ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/2762/20

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Картере В.І. - головуючий, Пєсков В.Г., Погребняк В.Я.,

за участю секретаря судового засідання Заріцької Т.В.,

представників учасників справи:

ОСОБА_1 - особисто та представника ОСОБА_2 ,

арбітражної керуючої Орлової Т.А. - не з`явився,

ОСОБА_3 - не з`явився,

ОСОБА_4 - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу арбітражної керуючої Орлової Тетяни Анатоліївни

на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 (колегія суддів у складі: Аленін О.Ю. - головуючий, Принцевська Н.М., Філінюк І.Г.)

та ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 (суддя Найфлейш В.Д.)

у справі №916/2762/20

за заявою ОСОБА_1

про неплатоспроможність,

ВСТАНОВИВ:

Хід розгляду справи

1. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.10.2020 відкрито провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 , введено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 , введено мораторій на задоволення вимог кредиторів, керуючим реструктуризацією призначено арбітражну керуючу Дарієнко Ольгу Валентинівну.

2. 15.12.2020 постановлено ухвалу за результатами попереднього засідання суду, якою визнано вимоги кредиторів боржника, а саме Акціонерного товариства "Альфа-Банк" в сумі 368573,18 грн; ОСОБА_4 в сумі 279695,05 грн; ОСОБА_3 в сумі 1706049,70 грн.

3. Постановою Господарського суду Одеської області від 16.02.2021 припинено процедуру реструктуризації боргів ОСОБА_1 та повноваження керуючої реструктуризацією - арбітражної керуючої Дарієнко О.В.; визнано банкрутом ОСОБА_1 ; введено стосовно ОСОБА_1 процедуру погашення боргів; керуючим реалізацією майна призначено арбітражного керуючого Дарієнка Віктора Дмитровича.

4. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 11.06.2024 задоволено заяву арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про припинення повноважень керуючого реалізацією за його заявою, відсторонено арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. від виконання повноважень керуючого реалізацією по цій справі.

5. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 04.07.2024 призначено керуючим реалізацією ОСОБА_1 арбітражну керуючу Орлову Тетяну Анатоліївну.

Стислий виклад вимог заяви боржника

6. У серпні 2024 року боржник звернувся до Господарського суду Одеської області з заявою, в якій просив суд виключити зі складу ліквідаційної маси майно, яке належить ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_5 :

- домоволодіння, загальною площею 119,8 кв.м, житловою площею 71,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ;

- земельну ділянку, площею 0,0237 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

7. В обґрунтування заяви боржник зазначив, що наведене майно є єдиним місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 , яка складається з самого боржника, його дружини ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6 , а його загальна площа не перевищує 120 квадратних метрів, а тому на підставі ч. 6 ст. 131 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) цей будинок та земельна ділянка, на якій він розташований, не підлягають включенню до складу ліквідаційної маси.

Фактичні обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

8. У власності банкрута перебуває нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та земельна ділянка площею 0,0237 га, на якій розташоване вказане домоволодіння.

9. За твердженням боржника, загальна площа названого домоволодіння складає 119,8 кв.м, що підтверджується технічним паспортом та висновком експерта, та є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, а тому згідно з ч. 6 ст. 131 КУзПБ воно не може бути включено до складу ліквідаційної маси.

10. В свою чергу, арбітражні керуючі у цій справі неодноразово під час розгляду справи наголошували на наявності обґрунтованих припущень, що з моменту отримання вказаних документів, боржник збільшив площу домоволодіння та наразі воно може складати більш ніж 120 кв.м, та відповідно має бути включено до ліквідаційної маси.

11. 04.04.2025 о 10:50 колегія суддів у складі: головуючого судді Аленіна О.Ю., суддів Принцевської Н.М. та Філінюка І.Г., а також секретаря судового засідання Чеголя Є.О., спеціаліста з числа працівників Південно-західного апеляційного господарського суду, який здійснював відеофіксацію Вербицького М.С. , прибули за адресою: АДРЕСА_1 , для здійснення огляду доказів за їх місцезнаходженням.

12. Також за вказаною адресою прибули боржник у справі та власник майна ОСОБА_1 , його представник адвокат Нестеренко С.В., представник арбітражної керуючої Орлової Т.А. - адвокат Дарієнко В.Д. та залучені учасниками справи спеціалісти, а саме Митніков Г.П. (інженер з інвентаризації нерухового майна, експерт), Жемаркін І.В. (інженер з інвентаризації нерухового майна, експерт) та Муравйова О.Ю. (інженер з інвентаризації нерухового майна, експерт).

13. За результатами проведеного огляду, спеціалістами Жемаркіним І.В. та Муравйовою О.Ю. надано до суду експлікацію приміщень житлового будинку та план поверху приміщень житлового будинку, відповідно до яких загальна площа приміщень цього житлового будинку складає 114,1 кв.м.

14. Також спеціалістами Жемаркіним І.В. та Муравйовою О.Ю. надано лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Одеське БТІ" від 04.04.2025, в якому повідомлено, що при проведенні технічної інвентаризації (уточнення лінійних розмірів приміщень) 04.04.2025 було встановлено, що загальна площа житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , складає 114,1 кв.м, житлова площа складає 74,9 кв.м.

15. В свою чергу, спеціалістом Митніковим Г.П. надано до суду ескізи внутрішніх обмірів житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (підвал, 1 поверх та 2 поверх), план поверху та експлікацію приміщень житлового будинку, згідно з якими загальна площа житлового будинку складає 114,9 кв.м.

16. Отже, за результатами проведеного огляду житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 , який належить боржникові на праві власності, спеціалістами, які залучені, як з боку боржника, так й з боку арбітражної керуючої, було встановлено, що загальна площа такого житлового будинку не перевищує 120 кв.м.

17. Наявні матеріали справи не містять, а учасниками справи не надано доказів на підтвердження того, що мати боржника ОСОБА_11 проживає спільно з боржником, веде з ним спільний побут і має взаємні права й обов`язки.

18. Згідно з довідками про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №К4-119280-ф/о від 29.05.2024, у належній матері боржника ОСОБА_11 частині будинку (що складає 43/100 частки домоволодіння, загальна площа якого становить 281,8 кв.м, житлова - 176,1 кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 , - проживає 7 осіб: ОСОБА_11 - з 16.11.1970; ОСОБА_12 - з 18.12.1992; ОСОБА_13 - з 09.09.1997; ОСОБА_14 - з 02.10.1991; ОСОБА_15 - з 18.10.2010; ОСОБА_16 - з 30.03.2012; ОСОБА_17 - з 23.04.2015.

Стислий виклад ухвали суду першої інстанції та постанови суду апеляційної інстанції

19. Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.12.2024, крім іншого, клопотання представника боржника про виключення майна із ліквідаційної маси домоволодіння та земельної ділянки задоволено. Виключено зі складу ліквідаційної маси домоволодіння, загальною площею 119,8 кв.м, житловою площею 71,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0237 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Клопотання арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про зобов`язання ОСОБА_1 негайно передати керуючому реалізацією для ознайомлення, проведення оцінки та реалізацію майно, яке належить ОСОБА_1 , технічні паспорти на нерухоме майно та документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на нерухоме та рухоме майно відхилено. В задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про примусове виселення банкрута та членів його сім`ї з домоволодіння відмовлено.

20. Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 залишено без змін.

21. Господарські суди виходили з того, що домоволодіння, належне ОСОБА_1 , становить площу менше 120 кв.м і є єдиним місцем проживання родини боржника, а мати боржника не пов`язана з ним спільним побутом та не проживає однією сім`єю, а тому в розумінні норм Сімейного кодексу України (далі - СК України) не є членом сім`ї.

Стислий виклад вимог касаційної скарги та узагальнення доводів скаржниці

22. Арбітражна керуюча Орлова Тетяна Анатоліївна (далі - скаржниця) звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025.

23. Підставою касаційного оскарження судових рішень скаржниця зазначає п. 1, п. 3 ч. 2 ст. 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

24. Скаржниця вважає, що господарські суди порушили норми процесуального та неправильно застосували норми матеріального права, зокрема ст. 132 КУзПБ.

