РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/368/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу

за позовом: Приватного підприємства Семидар,

вул. Тероборони, буд. 29, м. Чернігів, 14010;

до відповідача: Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Чернігівської області,

вул. Шевченка, буд. 114, м. Чернігів, 14030;

предмет спору: про стягнення 462161,68 грн

без повідомлення (виклику) сторін

УСТАНОВИВ:

17.04.2025, Приватним підприємством Семидар, поданий позов до Комунального некомерційного підприємства Чернігівська центральна районна лікарня Чернігівської районної ради Чернігівської області (далі КНП Чернігівська ЦРЛ) про стягнення 462161,68 грн, з них: 373607,74 грн боргу за виконані та прийняті підрядні роботи за договором № 227 від 21.03.2023 (далі Договір), 70497,94 грн інфляційних нарахувань за період з вересня 2023 по березень 2025 років та 18056,00 грн 3% річних за період з 01.09.2023 по 11.04.2025 років, нарахованих на підставі частини 2 статті 625 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов Договору в частині своєчасної оплати за виконані та прийняті роботи з поточного ремонту за актом приймання виконаних будівельних робіт від 10.07.2023 № 1 до Договору (форми КБ2в).

Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 167, 178, 184, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), зокрема, для відповідача 15 календарних днів з моменту отримання ухвали суду для подачі мотивованого відзиву на позов, про що постановив ухвалу від 22.04.2025.

Ухвала про відкриття провадження в справі отримана відповідачем засобами електронного зв`язку, в підсистемі Електронний суд, 22.04.2025 (про що сформовано відповідну довідку), тобто граничний строк на подачу відзиву на позов сплинув 07.05.2025.

Відповідач у належний строк не скористався правом на подачу відзиву на позов, у порядку статей 165, 178, 251 ГПК України, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Будь-які інші заяви чи клопотання від сторін до суду не надходили.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі в ухвалі від 22.04.2025.

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ :

21.03.2023, між КНП «Чернігівська ЦРЛ» (замовник, відповідач) та ПП «Семидар» (підрядник, позивач), укладений договір № 227, за умовами якого (розділ 1) підрядник зобов`язався виконати власними силами за завданням замовника: «поточний ремонт вбиральні та санітарної кімнати хірургічного відділення трьохповерхової будівлі головного корпусу з підвалом КНП «Чернігівська ЦРЛ», код ДК 021:2015-45410000-4, штукатурні роботи», за адресою: м. Чернігів, вул. Шевченка, 114.

Договірна ціна є твердою та складає 397013,66 грн, у тому числі ПДВ 66168,94 грн (п. 2.1., п. 2.2. Договору).

Сторони в п. 3.4. погодили, що уточнення (зменшення) вартості робіт за Договором проводиться шляхом укладення додаткової угоди до нього, що є невід`ємною частиною.

За умовами пунктів 3.1., 3.2., 3.4., 3.5. замовник забезпечує оплату робіт підрядника в безготівковій формі в порядку, передбаченому цим Договором. Розрахунок за надані послуги здійснюється за фактом їх виконання.

Оплата за надані послуги здійснюється шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок підрядника на підставі акту виконаних робіт та рахунку-фактури протягом 30 банківських днів з дня підписання вказаних документів та наданих послуг. Фактично виконані обсяги ремонтних робіт оформлюються актами приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) та довідками про вартість виконаних будівельних робіт (форми КБ-3), що є документами для проведення взаєморозрахунків між замовником та підрядником. Розрахунок договірної ціни та довідка про вартість виконаних будівельних робіт є невід`ємною частиною акту приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в).

За п. 4.1. підрядник зобов`язався розпочати виконання робіт протягом 3-х днів з моменту укладення Договору та закінчити виконання робіт до 20.05.2023. Датою закінчення виконання робіт вважається дата їх прийняття замовником за актом приймання-передачі.

Факт виконання та вартість робіт підтверджується підписаними сторонами актами приймання виконаних робіт (п. 7.1.).

Замовник зобов`язаний своєчасно здійснювати оплату виконаних робіт згідно з умовами Договору (п. 5.2.3.).

Договір набирає чинності з моменту його підписання та діє до 31.12.2023. Продовження дії воєнного стану, підтвердженого Указом Президента України, автоматично пролонгує дію Договору на строк, визначений відповідним Указом. Сторони домовились, що в такому випадку підписання додаткової угоди не є обов`язковим.

Закінчення дії цього Договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час його дії (п. 12.1.).

Невід`ємною частиною цього Договору є додатки: дефектний акт (додаток №1); дефектний акт (додаток №2); договірна ціна (додаток №3); локальний кошторис (додаток №4); локальний кошторис (додаток №5).

18.05.2023, сторонами підписано додаткову угоду № 1 до Договору, якою переглянута редакція п. 4.1. Договору та відтермінований граничний строк виконання робіт до 31.12.2023.

