ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"08" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/2342/24

Господарський суд Київської області у складі судді Д.Г.Зайця, розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2342/24

за позовом Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль», Київська обл., Бориспільський р-н, с. Гора

до Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД», Київська обл., Бориспільський р-н, с. Мартусівка

про стягнення 629700,00 грн. штрафу за договором №80.1-14/1-25 від 09.09.2014 та зобов`язання вчинити дії

секретар судового засідання Д.С.Бабяк

представники:

від позивача (стягувача) М.Гарбунова

від відповідача (боржника) не зявився

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Рішенням Господарського суду Київської області від 19.05.2025 року (суддя Бабкіна В.М.) закрито провадження у справі в частині позовних вимог про зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» виконати зобов`язання, встановлені у пп. 2.2.2 п. 2.2 договору №80.1-14/1-25 від 09.09.2014, а саме: надати Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2022 р., квітень 2022 р., травень 2022 р., червень 2022 р., липень 2022 р., серпень 2022 р., вересень 2022 р., жовтень 2022 р., листопад 2022 р., грудень 2022 р., січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р., липень 2023 р., серпень 2023 р., вересень 2023 р. Решту позовних вимог задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» на користь Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» 233250,00 грн. штрафу та 8020,18 грн. судового збору. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

До суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» через систему «Електронний суд» надійшла заява б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 року у справі №911/2342/24.

Ухвалою суду від 17.06.2025 року прийнято заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2342/24 до розгляду та призначено розгляд заяви на 08.07.2025.

До суду від Державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» через систему «Електронний суд» надійшли заперечення б/н від 23.06.2025 на заяву боржника про розстрочення виконання рішення.

Представник позивача (стягувача) у судовому засіданні 08.07.2025 року проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду заперечив.

Представник відповідача (боржника), належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засіданні 08.07.2025 року не з`явився.

Розглянувши у судовому засіданні 08.07.2025 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2342/24 судом встановлено наступне.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 2, ч. 1 ст. 18, ст. 326 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), основними засадами (принципами) господарського судочинства, зокрема, є принцип обов`язковості судового рішення.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. 1 ст. 327 ГПК кодексу України, виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Статтею 331 ГПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Право сторони звернутися із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення суду передбачене також ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо).

Системний аналіз зазначених норм законодавства свідчить, що закон не передбачає конкретного переліку обставин, які є підставою для відстрочення або розстрочення виконання рішення суду, а лише встановлює критерії для їх визначення, надаючи суду можливість у кожному конкретному випадку вирішувати питання про їх наявність з урахуванням усіх обставин справи.

Обґрунтовуючи подану заяву про розстрочення виконання рішення ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» зазначено, що До моменту повномасштабного вторгнення, Відповідач здійснював господарську діяльність з утримання та експлуатації магазинів безмитної торгівлі. Відповідно до положень ст. 420 Митного кодексу України магазин безмитної торгівлі це спеціалізований торговельний заклад, розташований у пункті пропуску через державний кордон України, відкритому для міжнародного сполучення та призначений для реалізації товарів, поміщених у митний режим безмитної торгівлі. Магазини безмитної торгівлі здійснюють продаж товарів громадянам, які виїжджають за межі митної території України, а також пасажирам міжнародних рейсів, які виконуються повітряними транспортними засобами комерційного призначення, що експлуатуються резидентами. Через високий ризик авіаційній безпеці для цивільної авіації, згідно з вимогами Повітряного кодексу України та Положення про використання повітряного простору України, повітряний простір України для цивільних користувачів повітряного простору залишається закритим. Отже функціонування магазинів безмитної торгівлі не можлива без відновлення роботи міжнародного пункту пропуску через державний кордон України для повітряного сполучення «Бориспіль» та міжнародного аеропорту «Бориспіль». Враховуючі вищеозначені обставини, підтримання діяльності Відповідача, починаючи з березня 2022 року, є збитковою, що підтверджується Звітами про фінансовий стан на 31 грудня 2023 та на 2024 рік. Крім того, відповідач зазначив, що зобов`язання, встановлені у пп. 2.2.2 п. 2.2 договору №80.1-14/1-25 від 09.09.2014, а саме: надати Державному підприємству «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» довідки про чистий дохід, отриманий від діяльності в орендованому приміщенні за березень 2022 р., квітень 2022 р., травень 2022 р., червень 2022 р., липень 2022 р., серпень 2022 р., вересень 2022 р., жовтень 2022 р., листопад 2022 р., грудень 2022 р., січень 2023 р., лютий 2023 р., березень 2023 р., квітень 2023 р., травень 2023 р., червень 2023 р., липень 2023 р., серпень 2023 р., вересень 2023 р. виконано у повному обсязі, а провадження у справі, в цій частині, закрито.

У зв`язку з наведеним, заявник просить суд розстрочити виконання рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 року у справі №911/2342/24 відповідно до наведеного у заяві графіка.

