договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.08.2024, за змістом якого клієнту надані послуги з підготовки та подання до Касаційного господарського суду відзиву від 10.06.2025 на касаційну скаргу у справі № 921/110/23(921/490/24) та представництва інтересів Клієнта в судовому засіданні Касаційного господарського суду (в режимі відеоконференції) 24.06.2025 у справі №921/110/23 (921/490/24).
42. Зазначені докази підтверджують, що на дату винесення судом рішення вартість прийнятих послуг та гонорару адвоката відповідно до підписаного Договору про надання правової (правничої) допомоги від 27.08.2024, додаткової угоди від 20.05.2025 до договору про надання правової допомоги від 27.08.2024, рахунків та платіжної інструкції складає 20 000,00 грн.
43. Колегія суддів враховує, що касаційна скарга була залишена без задоволення Верховним Судом.
44. Водночас, колегія суддів враховує ступінь складність справи, а також те, що скаржник скористався своїм правом, передбаченим частинами п`ятої та шостої статті 126 ГПК України, щодо подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та з метою доведення їх неспівмірності.
45. Так, у запереченнях позивача зазначено, що відзив, фактично, зводиться до цитування висновків судів попередніх інстанцій, а також висновків Верховного Суду, на які посилався скаржник у касаційній скарзі, відповідно, написання цього відзиву значної додаткової юридичної роботи не потребувало. Крім того, до складу виконаних робіт відповідач включив участь у одному судовому засіданні 24.06.2025.
46. При цьому, представник ТОВ "Алеанда" брав участь цьому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду (із застосуванням власних технічних засобів), відповідно як додаткового робочого часу для участі в такому засіданні, так і додаткових витрат, пов`язаних із прибуттям у судове засідання, вчинення відповідних дій не потребувало.
47. Отже, надані послуги зводяться до складання з уже сформованої позиції відповідача, та викладених в рішеннях судів попередніх інстанцій висновків, відзиву на касаційну скаргу, та участі представника в одному судовому засіданні в режимі відеоконференції.
48. Суд звертає увагу, що укладений між адвокатом і клієнтом договір та визначені у такому договорі суми гонорару не є безумовною підставою для стягнення таких сум на користь учасника справи, на користь якого було прийняте судове рішення.
49. Принцип невтручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом передбачає відсутність у суду повноважень будь-яким чином безпосередньо впливати на сторін договору та на укладення як договору в цілому, так і щодо його окремих положень. Також суд не наділений повноваженнями втручатися у розрахунки між клієнтом та його адвокатом, не є стороною договірних відносин.
50. З огляду на надані заявником докази, наявні матеріали справи та заперечення скаржника, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, розумності та співмірності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку колегії суддів не є занадто складною), судова колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню судові витрати на правову допомогу в розмірі 10 000,00 грн.
На підставі викладеного та керуючись статтями 126, 129, 240, 244, 281, 283, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Алеанда" про ухвалення додаткового рішення у справі № 921/110/23 (921/490/24) про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції задовольнити частково.
3. Доручити Господарському суду Тернопільської області видати наказ.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді В.В. Білоус

О.В. Васьковський