31.05.2023, сторонами підписано додаткову угоду № 2 до Договору, якою переглянута редакція п. 2.2. Договору, зменшена вартість робіт на 23405,92 грн. Установлено, що загальна сума Договору складає 373607,74 грн, у тому числі ПДВ 62267,96 грн; відповідно змінені редакції додатків №№ 1 - 5 до цього Договору.

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами, на виконання умов Договору, в двосторонньому порядку, 10.07.2023, складений та підписаний акт приймання виконаних будівельних робіт (за липень 2023 року) (форма КБ-2в), за яким позивачем виконані, а відповідачем прийняті обумовлені Договором роботи загальною вартістю 373607,74 грн.

Будь-які зауваження чи претензії до прийнятих замовником робіт відсутні, що останнім не заперечується.

Позивачем, згідно з податковою накладною від 10.07.2023 № 59, задекларовано господарську операцію з надання відповідачу послуг вартістю 373607,74 грн, у тому числі ПДВ 62267,96 грн.

За умовами погодженими сторонами в п. 3.3. Договору відповідач мав розрахуватись за виконані підрядником роботи в строк по 21.08.2023, натомість наведених дій не вчинив.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків, складеним сторонами в двосторонньому порядку, станом на 31.12.2024, за відповідачем обліковується прострочена заборгованість перед позивачем у сумі 4698695,34 грн, що також підтверджено відповідачем у листі від 04.02.2025 № 218.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання за прийняті роботи, обумовлені Договором, позивач, керуючись приписами частини 2 статті 625 ЦК України, нарахував та заявив до стягнення в судовому порядку, окрім основного боргу в розмірі 373607,74 грн: 18056,00 3% річних за період з 01.09.2023 по 11.04.2025 та 70497,94 грн інфляційних втрат за період з вересня 2023 по березень 2025 років.

За п. 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Нормами статей 193 ГК України та 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно з частинами 1, 2 статті 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати в установлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Відповідно до частини 1 статті 877 ЦК України підрядник зобов`язаний здійснювати будівництво та пов`язані з ним будівельні роботи відповідно до проектної документації, що визначає обсяг і зміст робіт та інші вимоги, які ставляться до робіт та до кошторису, що визначає ціну робіт.

Згідно з частиною 4 статті 879 ЦК України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін.

Частиною 4 статті 882 ЦК України визначено, що передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами.

За статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Статтею 625 ЦК України врегульовані правові наслідки порушення грошового зобов`язання. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом наведеної норми нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3% річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Таких висновків у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду в постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц, № 646/14523/15-ц, у постанові від 07.07.2020 у справі № 296/10217/15-ц, у постанові від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань за договором від 21.03.2023 № 227, у частині своєчасної оплати вартості прийнятих робіт за актом від 10.07.2023 № 1 приймання виконаних будівельних робіт (форми КБ-2в) на загальну суму 373607,74 грн, тому, перевіривши надані позивачем розрахунки 3% річних та інфляційних втрат, суд установив, що позов є обґрунтований, правомірний та підтверджений належними доказами в частині вимог про стягнення: 373607,74 грн суми основного боргу, 18056,00 грн 3% річних за період з 01.09.2023 по 11.04.2025 та 70497,94 грн інфляційних втрат за період з вересня 2023 по березень 2025 років.

Відповідач наведених висновків суду не спростував, належних доказів на підтвердження погашення наявного боргу за прийняті будівельні роботи до суду не надав.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

За статтею 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, договірні зобов`язання не виконав, за прийняті підрядні роботи своєчасно не розрахувався, правомірність вимог позивача не спростував, суд доходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволення в повному обсязі.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, суд поклав на відповідача відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, що понесені позивачем при подачі позову, в сумі 5545,94 грн.

Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, частиною 2 статті 178, 233, 238, 241, 247, 251, 252 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позовні вимоги Приватного підприємства «Семидар» (вул. Тероборони, буд. 29, м. Чернігів, 14010; ) до Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Чернігівської області (вул. Шевченка, буд. 114, м. Чернігів, 14030; ) про стягнення 462161,68 грн.

2. Стягнути з Комунального некомерційного підприємства «Чернігівська центральна районна лікарня» Чернігівської районної ради Чернігівської області (вул. Шевченка, буд. 114, м. Чернігів, 14030; ) на користь Приватного підприємства «Семидар» (вул. Тероборони, буд. 29, м. Чернігів, 14010; ) основного боргу в сумі 373607,74 грн, 3% річних у сумі 18056,00 грн, інфляційних втрат у сумі 70497,94 грн та судового збору в сумі 5545,94 грн.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Судове рішення ухвалене в перший робочий день, після виходу судді Романенко А.В. зі щорічної відпустки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко