РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

02.07.2025Справа № 910/11927/24

Суддя Господарського суду міста Києва Спичак О.М., за участю секретаря судового засідання Тарасюк І.М., розглянувши у судовому засіданні справу

за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації «Київська вірменська громада»

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2

про визнання недійсним рішень загальних зборів, скасування держаних реєстрацій, визнання повноважень припиненими та зобов`язання вчинити дії

Представники учасників справи:

від позивача: Поліщук В.В.;

від відповідача: Казарян А.О.;

від третьої особи: Мазнєва О.Г.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

27.09.2024 до Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 з вимогами до Громадської організації «Київська вірменська громада» про:

1) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2017 від 16 січня 2017 року;

2) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 06.02.2017 №7008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лугіною М.С.;

3) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2018 від 14 лютого 2018 року;

4) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 27.02.2018 №8008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Піддубняк В.В.;

5) визнання припиненими повноважень ОСОБА_2 на посаді Голови Громадської організації «Київська вірменська громада» з 19 червня 2017 року;

6) зобов`язання Громадську організацію «Київська вірменська громада» скликати, організувати та провести загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», з внесенням до порядку денного питання обрання Голови Громадської організації «Київська вірменська громада».

Обгрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує на те, що в порушення вимог статутних документів членів ГО, зокрема позивача, не було повідомлено про проведення Зборів ГО належним чином та у визначений строк, що позбавило позивача можливості брати участь в управлінні юридичною особою; на зборах членів ГО були розглянуті питання, що не були включені в порядок денний, зокрема, щодо конкретних змін до статутів ГО; збори членів ГО були проведені за відсутності необхідного кворуму, тобто збори були неправомочними, а прийняті ними рішення не мають юридичної сили; інформація про кількість членів ГО при проведенні зборів ГО 16 січня 2017 року та 14 лютого 2018 була сфальсифікована з метою прийняття необхідних рішень без наявності потрібного кворуму, що підтверджується зокрема листом ЦМУ МЮ (м. Київ) № 36165/8.12-24/вх.40051/8-24 від 10.07.2024; строк повноважень ОСОБА_2 на посаді Голови Громадської організації «Київська вірменська громада» закінчився 19 червня 2017 року, проте зборами ГО не було обрано нового голову громадської організації, не було подано документів для державної реєстрації змін відомостей про органи управління ГО, але при цьому ОСОБА_2 продовжує здійснювати повноваження з управління ГО, не маючи з 19 червня 2017 року таких повноважень.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.09.2024 було відмовлено у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.10.2024 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху, встановлено позивачу строк та спосіб усунення недоліків позовної заяви.

У встановлений судом строк позивачем були усунуті недоліки позовної заяви, встановлені судом в ухвалі від 01.10.2024.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.10.2024 відкрито провадження у справі №910/11927/24, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - ОСОБА_2 , підготовче засідання призначено на 13.11.2024, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті справи.

У підготовчому засіданні 13.11.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 04.12.2024.

У підготовчому засіданні 04.12.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про продовження строку підготовчого провадження на 30 днів та про відкладення підготовчого засідання на 18.12.2024.

У підготовчому засіданні 18.12.2024 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 15.01.2025.

30.12.2024 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшла заява про застосування строків позовної давності.

01.01.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що на виконання вимог Статуту він звертався до відповідного друкованого видання щодо публікації оголошень про проведення З`їзду Громадської організації. Крім того, відповідач вказав на відсутність порушених прав позивача оскільки останнього було виключено зі складу учасників Громадської організації «Київська вірменська громада». Водночас відповідач зауважив, що у зв`язку із великим об`ємом інформації та документів, які необхідно дослідити в рамках розгляду цієї справи, а також через строки давності подій, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідні докази будуть долучено до матеріалів справи на стадії підготовчого провадження.

14.01.2025 третьою особою подано клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з тим, що позивач не є членом Громадської організації «Київська вірменська громада».

У підготовчому засіданні 15.01.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 05.02.2025.

29.01.2025 до Господарського суду міста Києва від третьої особи надійшли додаткові письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

04.02.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли додаткові письмові пояснення які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 05.02.2025, розглянувши клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, суд дійшов висновку щодо його необгрунтованості, у зв`язку з чим відмовив у задоволенні.

У підготовчому засіданні 05.02.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 19.02.2025.

19.02.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 19.02.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 12.03.2025.

У підготовчому засіданні 12.03.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 26.03.2025.

26.03.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшло клопотання про витребування оригіналів доказів.

У підготовчому засіданні 26.03.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 09.04.2025.

09.04.2025 до Господарського суду міста Києва від позивача надійшли додаткові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

09.04.2025 відповідачем подані письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

09.04.2025 третьою особою було подано клопотання про витребування у позивача доказів.

У підготовчому засіданні 09.04.2025 судом було відмовлено у задоволенні клопотання третьою особи про витребування доказів та відмовлено у задоволенні клопотання позивача про витребування оригіналу Протоколу засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016, на якому було прийнято рішення виключити ОСОБА_1 зі складу членів (учасників) Громадської організації «Київська вірменська громада» (оскільки оригінал вказаного Протоколу у відповідача відсутній); постановлено протокольну ухвалу про відкладення підготовчого засідання на 30.04.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.04.2025 витребувано у Центральному міжрегіональному управлінні Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали реєстраційної справи Громадської організації «Київська вірменська громада».