Позивач (стягувач) проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення заперечив, зауваживши у свої запереченнях від 26.06.2025 року на тому, що обставини скрутного фінансового становища боржника в розрізі ст. 331 ГПК України не являються виключними обставинами, з якими закон пов`язує можливість розстрочення виконання судового рішення. ДП МА «Бориспіль» жодним чином не перешкоджало та не обмежувало ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» у доступі до орендованого приміщення. Рішення про зупинення діяльності ДП МА «Бориспіль» не приймалися, а тому, ДП МА «Бориспіль» продовжує здійснювати свою діяльність, серед іншого, забезпечує працездатність терміналів та інфраструктури аеропорту в цілому (будівлі, споруди, утримання доріг та їх зберігання в гарному стані, комунікаційні мережі тощо) та виконує свої зобов`язання перед контрагентами з якими укладені договори, зокрема, в частині надання послуг, які передбачені договорами про відшкодування витрат Балансоутримувача на утримання орендованого нерухомого майна та надання комунальних послуг Орендарю, та не обмежує здійснення господарської діяльності у відповідності до умов Договору №80.1-14/1-25 від 09.09.2014 року. Закриття повітряного простору України, призупинення надання аеронавігаційних послуг у повітряному просторі України не звільняє ТОВ «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» від виконання зобов`язань, передбачених Договором №80.1-14/1-25 від 09.09.2014 року. З моменту прийняття рішення у справі №911/2342/24 і по теперішній час, відповідачем не вжито жодних дій, які б свідчили про його наміри до виконання рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 у справі №911/2342/24 в частині сплати штрафу.

Із системного аналізу положень ГПК України вбачається, що задоволення заяв, зокрема, про відстрочку або розстрочку виконання рішення, можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють виконання рішення, враховуючи, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи.

Крім того, наведеними вище нормами ГПК України встановлено, що розстрочка або відстрочка виконання рішення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках за наявності підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, та доказів, що підтверджують наявність таких підстав.

Особа, яка подала заяву про розстрочку або відстрочку виконання рішення, повинна довести наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення господарського суду у справі.

Винятковість обставин, які повинні бути встановлені судом щодо надання розстрочки або відстрочки виконання судового рішення, повинні бути підтверджені відповідними засобами доказування.

Отже, в основу ухвали про надання розстрочки або відстрочки виконання рішення суду має бути покладений обґрунтований висновок про наявність обставин, що ускладнюють або роблять неможливим виконання рішення.

Оскільки, ГПК України не визначає переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання, то суд повинен оцінювати докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами норм ГПК України.

Зокрема, за приписами ч. 1, 3 ст. 13, ст. 73, ч. 1 ст. 74, ст. 76-79, ч. 1, 2 ст. 86 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

На підтвердження обставин, що ускладнюють виконання рішення Господарського суду Київської області від 19.05.2025 у справі №911/2342/24, заявник долучив до заяви Звіти про фінансовий стан на 31 грудня 2023 року та на 2024 рік.

На думку суду, наведені відповідачем доводи не є доказом наявності виняткових обставин, достатніх та необхідних для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст.ст. 73, 74, 76, 77, 331 ГПК України та не доводять неможливість виконання рішення суду у даній справі.

Суд зауважує, що сплата відповідачем заборгованості на користь позивача за рішенням суду у даній справі не може ставитись в залежність від фінансових результатів господарської діяльності відповідача, зокрема, скрутне фінансове становище юридичної особи в будь-якому разі не є тією обставиною, яка б давала підстави для розстрочення виконання судового рішення.

Також, вирішуючи питання про надання відстрочки або розстрочки виконання рішення суду, суд повинен враховувати інтереси позивача (стягувача), зокрема й категоричну незгоду останнього на надання відповідачу такої відстрочки або розстрочки.

Судом враховано, що представник позивача (стягувача) у своїх письмових запереченнях заперечив щодо задоволення заяви відповідача (боржника).

Крім того, суд звертає увагу заявника, що останнім не надано жодних гарантій, що рішення суду буде ним виконуватись, зокрема, не обґрунтовано яким чином та за рахунок яких коштів; не надано доказів, які б підтверджували його дійсні наміри щодо вжиття заходів, спрямованих на фактичне виконання рішення протягом зазначеного часу тощо.

Статтею 129-1 Конституції України встановлено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 18 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

У відповідності до ч. 1 ст. 326 ГПК України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2342/24.

Водночас, зазначене не перешкоджає повторно звернутись до суду із заявою в порядку ст. 331 ГПК України, надавши відповідні докази.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 331 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «БФ ЕНД ГХ ТРЕВЕЛ РІТЕЙЛ ЛТД» б/н від 16.06.2025 року (вх. №5531 від 17.06.2025) про розстрочення виконання рішення у справі №911/2342/24 відмовити.

Ухвала набирає законної сили відповідно до ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена до Північного апеляційного господарського суду протягом 10 днів з дня підписання відповідно до ст.ст.254-256 Господарського процесуального кодексу України.

Дата складення повної ухвали 11.07.2025 року.

Суддя Д.Г. Заєць