ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

"10" липня 2025 р. Справа№ 15/81 (910/14938/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Остапенка О.М.

суддів: Сотнікова С.В.

Отрюха Б.В.

за участю секретаря судового засідання Карпової М.О.

у присутності представників сторін:

від ТОВ "Стінком Плюс": Снісаренко Д.І. згідно ордера

від Мінекономіки України: Колода Є.Г. згідно витягу з ЄДР

від Фонду держмайна України: Прикмета І.П. згідно витягу з ЄДР

розглядаючи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінком Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 року

у справі №15/81(910/14938/24) (суддя Омельченко Л.В.)

за позовом Міністерства економіки України

до 1. Товариства з обмеженою відповідальністю "Стінком Плюс"

2. Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський

радіозавод"

про визнання недійсними результатів публічних відкритих торгів, договору купівлі-продажу та повернення майна

у межах справи №15/81

за заявою Українського акціонерного промислово-інвестиційного банку

до Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Київський радіозавод"

про банкрутство

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 року у справі №15/81(910/14938/24) задоволено клопотання Міністерства економіки України та замінено позивача у справі №15/81(910/14938/24) - Міністерство економіки України його правонаступником - Фондом державного майна України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою місцевого господарського суду, ТОВ "Стінком Плюс" звернулось до апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 року у даній справі.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2025 року вказану апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Пантелієнко В.О.

У зв`язку з перебуванням судді Пантелієнко В.О. у відпустці витягом з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.02.2025 року для розгляду справи №15/81(920/14938/24) сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя - Остапенко О.М., судді: Отрюх Б.В., Сотніков С.В.

Ухвалою суду від 13.02.2025 відкладено вирішення питання про відкриття чи відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Стінком Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 року у справі №15/81(910/14938/24), повернення даної апеляційної скарги або залишення її без руху до надходження матеріалів справи до Північного апеляційного господарського суду та витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №15/81(910/14938/24).

24.02.2025 року супровідним листом Господарського суду міста Києва №15/81(910/14938/24)/1075/25 від 21.02.2025 року витребувані матеріали даної справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 03.03.2025 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Стінком Плюс" на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 року у справі №15/81(910/14938/24), встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу та призначено справу до розгляду на 17.04.2025 року за участю повноважних представників учасників провадження у справі.

У поданому суду відзиві на апеляційну скаргу Міністерство економіки України просить залишити її без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду першої інстанції - без змін.

Ухвалою суду від 17.04.2025 року за клопотанням Міністерства економіки України розгляд справи відкладено на 28.05.2025 року на підставі положень ст.216 ГПК України у зв`язку із розглядом Верховним Судом касаційної скарги на постанову суду апеляційної інстанції у справі №15/81(910/14936/24), прийнятої за фактично ідентичних обставин за наслідками перегляду ухвали місцевого господарського суду про заміну позивача правонаступником.

Ухвалою суду від 28.05.2025 року за клопотанням Міністерства економіки України та ТОВ "Стінком Плюс" розгляд справи відкладено на 10.07.2025 року на підставі положень ст.216 ГПК України, оскільки обставини, які слугували підставою для відкладення розгляду справи в судовому засіданні 17.04.2025 року, не відпали.

До початку судового засідання від Міністерства економіки України надійшли додаткові пояснення по справі, а від ТОВ "Стінком Плюс" - клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату, яке мотивовано необхідністю надання представнику часу для ознайомлення із постановою Верховного Суду від 25.06.2025 року у справі №15/81(910/14936/24) та надання додаткових пояснень по справі.

В судовому засіданні 10.07.2025 року суддею Сотніковим С.В. заявлено самовідвід у справі №15/81(910/14938/24), який мотивовано наявністю обставин, які, на його думку, можуть викликати неупередженість вказаного судді при розгляду даної справи.

Розглянувши в судовому засіданні подану заяву про самовідвід судді Сотнікова С.В. та заслухавши позиції представників учасників провадження у справі з цього приводу, колегія суддів дійшла висновку про відмову у її задоволенні з огляду на наступне.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованою Верховною Радою України (Закон України від 17.07.1997 №475/97-ВР), закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Бочан проти України" (Заява №7577/02) від 03.05.2007 суд нагадує, що "безсторонність", в сенсі п. 1 статті 6, має визначатися відповідно до суб`єктивного критерію, на підставі особистих переконань та поведінки конкретного судді у конкретній справі - тобто, жоден з членів суду не має проявляти будь-якої особистої прихильності або упередження, та об`єктивного критерію - тобто, чи були у судді достатні гарантії для того, щоб виключити будь-які легітимні сумніви з цього приводу. Відповідно до об`єктивного критерію має бути визначено, чи наявні факти, що можуть бути перевірені, які породжують сумніви щодо відсутності безсторонності судів. У цьому зв`язку навіть зовнішні ознаки мають певне значення. Ключовим питанням є питання довіри, яку суди в демократичному суспільстві мають вселяти суспільству і, перш за все, сторонам у процесі.

В рішенні у справі "Олександр Волков проти України" від 09.01.2013 зазначено наступне. (104) Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (ІІ) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах "Фей проти Австрії", від 24.02.1993, Series A N 255, пп. 28 та 30, та "Веттштайн проти Швейцарії", заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-XII). (105) Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі "Кіпріану проти Кіпру", заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-XIII). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства", п. 32, Reports 1996-III). (106) У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, "має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється". Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26.10.1984 у справі "Де Куббер проти Бельгії", Series A, №86). (107) Насамкінець, концепції незалежності та об`єктивної безсторонності тісно пов`язані між собою та залежно від обставин можуть вимагати спільного розгляду (див. рішення у справі "Сасілор-Лормін проти Франції", заява №65411/01, п.62, ECHR 2006-XIII).

Колегія суддів керується ч. 1 ст. 24 Конституції України, відповідно до якої громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Кожен суддя колегії об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснює правосуддя, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснює повноваження та виконує обов`язки судді, дотримуючись етичних принципів і правил поведінки судді, підвищує свій професійний рівень, не вчиняє дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 09.11.2006 сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Відвід - це процесуальний інститут, що містить умови, за яких особа не може брати участі у конкретній справі.

Статтею 39 ГПК України встановлено, що:

- питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі;

- питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість;

- якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У цьому випадку вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Згідно ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо:

1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу;

2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі;

3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи;

5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді;

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу;

До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Колегія суддів зауважує, що головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. Європейський суд з прав людини зазначає, що "у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду".

Висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.

Відповідно до ч. 3 ст. 38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як вбачається з поданої заяви, в обґрунтування заявленого відводу суддя Сотніков С.В. посилається на те, що він приймав участь при ухваленні постанови Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2025 року у справі №15/81(910/14936/24), прийнятої за фактично ідентичних обставин за наслідками перегляду ухвали місцевого господарського суду про заміну позивача правонаступником, чим висловив свою думку у схожих спірних правовідносинах. Разом з тим, таку постанову було скасовано постановою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 25.06.2025, що в свою чергу, на думку судді Сотнікова С.В., є підставою для його самовідводу.

Однак, на переконання більшості членів колегії суддів, наведені в заяві обставини не є беззаперечною підставою для відводу судді у розгляді справи у розумінні ГПК України, оскільки в даному випадку скасованим є прийняте за участю судді Сотнікова С.В. судове рішення в іншій справі.

При цьому, предметом оскарження у справі №15/81(910/14936/24) була процедурна ухвала суду першої інстанції, а саме: вирішення процесуального питання про наявність чи відсутність підстав для заміни сторони правонаступником, а тому скасування в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції не свідчить про неможливість судді Сотнікова С.В. розглядати інші подібні справи.

Посилання у заяві на висловлення своєї думки у схожих спірних правовідносинах також не береться судом до уваги у якості підстави для самовідводу, оскільки таке висловлення відбулось за відсутності висновків суду касаційної інстанції щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, тобто до прийняття Верховним Судом відповідної постанови від 25.06.2025 року у справі №15/81(910/14936/24).

При цьому, у заяві не наведено будь-якого обґрунтування незгоди судді Сотнікова С.В. з викладеними у згаданій справі висновками Верховного Суду.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви судді Сотнікова С.В. про самовідвід у справі №15/81(910/14938/24) та вважає за можливе подальше слухання справи у раніше визначеному складі суду.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 35, 36, 39, 234, 235 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви судді Сотнікова С.В. про самовідвід у справі №15/81(910/14938/24) відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після її проголошення та оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали підписано 15.07.2025 року.

Головуючий суддя О.М. Остапенко

Судді С.В. Сотніков

Б.В. Отрюх