У підготовчому засіданні 30.04.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу (без виходу до нарадчої кімнати) про відкладення підготовчого засідання на 04.06.2025.

04.06.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшли письмові пояснення, які суд долучив до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 04.06.2025 судом було постановлено протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 02.07.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 02.07.2025 надав усні пояснення по справі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники відповідача та третьої особи у судовому засіданні 02.07.2025 надали усні пояснення по справі, проти задоволення позову заперечили.

У судовому засіданні 02.07.2025 судом було закінчено розгляд справи по суті та оголошено вступну і резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

ВСТАНОВИВ:

Громадська організація «Київська вірменська громада» (ідентифікаційний код: 21602074) зареєстрована 06.01.1994 відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Рішенням позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» від 19.06.2014, яке оформлене Протоколом №1/2014, вирішено обрати головою Громадської організації «Київська вірменська громада» Геворкяна Норіка Тіграновича строком на 3 роки; а також вирішено призначити Геворкяна Норіка Тіграновича головою правління ГО.

Крім того, вказаним рішенням позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» від 19.06.2014, яке оформлене Протоколом №1/2014, вирішено визначити чисельний склад Правління у кількості 17 осіб та сформувати Правління з Голови правління та обраних членів, серед яких ОСОБА_1 (позивач у справі).

Відповідно до п. 8.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, прийом до членів (учасників) ГО проводиться на підставі письмової заяви. Прийом членів (учасників) ГО здійснюється за рішенням Правління ГО та на підставі поданих письмових заяв.

Відповідно до п. 9.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, припинення членства в ГО здійснюється за рішенням Правління.

Згідно з п. 11.1 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, статутними керівними органами ГО є з`їзд ГО, голова ГО, правління ГО, виконавчий комітет правління ГО, контрольно-ревізійна комісія ГО.

Відповідно до п. 12.1 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, вищим керівним органом ГО є з`їзд ГО.

У п. 12.6 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, зазначено, що про проведення з`їзду ГО оголошується (сповіщаються відокремлені підрозділи ГО) не пізніше ніж за 45 дній до його проведення. Повідомлення про проведення з`їзду ГО публікується в місцевому друкованому органі.

Відповідно до п. 12.9 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, з`їзд ГО має кворум, якщо в ньому беруть участь не менше від загальної кількості обраних членів.

Відповідно до п. 13.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, рішення на з`їзді ГО приймається простою більшістю голосів від числа учасників, присутніх на з`їзді, за винятком питань про внесення змін та доповнень до статуту, реорганізації або припинення шляхом саморозпуску, обрання та відкликання голови, членів правління ГО та контрольно-ревізійної комісії ГО, на що потрібно голосів учасників з`їзду ГО.

16.01.2017 відбулись позачергові загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №1/2017.

У Протоколі №1/2017 від 16.01.2017 зазначено, що присутні на зборах - 9 членів ГО, всього на обліку перебуває 11 членів ГО; на загальних зборах присутні 81,81% членів Громадської організації «Київська вірменська громада», збори є правомочними.

Порядок денний:

1) прийняття рішення про затвердження нової редакції статуту;

2) прийняття рішення про визначення особи, яка має право представляти ГО для здійснення реєстраційних дій.

Результати голосування - «за» одноголосно, «проти» - 0 голосів, «утримались» - 0 голосів.

Вирішено:

1) затвердити статут ГО в новій редакції. Уповноважити голову і секретаря зборів на його підписання.

Відповідно до п. 8.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, прийом до членів (учасників) ГО проводиться на підставі письмової заяви та заповненої анкети для отримання членської картки, за рішенням голови ГО та на підставі поданих письмових заяв. У разі існування зауважень з боку голови ГО питання виноситься на вирішення правління.

Відповідно до п. 9.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, припинення членства в ГО здійснюється за рішенням Правління.

Згідно з п. 11.1 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, статутними керівними органами ГО є з`їзд ГО, голова ГО, правління ГО, виконавчий комітет правління ГО, контрольно-ревізійна комісія ГО.

Відповідно до п. 12.1 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, вищим керівним органом ГО є з`їзд ГО.

У п. 12.6 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, зазначено, що про проведення з`їзду ГО оголошується (сповіщаються відокремлені підрозділи ГО) не пізніше ніж за 45 дній до його проведення. Повідомлення про проведення з`їзду ГО публікується в місцевому друкованому органі.

Відповідно до п. 12.9 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, з`їзд ГО має кворум, якщо в ньому беруть участь не менше від загальної кількості обраних членів.

Відповідно до п. 13.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, рішення на з`їзді ГО приймається простою більшістю голосів від числа учасників, присутніх на з`їзді, за винятком питань про внесення змін та доповнень до статуту, реорганізації або припинення шляхом саморозпуску, обрання та відкликання голови, членів правління ГО та контрольно-ревізійної комісії ГО, на що потрібно голосів учасників з`їзду ГО.

14.02.2018 відбулись позачергові загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №1/2018.

У Протоколі №1/2018 від 14.02.2018 зазначено, що присутні на зборах - 9 членів ГО, всього на обліку перебуває 11 членів ГО; на загальних зборах присутні 81,81% членів Громадської організації «Київська вірменська громада», збори є правомочними.