25. Скаржниця зазначає, що господарські суди не врахували під час розгляду справи висновок Верховного Суду щодо застосування ч. 5 ст. 116 КУзПБ, який викладений у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20.

26. На думку скаржниці, відсутній висновок щодо застосування ч. 6 ст. 131 КУзПБ у подібних правовідносинах. Скаржниця вважає, що необхідно сформувати висновок щодо таких питань: 1) кого саме необхідно вважати членом сім`ї боржника, щоб визначити чи є житло боржника єдиним місцем проживання сім`ї боржника чи ні; 2) під час застосування ч. 6 ст. 131 КУзПБ сім`єю боржника слід вважати тих осіб, яких перелічено в абз. 2 ч. 5 ст. 116 КУзПБ чи тих осіб, які визначаються відповідно до ч.ч. 2 та 4 ст. 3 СК України та абзацу 5 п. 6 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 03.06.1999 №5-рп/99 у справі про офіційне тлумачення терміну "член сім`ї", або можливо є якийсь інший порядок визначення осіб, які є сім`єю боржника у справі про неплатоспроможність; 3) чи поширюється правило, яке закріплено в ч. 6 ст. 131 КУзПБ і на такий актив як земельна ділянка, що розташована під житлом боржника та чи можна вважати, що до складу ліквідаційної маси не включається житловий будинок, який є єдиним місцем проживання сім`ї боржника та не є предметом забезпечення, а також земельна ділянка під цим житловим будинком?

27. Також скаржниця посилається на те, що суди попередніх інстанцій при розгляді справи проігнорували клопотання арбітражного керуючого щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Узагальнений виклад позицій інших учасників справи

28. У відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 просить залишити касаційну скаргу без задоволення, а ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 - без змін.

29. На думку ОСОБА_1 , господарські суди попередніх інстанцій дійшли законних та обґрунтованих висновків, що домоволодіння, належне боржнику, є єдиним місцем проживання родини боржника, а мати боржника не пов`язана з ним спільним побутом та не проживає однією сім`єю, що підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, а тому у розумінні норм СК України не є членом сім`ї, а відтак наявні підстави для виключення зі складу ліквідаційної маси домоволодіння та земельної ділянки.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів першої та апеляційної інстанцій

30. Предметом касаційного перегляду у цій справі є питання дотримання судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права під час розгляду заяви боржника про виключення зі складу ліквідаційної маси майна, яке є єдиним місцем проживання сім`ї ОСОБА_1 .

31. Згідно зі ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

32. Відповідно п. 6 ч. 2 ст. 114 КУзПБ арбітражний керуючий у справі про неплатоспроможність фізичної особи зобов`язаний, зокрема, сформувати ліквідаційну масу.

33. За приписами ст. 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

34. Частиною 6 ст. 131 КУзПБ передбачено, що до складу ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира загальною площею не більше 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи житловий будинок загальною площею не більше 120 квадратних метрів) та не є предметом забезпечення, а також інше майно боржника, на яке згідно із законодавством не може бути звернено стягнення.

35. Враховуючи викладене, закон захищає основні життєві потреби боржника та його сім`ї, тому до ліквідаційної маси не включається житло, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника (квартира площею до 60 квадратних метрів або житловою площею не більше 13,65 квадратного метра на кожного члена сім`ї боржника чи будинок до 120 квадратних метрів).

36. Господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї (ч. 1 ст. 132 КУзПБ).

37. Отже, у процедурі погашення боргів боржника здійснюється формування ліквідаційної маси та вирішуються пов`язані з цим питання, зокрема: визначається майно боржника, яке підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника; виділення частки боржника із спільного майна у випадку включення до ліквідаційної маси майна, що є часткою боржника у спільній власності; випадки невключення майна до ліквідаційної маси; порядок задоволення вимог кредиторів, тощо (ст.ст. 130-133 КУзПБ).

38. Звертаючись до суду з клопотанням відповідно до ст. 132 КУзПБ, заявник самостійно визначає підстави для виключення майна боржника із ліквідаційної маси. В свою чергу суд, розглядаючи вказане клопотання, досліджує та встановлює такі ознаки/характеристики цього майна, за наявності яких майно можна буде беззаперечно кваліфікувати як таке, що підлягає виключенню зі складу ліквідаційної маси боржника за правилами ч. 1 або ч. 2 ст. 132 КУзПБ.

39. Клопотання про виключення зі складу ліквідаційної маси домоволодіння та земельної ділянки, на якій знаходиться це домоволодіння, боржник обґрунтовував тим, що це майно є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

40. Господарські суди встановили, що у власності банкрута перебуває нерухоме майно, а саме домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0237 га, на якій розташоване вказане домоволодіння.

41 . При цьому, суддями апеляційного господарського суду та спеціалістами, які були залучені як з боку боржника так й з боку арбітражної керуючої, здійснили огляд доказів за їх місцезнаходженням. За результатами проведеного огляду житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який належить боржникові на праві власності, встановлено, що загальна площа такого житлового будинку не перевищує 120 кв.м.

42. Вказані обставини щодо загальної площі домоволодіння скаржницею не заперечуються.

43. Звертаючись з касаційною скаргою, скаржниця не погоджується з висновком обох судових інстанцій про те, що мати боржника не може бути віднесена до членів його сім`ї у розумінні СК України на тій підставі, що ОСОБА_11 не проживає спільно з боржником, не веде з ним спільний побут та немає взаємних прав й обов`язків.

44. Скаржниця зазначає, що господарські суди не врахували під час розгляду справи висновок Верховного Суду щодо застосування ч. 5 ст. 116 КУзПБ, який викладений у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20.

45. Так, розтлумачуючи положення ч. 5 ст. 116 КУзПБ щодо поширення умови визначення членами сім`ї за характерними ознаками спільного проживання, пов`язаності спільним побутом та наявністю взаємних прав та обов`язків виключно на категорію "інші особи" чи на весь перелік, а саме "а також їхні діти, у тому числі повнолітні, батьки, особи, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, інші особи", Верховний Суд у складі палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду виходив з того, що положення ч. 5 ст. 116 КУзПБ самостійно і вичерпно врегульовують зміст поняття "член сім`ї боржника", яке є спеціальним, встановленим саме для цілей визначення змісту правовідносин щодо відновлення платоспроможності фізичної особи. Стаття 3 СК України для регулювання відносин у справах про неплатоспроможність фізичних осіб не застосовується. Тлумачення ч. 5 ст. 116 КУзПБ, зважаючи на мету правового регулювання відносин неплатоспроможності боржників - фізичних осіб, дає підстави для висновку, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

46. Господарський суд апеляційної інстанції слушно зауважив, що, Верховним Судом у справі №910/6639/20 вирішувалось питання щодо застосування положень ст. 116 КУзПБ в контексті надання/ненадання боржником достовірної інформації про майно, дохід та витрати членів його сім`ї у деклараціях про майновий стан, та відповідно, застосування процесуальних запобіжників задля спонукання боржника до належного виконання обов`язків та уникнення недобросовісного використання судових процедур неплатоспроможності, серед яких, зокрема, закриття провадження у справі про неплатоспроможність у випадку ненадання боржником повної і достовірної інформації про власне майно, доходи і витрати та членів його сім`ї; приховування боржником власних активів через їх передачу членам сім`ї тощо.

47. В той же час, у справі, яка переглядається, предметом спору є питання щодо виключення з ліквідаційної маси майна боржника, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника відповідно до ч. 6 ст. 131 КУзПБ.

48. З огляду на обставини, які були предметом розгляду, справа №910/6639/20 слід погодитися з тим, що вказана справа не є подібною до тієї, яка наразі переглядається судом касаційної інстанції, оскільки в цій справі не йдеться про застосування положень ст. 116 КУзПБ в частині подання боржником достовірної інформації про майно, дохід та витрати членів його сім`ї в деклараціях про майновий стан, а вирішується питання щодо застосування положень ч. 6 ст. 131 КУзПБ стосовно наявності підстав для виключення майна боржника з ліквідаційної маси з тих підстав, що таке майно є єдиним місцем проживання боржника та членів його сім`ї.

49. Верховний Суд враховує, що незважаючи на те, що правова позиція у справі №910/6639/20 висловлена щодо застосування положень ст. 116 КУзПБ, водночас висвітлює зміст поняття "член сім`ї боржника", яке є спеціальним, встановленим саме для цілей визначення змісту правовідносин щодо відновлення платоспроможності фізичної особи, тому наведена позиція підлягає врахуванню у спірних правовідносинах щодо визначення "членів сім`ї боржника" під час застосування ч. 6 ст. 131 КУзПБ, оскільки наведена норма не містить іншого.

50. Верховний Суд виходить з того, що висвітлення змісту поняття "член сім`ї боржника" не може залежати від застосування тієї чи іншої норми КУзПБ під час відновлення платоспроможності фізичної особи, оскільки такий підхід буде суперечити принципам справедливості, розумності та передбачуваності застосовного законодавства.

51. Отже, під час вирішення питання щодо застосування 6 ст. 131 КУзПБ слід враховувати, що у спірних правовідносинах КУзПБ підлягає пріоритетному застосуванню перед іншими нормами. В свою чергу КУзПБ має відмінне від сімейного, житлового законодавства, визначення членів сім`ї.

52. В контексті наведеної умови для застосування у справі про неплатоспроможність фізичної особи особливостей, передбачених ч. 6 ст. 131 КУзПБ, а саме умови існування у сім`ї боржника єдиного місця проживання (квартири або житлового будинку), судам при дослідженні цієї умови належить виходити зі складу сім`ї боржника (фізичної особи) та, відповідно, враховувати за правилами цивільного, житлового та сімейного законодавства не тільки майно, що належить безпосередньо боржнику - фізичній особі, а й майно, що належить членам сім`ї боржника, та за своїми ознаками є (або може бути) місцем проживання (квартира або житловий будинок) сім`ї боржника.

53. Як встановлено господарськими судами попередніх інстанцій, згідно з поданими боржником деклараціями ОСОБА_1 зазначено наступних членів сім`ї: ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_6 (син), ОСОБА_11 (мати).

54. Верховний Суд звертається до правової позиції, викладеної в постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.09.2021 у справі №908/2536/20 та від 26.05.2022 у справі №923/984/21 про те, що для дослідження та оцінки такого юридичного факту як єдине місце проживання сім`ї боржника (квартири або житлового будинку) слід виходити також з положень ст.ст. 316-319 ЦК України (щодо права розпорядження особою лише майном, що перебуває у неї на праві власності), а тому має враховуватися те майно, що перебуває у боржника та/або членів сім`ї боржника на праві власності, а якщо це частка відповідного майна, то враховуватись також мають положення ст. 47 Житлового кодексу України (щодо норми жилої площі на одну особу - 13,65 квадратних метрів) та частини третьої статті 50 цього Кодексу (щодо вимог, що ставляться до жилих приміщень - недопущення заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома і більше сім`ями або двома і більше одинокими особами тощо).

55. Отже, при дослідженні обставин єдиного місця проживання сім`ї боржника (квартири або житлового будинку), не може братись до уваги майно, що перебуває у боржника та/або членів сім`ї боржника на підставі іншого речового права, відмінного від права власності (оренда, найм, інші підстави для користування майном як місцем проживання сім`ї боржника тощо).

56. При цьому джерелом відповідної інформації (а відповідно і доказовою базою) як для доведення боржником, іншими учасниками, так і для дослідження судом зазначених обставин можуть бути визначені КУзПБ (п. 5 ч. 2 ст. 12, ч. 3 ст. 116, п. 1 ч. 2 ст. 123):

- інформація про фінансовий стан боржника, отримана арбітражним керуючим (керуючим реструктуризацією), зокрема з відповідних Державних реєстрів, з опису майна боржника, з декларації про майновий стан боржника - фізичної особи,

- звіт керуючого реструктуризацією про результати перевірки декларації про майновий стан боржника.

57. Господарські суди встановили, що мати боржника ОСОБА_11 не проживає спільно з боржником, не веде з ним спільний побут і не має взаємних прав й обов`язків. Водночас наведені обставини з огляду на наведене вище не свідчать про те, що остання не належить до членів сім`ї боржника у розумінні КУзПБ.

58. Верховний Суд погоджується з доводами скаржниці про те, що господарські суди помилково не врахували під час розгляду справи висновок Верховного Суду щодо застосування ч. 5 ст. 116 КУзПБ, який викладений у постанові від 22.09.2021 у справі №910/6639/20, зокрема про те, що до членів сім`ї такого боржника в обов`язковому порядку необхідно віднести його дітей (у тому числі повнолітніх), батьків та осіб, які перебувають під опікою чи піклуванням боржника, незалежно від того, що вони не проживають з ним спільно, не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.

59. Разом з тим слід зазначити, що господарські суди попередніх інстанцій встановили, що у матері боржника наявна власності частина будинку (що складає 43/100 частки домоволодіння, загальна площа якого становить 281,8 кв.м, житлова - 176,1 кв.м) за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає 7 осіб: ОСОБА_11 - з 16.11.1970; ОСОБА_12 - з 18.12.1992; ОСОБА_13 - з 09.09.1997; ОСОБА_14 - з 02.10.1991; ОСОБА_15 - з 18.10.2010; ОСОБА_16 - з 30.03.2012; ОСОБА_17 - з 23.04.2015.

60. Враховуючи, що в належній матері боржника ОСОБА_11 43/100 частки домоволодіння проживає 7 осіб господарські суди попередніх інстанцій обґрунтовано дійшли висновку про те, що наведеній частині домоволодіння не може проживати боржник зі своєю сім`єю, яка складається з боржника, його дружини та сина, оскільки це суперечить положенням ст. 47 Житлового кодексу України (щодо норми жилої площі на одну особу - 13,65 квадратних метрів) та частини третьої статті 50 цього Кодексу (щодо вимог, що ставляться до жилих приміщень - недопущення заселення квартири, збудованої для однієї сім`ї, двома і більше сім`ями або двома і більше одинокими особами тощо).

61. З огляду на викладене, Верховний Суд погоджується з висновком господарських судів попередніх інстанцій про те, що відповідно до приписів ч. 6 ст. 131 КУзПБ житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має бути виключений з ліквідаційної маси, оскільки він є єдиним місцем проживання сім`ї боржника, його загальна площа не перевищує 120 квадратних метрів, та не є предметом забезпечення.

62. Верховний Суд вважає, що постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 в частині задоволення клопотання боржника щодо виключення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з ліквідаційної маси слід змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови Верховного Суду.

63. Щодо доводів скаржниці про безпідставне виключення зі складу ліквідаційної маси земельної ділянки, на якій розташоване належне боржникові нерухоме майно, Верховний Суд виходить з такого.

64. Так, господарський суд апеляційної інстанції з посиланням на висновок Великої Палати Верховного Суду у постанові від 16.06.2020 у справі №689/26/17 зазначив про принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованих на ній будинку, споруди; земельна ділянка слідує за нерухомим майном, яке придбаває особа, якщо інший спосіб переходу прав на земельну ділянку не визначено умовами договору чи приписами законодавства.

65. У зв`язку з викладеним, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що нерухоме майно є невід`ємним від земельної ділянки, тобто діє принцип юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній об`єкта нерухомості, а тому, на переконання суду апеляційної інстанції, земельна ділянка, на якій розташований житловий будинок, що не підлягає включенню до ліквідаційної маси, слідує за таким нерухомим майном, тобто також не підлягає включенню до ліквідаційної маси.

66. У цьому зв`язку Верховний Суд вважає за необхідне зауважити на такому.

67. Частина 6 ст. 131 КУзПБ регулює питання щодо виключення зі складу ліквідаційної маси житла, яке є єдиним місцем проживання сім`ї боржника і ця норма не регулює питання щодо виключення з ліквідаційної маси боржника будь-якого іншого майна.

68. При цьому, слід зазначити, що умови та порядок виключення окремих майнових об`єктів боржника із складу ліквідаційної маси містяться у ст. 132 КУзПБ.

69. Згідно з ч. 1 ст. 132 КУзПБ господарський суд має право за вмотивованим клопотанням боржника та інших учасників провадження у справі про неплатоспроможність виключити із складу ліквідаційної маси майно боржника, на яке згідно із законодавством може бути звернено стягнення, але воно є необхідним для задоволення нагальних потреб боржника або членів його сім`ї.

70. Як встановили господарські суди, земельна ділянка, на якій розташоване житло, становить 0,0237 га, цільове призначення - обслуговування житлового будинку. Вона не є самостійним об`єктом для проживання або реалізації.

71. Верховний Суд зауважує, що застосування ч. 6 ст. 131 КУзПБ до житла не виключає можливості застосування ч. 1 ст. 132 КУзПБ до суміжних об`єктів, які є функціонально пов`язаними з житлом та необхідні для задоволення потреб сім`ї боржника.

72. Верховний Суд, з огляду на принцип єдності об`єкта нерухомості та землі (ст. 120 ЗК України, ст. 377 ЦК України, з урахуванням правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.06.2020 у справі №689/26/17), погоджується з висновком обох судових інстанцій про те, що виключення земельної ділянки з ліквідаційної маси є виправданим, оскільки без неї житло втрачає свою житлову функцію.

73. Відмова у такому виключенні означала б надмірний формалізм, несумісний з нормами КУзПБ і стандартами ЄСПЛ.

74. Отже, суди попередніх інстанцій правильно застосували приписи ч. 6 ст. 131 КУзПБ до житлового будинку та ч. 1 ст. 132 КУзПБ - до земельної ділянки, забезпечивши баланс інтересів боржника і кредиторів, не порушивши вимог, що передбачають процедуру формування ліквідаційної маси, умови та порядок виключення майна боржника з ліквідаційної маси

75. Верховний Суд вважає, що оскаржувані судові рішення в частині виключення зі складу ліквідаційної маси земельної ділянки, площею 0,0237 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, слід залишити без змін.

76. Щодо доводів скаржниці про те, що суди по суті не з`ясували питання, чи включене до ліквідаційної маси майно, яке боржник просить виключити з ліквідаційної маси, Верховний Суд виходить з того, господарський суд апеляційної інстанції у цьому зв`язку слушно зауважив про те, що належне боржникові майно не підлягає включенню до ліквідаційної маси на підставі ч. 6 ст. 131 КУзПБ, а тому не має жодного правового значення чи вже включено таке майно до ліквідаційної маси чи ні, оскільки воно в будь-якому випадку не підлягає такому включенню.

77. Водночас Верховний Суд звертає увагу на таке. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 131 КУзПБ майно боржника, що підлягає реалізації у процедурі погашення боргів боржника, складає ліквідаційну масу. До складу ліквідаційної маси включається все майно боржника, що перебуває у його власності, а також те, що буде отримано боржником у власність після визнання його банкрутом і до завершення процедури погашення боргів боржника, крім майна, визначеного частинами шостою і сьомою цієї статті та статтею 132 цього Кодексу.

78. Формування ліквідаційної маси та пов`язані з нею питання (отримання дозволу на продаж окремих видів майна боржника, виключення зі складу ліквідаційної маси, реалізація майна боржника тощо) здійснюються у процедурі погашення боргів. У цьому висновку Верховний Суд звертається до правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 20.01.2022 у справі №910/11257/20.

79. Відповідно до наявних матеріалів справи, попередній арбітражний керуючий (Дарієнко В.Д.) у своїх заявах та клопотаннях, які ним подавалися у справі, неодноразово стверджував про те, що майно, яке боржник просить виключити з ліквідаційної маси, вже включено до ліквідаційної маси.

80. У зв`язку з викладеним, Верховний Суд відхиляє доводи скаржниці про те, що господарські суди не з`ясували питання про включення чи не включення оспорюваного майна до ліквідаційної маси боржника.

81. Щодо доводів скаржниці про те, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували клопотання арбітражної керуючої щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи Верховний Суд виходить з такого.

82. Скаржниця вказує про те, що 24.10.2024 до господарського суду першої інстанції від арбітражної керуючої надійшло клопотання про зобов`язання боржника та Одеську міську раду надати інформацію та документи стосовно житлового домоволодіння і підсобних будівель за адресою: м. Одеса, вул. Художника Федорова, 22 на земельній ділянці площею 0,0636 га кадастровий номер :41:013:0093, які належать матері боржника, та, до огляду яких боржник не допускає арбітражного керуючого.

83. Втім, відповідно до змісту ухвали господарського суду першої інстанції, суд задовольнив клопотання від 29.08.2024 №3-622/24 представника боржника про виключення майна із ліквідаційної маси домоволодіння та земельної ділянки; виключив зі складу ліквідаційної маси домоволодіння, загальною площею 119,8 кв.м, житловою площею 71,5 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,0237 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ; відхилив клопотання (вх. №973/24 від 09.01.2024) арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. про зобов`язання ОСОБА_1 негайно передати керуючому реалізацією для ознайомлення, проведення оцінки та реалізацію майно, яке належить ОСОБА_1 , технічні паспорти на нерухоме майно та документи, які підтверджують право власності ОСОБА_1 на нерухоме та рухоме майно; відмовив у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнка В.Д. (вх. №12680/22 від 11.07.2022) про примусове виселення банкрута та членів його сім`ї з домоволодіння; відмовив у задоволенні заяви арбітражного керуючого Дарієнко В.Д. від 02.07.2022 за вх.№24572/22 про видачу судового наказу.

84. Отже, в ухвалі Господарського суду Одеської області від 05.12.2014, яка була предметом перегляду в суді апеляційної інстанції, суд не вирішував питання щодо поданого арбітражною керуючою Орловою Т.А. клопотання про зобов`язання боржника та Одеську міську раду надати інформацію та документи стосовно житлового домоволодіння і підсобних будівель за адресою: м. Одеса, вул. Художника Федорова, 22 на земельній ділянці площею 0,0636 га кадастровий номер :41:013:0093, які належать матері боржника, та, до огляду яких боржник не допускає арбітражного керуючого.

85. Крім того, суди встановили, що саме житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , має бути виключений з ліквідаційної маси, оскільки він є єдиним місцем проживання сім`ї боржника.

86. У цьому зв`язку доводи скаржниці про те, що суди першої та апеляційної інстанцій проігнорували клопотання арбітражної керуючої щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи є безпідставними, оскільки оскаржуваними судовими рішеннями не вирішувалося питання щодо наведеного клопотання.

87. Натомість наведені доводи скаржниці фактично спрямовані на переоцінку поданих сторонами доказів і встановлення нових обставин справи, що, відповідно до положень ст. 300 ГПК України, виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

88. З огляду на викладене, доводи касаційної скарги у наведеній частині про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, не знайшли свого підтвердження за під час касаційного перегляду справи.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

89. Відповідно до ст. 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і законне рішення з одних лише формальних міркувань.

90. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 308 ГПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішенні у відповідній частині або змінити рішення у відповідній частині, не передаючи справу на новий розгляд.

91. Верховний Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права. Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (ч. 1, 4 ст. 311 ГПК України).

92. Враховуючи викладене, касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, постанова суду апеляційної інстанції та ухвала місцевого господарського суду в частині виключення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з ліквідаційної маси - зміні з викладенням мотивувальної частини в редакції цієї постанови, а в решті оскаржувані судові рішення підлягають залишенню без змін.

Судові витрати

93. У зв`язку з тим, що за наслідками розгляду касаційної скарги результат розгляду клопотання боржника не змінився, судовий збір за подання касаційної скарги покладається на скаржницю.

Керуючись статтями 300, 301, 304, 308, 311, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу арбітражної керуючої Орлової Тетяни Анатоліївни задовольнити частково.

2. Постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та ухвалу Господарського суду Одеської області від 05.12.2024 у справі №916/2762/20 в частині виключення житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1, з ліквідаційної маси змінити, виклавши їх мотивувальну частину в редакції цієї постанови Верховного Суду.

3. В решті оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В. Картере

Судді В. Пєсков

В. Погребняк