Порядок денний:

1) прийняття рішення про затвердження нової редакції статуту;

2) прийняття рішення про визначення особи, яка має право представляти ГО для здійснення реєстраційних дій.

Результати голосування - «за» одноголосно, «проти» - 0 голосів, «утримались» - 0 голосів.

Вирішено:

1) затвердити статут ГО в новій редакції. Уповноважити голову і секретаря зборів на його підписання.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує на те, що було порушено порядок скликання вказаних загальних зборів, зокрема, не було повідомлено про проведення загальних зборів 16.01.2017 та 14.02.2018.

Крім того, як вказує позивач, на оспорюваних загальних зборах були розглянуті питання, що не були включені до порядку денного.

Зокрема, як вказує позивач, внесення змін до Статуту ГО на зборах 16.01.2017 було обумовлено набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України №440 від 13 липня 2016 року «Порядок ведення реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ і організацій до Реєстру та виключення з Реєстру», у зв`язку з чим виникла необхідність приведення у відповідність статутних документів організації до вимог чинного законодавства, а саме п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України. В зв`язку з викладеним вище ОСОБА_2 ознайомив присутніх з проектом Статуту в новій редакції та запропонував затвердити нову редакцію статуту Організації із внесеними змінами та доповненням до нього.

Однак, як зазначає позивач, виходячи з аналізу положень статуту ГО, затвердженого протоколом позачергових загальних зборів членів ГО №1/2014 від 19 червня 2014 року в порівнянні зі статутом ГО, затвердженого протоколом позачергових загальних зборів членів ГО № 1/2017 від 16 січня 2017 р., 16 січня 2017 р. було внесено до статуту ГО також інші зміни, не пов`язані із приведенням статуту у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України.

Так само, внесення змін до Статуту ГО на зборах 14.02.2018 було обумовлено набуттям чинності постановою Кабінету Міністрів України №440 від 13 липня 2016 року «Порядок ведення реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ і організацій до Реєстру та виключення з Реєстру», у зв`язку з чим виникла необхідність приведення у відповідність статутних документів організації до вимог чинного законодавства, а саме п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України. В зв`язку з викладеним вище ОСОБА_2 ознайомив присутніх з проектом Статуту в новій редакції та запропонував затвердити нову редакцію статут Організації із внесеними змінами та доповненням до нього.

Однак, як зазначає позивач, виходячи з аналізу положень статуту ГО, затвердженого протоколом позачергових загальних зборів членів ГО №1/2017 від 16 січня 2017 року в порівнянні зі статутом ГО, затвердженого протоколом позачергових загальних зборів членів ГО №1/2018 від 14 лютого 2018 р., 14 лютого 2018 р. було внесено до статуту ГО також інші зміни, не пов`язані із приведенням статуту у відповідність до вимог чинного законодавства, а саме п. 133.4 ст. 133 Податкового кодексу України.

Крім того, позивач зазначає, що кількість членів Громадської організації «Київська вірменська громада» становить 16 осіб, а не 11, як вказано у Протоколах оспорюваних загальних зборів, з огляду на що збори були неправомочними.

Також позивач вказує на те, що ОСОБА_2 рішенням позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» від 19.06.2014, яке оформлене Протоколом №1/2014, було вирішено обрати головою Громадської організації «Київська вірменська громада» строком на 3 роки.

Тобто, з 20.06.2017 повноваження ОСОБА_2 припинились.

За таких обставин позивач просить суд:

1) визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», які оформлені протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2017 від 16 січня 2017 року;

2) скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 06.02.2017 №7008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лугіною М.С.;

3) визнати недійсними рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», які оформлені протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2018 від 14 лютого 2018 року;

4) скасувати державну реєстрацію змін до установчих документів юридичної особи від 27.02.2018 №8008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Піддубняк В.В.;

5) визнати припиненими повноваження ОСОБА_2 на посаді Голови Громадської організації «Київська вірменська громада» з 19 червня 2017 року;

6) зобов`язати Громадську організацію «Київська вірменська громада» скликати, організувати та провести загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», з внесенням до порядку денного питання обрання Голови Громадської організації «Київська вірменська громада».

01.01.2025 до Господарського суду міста Києва від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач повідомив, що на виконання вимог Статуту він звертався до відповідного друкованого видання щодо публікації оголошень про проведення З`їзду Громадської організації. Крім того, відповідач вказав на відсутність порушених прав позивача оскільки останнього було виключено зі складу учасників Громадської організації «Київська вірменська громада». Водночас відповідач зауважив, що у зв`язку із великим об`ємом інформації та документів, які необхідно дослідити в рамках розгляду цієї справи, а також через строки давності подій, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідні докази будуть долучено до матеріалів справи на стадії підготовчого провадження.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 83 Цивільного кодексу України юридичні особи можуть створюватися у формі товариств, установ та в інших формах, встановлених законом.

Згідно з ч. 2 ст. 83 Цивільного кодексу України товариством є організація, створена шляхом об`єднання осіб (учасників), які мають право участі у цьому товаристві. Товариство може бути створено однією особою, якщо інше не встановлено законом. Товариства поділяються на підприємницькі та непідприємницькі.

Непідприємницькими товариствами є товариства, які не мають на меті одержання прибутку для його наступного розподілу між учасниками. Особливості правового статусу окремих видів непідприємницьких товариств встановлюються законом (ст. 85 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання» Закону України «Про громадські об`єднання» громадська організація - це громадське об`єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи.

Громадські об`єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницькими товариствами (ч. 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об`єднання»), а тому на них поширює свою дію стаття 97 Цивільного кодексу України, якою визначено, що органами управління товариства є загальні збори його учасників і виконавчий орган, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Згідно ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України).

Статтею 20 Господарського кодексу України передбачено, що кожний суб`єкт господарювання та споживач має право на захист своїх прав і законних інтересів.

Захист цивільних прав та інтересів судом здійснюється у спосіб встановлений законом або договором.

Перелік основних способів захисту цивільних прав та інтересів визначається ч. 2 ст. 16 Цивільного кодексу України. Аналогічні положення містить ст. 20 Господарського кодексу України.

Виходячи з системного аналізу ст. 15, 16 Цивільного кодексу України, ст. 20 Господарського кодексу України та Господарського процесуального кодексу України, застосування певного способу судового захисту вимагає доведеності належними доказами сукупності таких умов: наявності у позивача певного (інтересу); порушення (невизнання або оспорювання) такого права (інтересу) з боку відповідача; належності обраного способу судового захисту (адекватність наявному порушенню та придатність до застосування як передбаченого законодавством), і відсутність (недоведеність) будь-якої з означених умов унеможливлює задоволення позову.

Тобто, відповідно до положень Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення факту порушення або оспорювання прав і охоронюваних законом інтересів покладено саме на позивача.

Щодо порушеного права господарський суд зазначає, що таким слід розуміти такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Суд зазначає, що під час вирішення корпоративних спорів господарським судам слід виходити з того, що особа стає носієм корпоративних прав з моменту набуття права власності на акції АТ або вступу до інших юридичних осіб. Тому рішення органів юридичної особи, прийняті до вступу позивача до складу її учасників або придбання ним акцій, не можуть бути визнані такими, що порушують його корпоративні права. Недотримання вимог закону та установчих документів юридичної особи під час скликання і проведення загальних зборів не може визнаватися порушенням прав тих позивачів, які не є учасниками (акціонерами, членами) цієї особи.

Як встановлено судом, рішенням позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» від 19.06.2014, яке оформлене Протоколом №1/2014, вирішено визначити чисельний склад Правління у кількості 17 осіб та сформувати Правління з Голови правління та обраних членів, серед яких ОСОБА_1 (позивач у справі).

Отже, позивач у даній справі ( ОСОБА_1 ) станом на 19.06.2014 був членом Громадської організації «Київська вірменська громада» та його було обрано до складу Правління вказаної ГО.

У відзиві на позовну заяву відповідач вказав на відсутність порушених прав позивача оскільки останнього було виключено зі складу учасників Громадської організації «Київська вірменська громада». Водночас відповідач зауважив, що у зв`язку із великим об`ємом інформації та документів, які необхідно дослідити в рамках розгляду цієї справи, а також через строки давності подій, щодо яких заявлено позовні вимоги, відповідні докази будуть долучено до матеріалів справи на стадії підготовчого провадження.

12.03.2025 відповідачем долучено до матеріалів справи копію Протоколу засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016, на якому було прийнято рішення виключити ОСОБА_1 зі складу членів (учасників) Громадської організації «Київська вірменська громада».

Зважаючи на подану відповідачем копію вказаного Протоколу, позивачем було подано клопотання про витребування оригіналу Протоколу засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016, на якому було прийнято рішення виключити ОСОБА_1 зі складу членів (учасників) Громадської організації «Київська вірменська громада».

09.04.2025 відповідачем були надані письмові пояснення про те, що місцезнаходження оригіналу Протоколу позачергового засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016 р., оригіналу реєстраційного листа учасників до вказаного протоколу досі не встановлені. У зв`язку із цим надати запитувані документи наразі не є можливим.

За таких обставин, враховуючи, що позивач ставить під сумнів справжність поданого відповідачем доказу, а оригіналу Протоколу засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016, на якому було прийнято рішення виключити ОСОБА_1 зі складу членів (учасників) Громадської організації «Київська вірменська громада», відповідачем суду не надано, суд дійшов висновку не приймати в якості належного та допустимого доказу вказану копію Протоколу засідання Правління Громадської організації «Київська вірменська громада» від 20.05.2016 на підтвердження обставин виключення позивача з 20.05.2016 зі складу учасників Громадської організації «Київська вірменська громада».

Тобто, суд дійшов висновку, що позивач ( ОСОБА_1 ) станом на дату прийняття оскаржуваних рішень позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» (16.01.2017 та 14.02.2018) був членом Громадської організації «Київська вірменська громада», а отже, відповідно, має право на оскарження вказаних рішень.

Суд зазначає, що рішення загальних зборів може бути оскаржено в судовому порядку, якщо: 1) само по собі прийняте рішення порушує вимоги Закону; 2) порушено порядок прийняття такого рішення.

Стала судова практика виходить з розширювального тлумачення змісту поняття «порядку прийняття рішення» та визначає, що підставами для визнання недійсними рішень загальних зборів акціонерів (учасників) господарського товариства є: - порушення вимог закону та/або установчих документів під час скликання та проведення загальних зборів товариства; - позбавлення акціонера (учасника) товариства можливості взяти участь у загальних зборах; - порушення прав чи законних інтересів акціонера (учасника) товариства рішенням загальних зборів (пункт 17 постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2008 №13; пункт 54 постанови ВП ВС від 04.02.2020 у справі № 915/540/16).

Велика Палата Верховного Суду прямо вказує, що рішення загальних зборів юридичної особи можуть бути визнані недійсними в судовому порядку в разі недотримання процедури їх скликання (пункт 67 постанови ВП ВС від 28.01.2020 у справі №924/641/17), але зауважує та конкретизує, що права учасника (акціонера) товариства можуть бути визнані порушеними внаслідок недотримання вимог закону про скликання і проведення загальних зборів, якщо він не зміг взяти участь у загальних зборах, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо (пункт 54 постанови ВП ВС від 04.02.2020 у справі № 915/540/16).

У рішенні від 01.12.2004 року у справі N 18-рп/2004 Конституційний Суд України, визначаючи зміст поняття «охоронюваний законом інтерес», розтлумачив, що його треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, яке є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.

У мотивувальній частині цього рішення Конституційний Суд зазначив, що:

- «охоронюваний законом інтерес», на відміну від інтересу в широкому розумінні, перебуває виключно у логічно-смисловому зв`язку із суб`єктивними правами, але прямо ними не опосередковується, тобто виходить за межі останніх (абзац 1 підпункту 3.3 пункту 3);

- види і зміст охоронюваних законом інтересів, що перебувають у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», як правило, не визначаються у статтях закону, а тому фактично є правоохоронюваними (абзац 3 підпункту 3.4 пункту 3);

- наголос на «охоронюваності законом» чи законності того чи іншого інтересу застосовується лише у разі, коли не виключена можливість шляхом зловживання інтересами, прагненнями, використовуючи ті чи інші юридичні норми, забезпечити реалізацію незаконних інтересів (абзац 3 підпункту 3.5 пункту 3);

- поняття «охоронюваний законом інтерес» у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права» (інтерес у вузькому розумінні цього слова), означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним (абзац 3 підпункту 3.6 пункту 3);

- легітимний інтерес акціонерного товариства не є простою сукупністю законних інтересів його акціонерів. Індивідуальні інтереси останніх, як правило, відрізняються суперечливістю, а нерідко й конфліктністю, оскільки спрямовуються на пошук і використання або створення шляхів і засобів для задоволення різних за обсягом і змістом потреб та відрізняються різними мотивами у таких бажаннях і прагненнях. Не можуть бути завжди тотожними інтереси власника однієї акції та інтереси держателя контрольного пакету акцій, лабільні інтереси міноритарного (дрібного) акціонера, стратегічні інтереси акціонерного товариства у цілому тощо (абзац 1 підпункту 4.1 пункту 4);

- проблема правового захисту індивідуальних інтересів, особливо міноритарних акціонерів, як і виключення можливості зловживання такими інтересами, у сучасному законодавстві України ефективно не вирішена. В результаті акціонери, які мають незначний пакет акцій, взагалі не можуть впливати на діяльність товариства, їхні голоси фактично не враховуються на загальних зборах під час прийняття рішень, тобто законодавець свідомо допускає абсолютний пріоритет більшості голосуючих акцій, якими володіють кілька або навіть один акціонер, над меншістю голосуючих акцій, що належать переважній більшості учасників товариства - міноритарним акціонерам, і цим самим відбувається повне погашення законних індивідуальних інтересів останніх інтересами акціонерного товариства, формулювання яких залишається, як правило, прерогативою меншості учасників товариства (абзац 1 підпункту 4.3 пункту 4);

- акціонер може захищати свої безпосередні права чи охоронювані законом інтереси шляхом звернення до суду у випадку їх порушення, оспорювання чи невизнання самим акціонерним товариством, учасником якого він є, органами чи іншими акціонерами цього товариства; порядок судового захисту порушених будь-ким, у тому числі третіми особами, прав чи охоронюваних законом інтересів акціонерного товариства, які не можуть вважатися тотожними простій сукупності індивідуальних охоронюваних законом інтересів його акціонерів, визначається законом (абзац 1 підпункту 4.4 пункту 4).

У частині другій статті 15 Цивільного кодексу України, в якій йдеться про захист охоронюваного законом інтересу, законодавець визначив, що цей інтерес не має суперечити загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, таким як справедливість, добросовісність та розумність.

Принципи справедливості та розумності вимагають від держави, зокрема, суду, забезпечення розумного співвідношення та дотримання справедливого балансу інтересу у корпоративних правовідносинах між учасниками, а також між учасником та ГО, беручи до уваги те, що для всіх учасників існують спільні законні інтереси: інтерес в об`єднанні (бути частиною ГО та брати участь в управлінні нею), а також інтерес в одержанні прибутку.

З метою отримання судового захисту шляхом визнання недійсним саме рішення загальних зборів учасник не може абстрактно та загально посилатися на порушення права брати участь в управлінні, а має обґрунтувати конкретне несправедливе обмеження (порушення) його безпосередніх прав чи інтересів прийнятими рішеннями, що оскаржується, а також співмірність обраного способу захисту (відновлення становища, яке існувало до прийняття оскаржуваного рішення) зі стверджуваним порушенням.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.11.2021 у справі №924/881/20 та у постанові Верховного Суду від 17.05.2023 у справі №908/3213/21.

У вказаних постановах Верховний Суд дійшов висновку, що підставою для визнання недійсним рішення загальних зборів може бути обставина, яка свідчить, що таке рішення прямо (а не опосередковано чи потенційно) впливає на права чи законні інтереси учасника та порушує їх (позивач повинен довести, що існує безпосередній зв`язок між стверджуваним порушенням та прийнятими рішеннями), та за умови, що буде дотримано справедливий баланс між індивідуальними та загальними інтересами, що залежить від всіх обставин у кожному окремому випадку.

Цей висновок узгоджується із усталеною позицією у судовій практиці, що не всі порушення законодавства, допущені під час скликання та проведення загальних зборів юридичної особи, є підставами для визнання недійсними прийнятих ними рішень (пункт 38 постанови ВП ВС від 03.12.2019 у справі №904/10956/16). Вирішуючи питання про недійсність рішень загальних зборів, суд оцінює, наскільки ці порушення могли вплинути на прийняття загальними зборами відповідного рішення (постанова ВСУ від 25.03.2015 року у справі № 3-22гс15).

Крім того, у постанові Верховного Суду від 15.06.2022 у справі №910/6685/21 викладено правову позицію про те, що вирішуючи питання про захист порушеного права, суд має враховувати інтереси і самого товариства і його інших учасників, тобто дотримуватися балансу інтересів учасників товариства і самого товариства, про що неодноразово зазначав Верховний Суд. Тому важливо встановити не абстрактне, а конкретне порушене право чи інтерес учасника для його співставлення з інтересами інших учасників та товариства, які можуть бути порушені визнанням недійсним ухваленого рішення.

Предметом позову у даній справі є 1) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2017 від 16 січня 2017 року; 2) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 06.02.2017 №7008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лугіною М.С.; 3) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2018 від 14 лютого 2018 року; 4) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 27.02.2018 №8008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Піддубняк В.В.

Як встановлено судом, 16.01.2017 відбулись позачергові загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №1/2017.

У Протоколі №1/2017 від 16.01.2017 зазначено, що присутні на зборах - 9 членів ГО, всього на обліку перебуває 11 членів ГО; на загальних зборах присутні 81,81% членів Громадської організації «Київська вірменська громада», збори є правомочними.

Порядок денний:

1) прийняття рішення про затвердження нової редакції статуту;

2) прийняття рішення про визначення особи, яка має право представляти ГО для здійснення реєстраційних дій.

Результати голосування - «за» одноголосно, «проти» - 0 голосів, «утримались» - 0 голосів.

Вирішено:

1) затвердити статут ГО в новій редакції. Уповноважити голову і секретаря зборів на його підписання.

14.02.2018 відбулись позачергові загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», прийняті рішення на яких оформлені Протоколом №1/2018.

У Протоколі №1/2018 від 14.02.2018 зазначено, що присутні на зборах - 9 членів ГО, всього на обліку перебуває 11 членів ГО; на загальних зборах присутні 81,81% членів Громадської організації «Київська вірменська громада», збори є правомочними.

Порядок денний:

1) прийняття рішення про затвердження нової редакції статуту;

2) прийняття рішення про визначення особи, яка має право представляти ГО для здійснення реєстраційних дій.

Результати голосування - «за» одноголосно, «проти» - 0 голосів, «утримались» - 0 голосів.

Вирішено:

1) затвердити статут ГО в новій редакції. Уповноважити голову і секретаря зборів на його підписання.

Внесення змін до Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» було обумовлено зміною законодавства - а саме набранням чинності постановою КМУ №440 від 13.07.2016 «Порядок ведення реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ і організацій до Реєстру та виключення з Реєстру».

Так, 13.07.2016 Кабінетом Міністрів України прийнято постанову №440 «Порядок ведення реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ і організацій до Реєстру та виключення з Реєстру», в якій зазначено, що відповідно до підпункту 133.4.5 пункту 133.4 статті 133 Податкового кодексу України Кабінет Міністрів України постановляє затвердити Порядок ведення Реєстру неприбуткових установ та організацій, включення неприбуткових підприємств, установ та організацій до Реєстру та виключення з Реєстру, що додається.

Неприбуткові організації, включені до Реєстру неприбуткових установ та організацій на день набрання чинності Законом України від 17 липня 2015 р. № 652-VIII "Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо оподаткування неприбуткових організацій", повідомлені про встановлення невідповідності установчих документів вимогам, встановленим пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, а для житлово-будівельних кооперативів також відсутність завірених ними копій документів, що підтверджують дату прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку та факт спорудження або придбання такого будинку житлово-будівельним (житловим) кооперативом, з метою включення до нового Реєстру неприбуткових установ та організацій зобов`язані привести до 1 січня 2017 р. свої установчі документи у відповідність з вимогами, встановленими пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, та у цей самий строк подати копії таких документів контролюючому органу.

Неприбуткові організації, які до 1 січня 2017 р. не привели свої установчі документи у відповідність з вимогами, встановленими пунктом 133.4 статті 133 Податкового кодексу України, та не надали копії таких документів контролюючому органу, виключаються після 1 січня 2017 р. контролюючим органом з Реєстру неприбуткових установ та організацій з урахуванням положень пунктів 16 і 17 Порядку, затвердженого цією постановою.

У позовній заяві позивач вказує, що допущені відповідачем порушення призвели до порушення прав позивача як учасника ГО. Порушення прав позивача полягає в тому, що він був позбавлений права взяти участь у позачергових загальних зборах ГО, проведених 16 січня 2017 року та 14 лютого 2018 року, належним чином підготуватися до розгляду питань порядку денного, зареєструватися для участі у загальних зборах тощо, тобто не зміг реалізувати своє право на участь в управлінні Громадською організацією «Київська вірменська громада». Позивач зазначає, що у зв`язку із неповідомленням про Збори ГО в порядку, визначеному відповідним статутом, позивач був позбавлений можливості вносити пропозиції по включенню питань до порядку денного З`їзду Громадської Організації. Крім того, у зв`язку із порушенням ГО порядку обрання Голови ГО після припинення повноважень попереднього Голови ГО позивач був позбавлений права на участь в Зборах ГО для надання свого голосу «за» чи «проти» обрання того чи іншого кандидата на посаду Голови ГО.

Отже, позивачем зазначені виключно абстрактні та загальні обставини. При цьому, позивач не зазначає, в чому саме конкретно виразилось порушення його прав та інтересів внаслідок приведення Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» у відповідність до законодавства України, як саме оспорювані рішення прямо вплинули на позивача (а не опосередковано чи потенційно).

Доводи ж позивача про те, що у зв`язку із порушенням ГО порядку обрання Голови ГО після припинення повноважень попереднього Голови ГО позивач був позбавлений права на участь в Зборах ГО для надання свого голосу «за» чи «проти» обрання того чи іншого кандидата на посаду Голови ГО, судом відхиляються, так як питання на вказаних зборах, які оскаржуються позивачем, стосувались виключно питань внесення змін до Статуту ГО, та не стосувались будь-яким чином повноважень Голови Громадської організації «Київська вірменська громада».

Разом з тим суд звертає увагу, що неповідомлення учасника про загальні збори не є беззаперечною підставою для визнання рішень, ухвалених на таких зборах, недійсними. Подібні за змістом висновки викладено у постановах Верховного Суду від 07.09.2021 у справі №916/2506/20, від 15.06.2022 у справі №910/6685/21, від 27.03.2023 у справі №906/908/21, від 28.03.2023 у справі №916/213/22, від 30.05.2023 у справі №916/212/22, від 07.06.2023 у справі №916/211/22 (пункти 84-87).

У кожній справі суд оцінює сукупність всіх встановлених обставин, зокрема зміст ухвалених на зборах рішень (наскільки вони порушують права або законні інтереси учасника), наявність кворуму, баланс інтересів позивача та інших учасників, які голосували за прийняття оскаржуваних рішень тощо.

Зважаючи на ті обставини, що позивач жодним чином не вказує та не доводить суду, в чому саме конкретно виразилось порушення його прав у зв`язку з прийняттям відповідачем оскаржуваних рішень, суд дійшов висновку відмовити у позові ОСОБА_1 до Громадської організації «Київська вірменська громада» про 1) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2017 від 16 січня 2017 року; 2) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 06.02.2017 №7008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Лугіною М.С.; 3) визнання недійсним рішення позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада», яке оформлене протоколом позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» №1/2018 від 14 лютого 2018 року; 4) скасування державної реєстрації змін до установчих документів юридичної особи від 27.02.2018 №8008955, проведену державним реєстратором Головного територіального управління юстиції у м. Києві Піддубняк В.В.

Судом також врахована правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 21.10.2021 у справі №910/15071/20, де зазначено, що виключно встановлення окремих порушень під час скликання та проведення загальних зборів учасників юридичних осіб не призводить до обов`язкового визнання недійсним рішення таких зборів.

Важливим є також врахування принципу пропорційності - справедливої рівноваги (балансу) між інтересами всіх учасників, інтересами позивача та досягненням основної мети діяльності Громадської організації «Київська вірменська громада».

З тексту постанови Верховного Суду від 12.01.2023 у справі №917/559/21 слідує, що позивач, звертаючись із зазначеним позовом, повинен довести, які саме порушення були допущені, чи є вони такими, що їх неможливо усунути, яким саме порушення порушують його права чи законні інтереси як учасника ГО, зазначити яке його право та у який спосіб може бути відновлено внаслідок задоволення цього позову, та обґрунтувати співмірність балансу своїх прав, законних інтересів та прав і законних інтересів інших учасників.

Натомість суд повинен у кожному конкретному випадку оцінити характер порушення, його наслідки, враховуючи баланс інтересів як позивача, так і інших учасників ГО.

Суд зазначає, що інтереси окремого учасника можуть не збігатися з інтересами інших учасників. Тому, вирішуючи питання щодо визнання недійсними рішень загальних зборів, суди мають враховувати баланс інтересів усіх учасників та самої Громадської організації «Київська вірменська громада», уникати зайвого втручання в питання створення і діяльності ГО, які вирішуються виключно загальними зборами.

В даному випадку позивачем жодним чином не обгрунтовано дотримання балансу інтересів та принципів пропорційності у випадку визнання недійсними судом рішень загальних зборів, прийнятих 7-8 років тому, якими були приведені у відповідність до законодавства України редакції Статутів Громадської організації «Київська вірменська громада», і на підставі яких ГО проводила свою діяльність протягом тривалого часу.

Що стосується заявлених позивачем вимог про визнання припиненими повноважень ОСОБА_2 на посаді Голови Громадської організації «Київська вірменська громада» з 19 червня 2017 року та про зобов`язання Громадської організації «Київська вірменська громада» скликати, організувати та провести загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада», з внесенням до порядку денного питання обрання Голови Громадської організації «Київська вірменська громада», суд зазначає таке.

Як встановив суд, рішенням позачергових загальних зборів членів Громадської організації «Київська вірменська громада» від 19.06.2014, яке оформлене Протоколом №1/2014, вирішено обрати головою Громадської організації «Київська вірменська громада» Геворкяна Норіка Тіграновича строком на 3 роки; а також вирішено призначити Геворкяна Норіка Тіграновича головою правління ГО.

У ст. 13 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, зазначено, що з`їзд ГО має такі повноваження: затвердження статуту, змін і доповнень до нього; обрання терміном на 3 роки та звільнення голови ГО.

У п. 14.3 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, зазначено, що голова ГО обирається з`їздом на термін 3 роки.

Згідно з п. 16.4 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2014 від 19.06.2014, повноваження голови припиняються в момент обрання з`їздом нового голови ГО.

Отже, Статутом Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 19.06.2014), передбачено, що повноваження голови припиняються в момент обрання з`їздом нового голови ГО.

У ст. 13 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, зазначено, що з`їзд ГО такі повноваження: затвердження статуту, змін і доповнень до нього; обрання терміном на 3 роки та звільнення голови ГО.

У п. 14.3 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, зазначено, що голова ГО обирається з`їздом на термін 3 роки.

Згідно з п. 16.4 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада», затвердженого Протоколом №1/2017 від 16.01.2017, повноваження голови припиняються в момент обрання з`їздом нового голови ГО.

Тобто, Статутом Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 16.01.2017), передбачено, що повноваження голови припиняються в момент обрання з`їздом нового голови ГО.

Такі самі умови про припинення повноважень голови правління визначені п. 16.4 Статуту (в редакції від 14.02.2018).

Отже, оскільки матеріали справи не містять, а позивачем не надано суду доказів обрання Громадською організацією «Київська вірменська громада» нового голови правління, суд дійшов висновку в необгрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 про визнання припиненими повноважень Геворкяна Норіка Тіграновича на посаді Голови Громадської організації «Київська вірменська громада» з 19 червня 2017 року.

Що стосується позовних вимог про зобов`язання Громадську організацію «Київська вірменська громада» скликати, організувати та провести загальні збори членів Громадської організації «Київська вірменська громада» з внесенням до порядку денного питання обрання Голови Громадської організації «Київська вірменська громада», суд зазначає, що згідно з ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства (ч. 1 ст. 14 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 2 ст. 14 Цивільного кодексу України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до п. 13.1.2 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 14.02.2018) з`їзд громадської організації обирає терміном на 5 років та звільняє Голову ГО.

Отже, виключно з"їзд ГО наділений повноваженнями обирати Голову ГО, а оскільки Статутом Громадської організації «Київська вірменська громада» не встановлено обов`язку з`їзду у встановлений певний строк організовуватись (скликатись) та обирати Голову ГО, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні вказаних вимог позивача.

Водночас судом враховано, що відповідно до п. 12.5 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 14.02.2018) рішення про проведення з`їзду ГО а також дату проведення з`їзду приймає правління не рідше 2 разів на рік. Позачерговий з`їзд ГО скликається на вимогу Голови ГО, Правління ГО, контрольно-ревізійної комісії ГО або за письмовою вимогою 1/10 членів (учасників) ГО.

Згідно з п. 12.7 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 14.02.2018) порядок денний з`їзду пропонується правлінням ГО та затверджується з`їздом ГО.

У п. 12.8 Статуту Громадської організації «Київська вірменська громада» (в редакції від 14.02.2018) визначено, що кожний член (учасник) ГО за 30 днів до проведення з`їзду вправі вносити пропозиції по включенню питань до порядку денного, які підлягають розгляду Правлінням ГО для ухвалення рішення.

Матеріали справи не містять доказів того, що на порядок денний з`їзду ГО виносилось питання про переобрання Голови Громадської організації «Київська вірменська громада».

Що стосується поданої третьою особою заяви про застосування строків позовної давності, суд зазначає, що відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки заява про застосування позовної давності подана не стороною у справі, а третьою особою, суд не вбачає необхідності надавати їй правової оцінки.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір покладається на позивача у зв`язку з відмовою у задоволенні позову (відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Відмовити у позові.

2. Судові витрати покласти на позивача.

Рішення господарського суду набирає законної сили відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 256 та ст. 257 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 10.07.2025.

Суддя О.М. Спичак