ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 918/619/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Багай Н. О. - головуючого, Дроботової Т. Б., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Письменна О. М.,

за участю представників:

позивача - Петришина П. М. (адвоката, в режимі відеоконференції),

відповідача-1 - не з`явилися,

відповідача-2 - не з`явилися,

відповідача-3 - Шевчука В. С. (адвоката, в режимі відеоконференції),

третьої особи на стороні позивача - не з`явилися,

третьої особи на стороні відповідача-3 - не з`явилися,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк"

на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 (колегія суддів: Бучинська Г. Б. - головуючий, Василишин А. Р., Маціщук А. В.) у справі

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк"

до: 1) Рівненської міської ради, 2) Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради, 3) Приватного підприємства "Західпроменерго",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонекс",

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача-3 - Товариства з обмеженою відповідальністю "Е - Тендер",

про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

1.1. У червні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" (далі - ТОВ "ТД Ремарк") звернулося до Господарського суду Рівненської області з позовом до Рівненської міської ради, Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради (далі - Управління комунальною власністю), Приватного підприємства "Західпроменерго" (далі - ПП "Західпроменерго"), в якому просило:

- визнати недійсним акт про непідписання договору, складений та завантажений 25.03.2024 о 17 год 43 хв до Електронної торгової системи;

- визнати недійсними результати торгів, які оформлені сформованим 25.03.2024 о 17 год 45 хв протоколом про результати земельних торгів, переможцем яких визнано ПП "Західпроменерго",

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладений між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго", та застосувати реституцію, якою зобов`язати ПП "Західпроменерго" передати (повернути) Управлінню комунальною власністю земельну ділянку несільськогосподарського призначення загальною площею 1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, та стягнути з Рівненської міської ради на користь ПП "Західпроменерго" 450 000,00 грн, сплачених як переможцем аукціону за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024;

- визнати укладеним між Рівненською міською радою та ТОВ "ТД Ремарк" із дня набрання чинності рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, на умовах, наведених у прохальній частині позовної заяви.

1.2. Позовні вимоги ТОВ "ТД Ремарк" обґрунтовані тим, що 25.02.2024 відбулися земельні (електронні) торги (аукціон) з продажу належної на праві власності Рівненській міській раді земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Як зазначав позивач, за результатами проведених торгів переможцем визнано ТОВ "ТД Ремарк", що підтверджується протоколом про результати земельних торгів, який 26.02.2024 сформований Акціонерним товариством "Прозорро.Продажі" (далі - АТ "Прозорро.Продажі") в Електронній торговій системі (далі - ETC). 25.03.2024 з метою укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки представники позивача та нотаріус прибули до Рівненської міської ради, однак їх повідомили про те, що підписант від Рівненської міської ради відсутній у зв`язку зі службовою зайнятістю, тому підписання договору перенесли на 15 год 20 хв цього ж дня. Орієнтовно о 17 год 20 хв - 17 год 25 хв організатор аукціону (Управління комунальною власністю) роздрукував та підписав акт про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону, де зафіксував, що станом на 17 год 15 хв секретар Рівненської міської ради все ще знаходиться на терміновій нараді в Рівненській обласній військовій адміністрації.

Водночас 26.03.2024 з інтернет-сайту АТ "Прозорро.Продажі" https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/ позивачу стало відомо про те, що його дискваліфікували, а до ЕТС було завантажено копію акта про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону. В цьому акті, як стверджував позивач, зазначено, що договір не підписано секретарем Рівненської міської ради у зв`язку з обставинами службової зайнятості. Крім того, за доводами позивача, також було сформовано новий протокол, за яким переможцем торгів визнано ПП "Західпроменерго". 16.04.2024 на підставі протоколу від 25.03.2024 між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго" укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

На підставі викладеного позивач вважав, що Рівненська міська рада не виконала свого зобов`язання щодо підписання до 18 год 00 хв 25.03.2024 договору купівлі-продажу земельної ділянки за результатами формування 26.02.2024 в ETC протоколу земельних торгів, яким оформлені справжні (дійсні) результати, а Управління комунальною власністю неправомірно внесло до ETC акт про непідписання договору (через неявку представника Рівненської міської ради) під виглядом акта про дискваліфікацію позивача. За таких обставин, на думку позивача, порушене право ТОВ "ТД Ремарк" як дійсного (справжнього) переможця земельних торгів з продажу земельної ділянки на укладення договору купівлі-продажу може бути поновлене тільки шляхом визнання недійсними акта про непідписання договору, результатів торгів, оформлених сформованим у ETC 25.03.2024 протоколом про результати земельних торгів, де переможцем торгів визнано ПП "Західпроменерго", визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в редакції, викладеній у прохальній частині позовної заяви.

2. Короткий зміст судових рішень

2.1. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 25.11.2024 у справі № 918/619/24 частково задоволено позов ТОВ "ТД Ремарк".

Вирішено визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладений між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго", посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Олинець А. М. за реєстровим № 1307.

Зобов`язано ПП "Західпроменерго" передати (повернути) Рівненській міській раді земельну ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

Вирішено стягнути з Рівненської міської ради на користь ПП "Західпроменерго" сплачені як переможцем аукціону кошти в сумі 450 000,00 грн за договором купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024.

Вирішено визнати укладеним між Рівненською міською радою як продавцем та ТОВ "ТД Ремарк" як покупцем із дня набрання законної сили рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195 у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

2.2. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" про визнання недійсним акта про непідписання договору, складеного та завантаженого 25.03.2024 о 17 год 43 хв до ЕТС, господарський суд першої інстанції установив, що зміст цього акта відображає фактичні обставини, з якими погодилися як позивач, так і Управління комунальною власністю, підписавши його без зауважень. У наведеному акті зазначено причину непідписання договору з боку Рівненської міської ради - "у зв`язку з обставинами службової зайнятості", тобто, як зазначив суд, через відсутність секретаря Рівненської міської ради. За таких обставин, за висновком, місцевого господарського суду, відсутні підстави для визнання недійсним акта про непідписання договору, оскільки цей акт був складений з метою фіксації обставин, що призвели до непідписання договору купівлі-продажу, а наведені в ньому обставини не суперечать фактичним обставинам справи. Крім того, як зазначив господарський суд першої інстанції, оспорюваний акт про непідписання договору купівлі-продажу відповідає вимогам чинного законодавства, а визнання його недійсним не призведе до відновлення прав позивача.

2.3. Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" про визнання недійсними результатів торгів, які оформлені сформованим 25.03.2024 о 17 год 45 хв протоколом про результати земельних торгів, господарський суд першої інстанції виходив із того, що торги є правочином. Якщо торги завершуються оформленням договору купівлі-продажу, то, за висновком суду, оспорити можна договір, а вимоги про визнання недійсними торгів (аукціону) та протоколу електронного аукціону не є належними та ефективними способами захисту. Оскільки позивач обрав неефективний спосіб захисту, то місцевий господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог "ТД Ремарк" про визнання недійсними результатів торгів, які оформлені сформованим 25.03.2024 о 17 год 45 хв протоколом про результати земельних торгів.

2.4. Водночас місцевий господарський суд, задовольняючи інші позовні вимоги ТОВ "ТД Ремарк", установив, що непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося з вини продавця і саме така підстава: "у зв`язку з обставинами службової зайнятості" була зафіксована сторонами в акті про непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, складеному та завантаженому в ЕТС у межах строку, встановленого для підписання та оприлюднення договору. Тому, за висновком суду, дискваліфікація позивача відбулася з підстав, які не передбачені приписами статті 137 Земельного кодексу України та положеннями пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013. За таких обставин господарський суд першої інстанції дійшов висновку про незаконність формування нового протоколу, переможцем за яким визначено ПП "Західпроменерго", та подальшого укладення з ПП "Західпроменерго" договору купівлі-продажу земельної ділянки. Тому суд визнав недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладений між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго". При цьому місцевий господарський суд зазначив про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" щодо застосування наслідків недійсності правочину, оскільки, за висновком суду, задоволення позовних вимог про визнання оспорюваного правочину недійсним не призведе до ефективного захисту права, адже таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна.

2.5. Крім того, за висновком господарського суду першої інстанції, у разі, якщо позивач вважає, що відповідач зобов`язаний укласти з позивачем договір, то належному способу захисту відповідає не вимога про зобов`язання відповідача вирішити питання щодо укладення договору чи вимога про зобов`язання відповідача укласти договір, а вимога про визнання укладеним договору в судовому порядку в запропонованій позивачем редакції. Місцевий господарський суд установив, що позивача визнано переможцем торгів та підписано з ним протокол про результати земельних торгів, а підстав для дискваліфікація позивача не було.

Тому, за висновком суду, позивач отримав право на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Щодо запропонованої позивачем редакції договору купівлі-продажу земельної ділянки, то господарський суд першої інстанції установив, що такий договір є додатком до рішення Рівненської міської ради від 23.11.2023 № 4151, у пункті 5 якого зазначено, що від імені Рівненської міської ради договір купівлі-продажу земельної ділянки, проданої на земельних торгах, підписує міський голова (проект договору додається). Крім того, як зазначив місцевий господарський суд, наведений договір не є типовим. За таких обставин господарський суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність визнати укладеним між Рівненською міською радою як продавцем та ТОВ "ТД Ремарк" як покупцем із дня набрання законної сили рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195 у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

2.6. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 скасовано рішення Господарського суду Рівненської області від 25.11.2024 у справі № 918/619/24 в частині задоволення позовних вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк".

2.7. Скасовуючи рішення місцевого господарського суду в частині задоволення позовних вимог та відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк", апеляційний господарський суд виходив із того, що підписання примірника договору переможцем торгів є необхідною умовою для належного оформлення правочину. Водночас апеляційний господарський суд установив, що матеріали справи не містять підписаного ТОВ "ТД Ремарк" примірника договору, який повинен був бути наданий Рівненській міській раді на підпис і в подальшому - нотаріусу для нотаріального посвідчення. При цьому, за висновком апеляційного господарського суду, присутність нотаріуса у приміщенні Рівненської міської ради не означає автоматичного посвідчення договору. Нотаріус посвідчує договір лише після того, як обидві сторони його підписали. Нотаріус перевіряє наявність підписаних примірників договору, дієздатність сторін, відповідність правочину вимогам законодавства. Оскільки позивач не надав підписаного примірника договору, то, за висновком суду, нотаріус не мав законних підстав для його посвідчення. На підставі викладеного апеляційний господарський суд зазначив, що реалізація позивачем права на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки вимагала від нього вчинення дій, яких позивачем зроблено не було (позивач у встановлені законом строки не підписав договору купівлі-продажу земельної ділянки).

2.8. При цьому апеляційний господарський суд установив, що 05.03.2024 Управління комунальною власністю надіслало на електронну пошту: скан-копії документів, необхідних для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, в тому числі сам договір купівлі-продажу земельної ділянки. Крім того, 06.03.2024 наведені скан-копії також були надіслані на електронну пошту: . 22.03.2024 ТОВ "ТД Ремарк" надіслало на електронну пошту Управління комунальною власністю проект договору купівлі-продажу земельної ділянки із зазначенням даних щодо нотаріуса. Ці примірники договорів купівлі-продажу земельної ділянки, як зазначив апеляційний господарський суд, не містять підписів сторін. Крім того, в проекті договору купівлі-продажу земельної ділянки, який був надісланий позивачем, зазначено, що від імені ТОВ "ТД Ремарк" діє за довіреністю ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка посвідчена 22.03.2024 за реєстровим № 739 у м. Луцьку Валянською Тетяною Петрівною - приватним нотаріусом Луцького міського нотаріального округу Волинської області. Крім того, як установив апеляційний господарський суд, 25.03.2024 представник позивача - ОСОБА_3 прибув для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, проте підставою для вчинення цього правочину була довіреність, яка оформлена на іншу особу - ОСОБА_1 . Цей факт, як зазначив суд, підтверджується змістом довіреності, наданої представником позивача. За таких обставин апеляційний господарський суд зазначив, що ним не встановлено того, що позивач вжив усіх заходів та вчинив усі дії для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

Натомість, як установив апеляційний господарський суд, покупець (позивач) як упродовж двадцятиденного строку, встановленого законом для укладення договору, так і 25.03.2024 (дата, узгоджена сторонами для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки) не забезпечив участі свого уповноваженого представника для укладення договору. При цьому, за висновком апеляційного господарського суду, присутність 25.03.2024 представника ТОВ "ТД Ремарк" - ОСОБА_3 у приміщенні Рівненської міської ради не свідчить про можливість укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, оскільки представник позивача ні відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, ні довіреністю не підтвердив повноважень діяти від імені ТОВ "ТД Ремарк". Апеляційний господарський суд також установив, що ТОВ "ТД Ремарк" у межах строку, встановленого для укладення договору, не надіслало (не надало) продавцю примірник угоди, який підписаний директором або іншою уповноваженою особою. Тому апеляційний господарський суд дійшов висновку про недоведення позивачем належними доказами вжиття дій на підтвердження волі щодо укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки. Тому апеляційний господарський суд виснував, що незабезпечення покупцем уповноваженого представника для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки на узгоджену сторонами дату свідчить про те, що з боку позивача договір не міг бути підписаний у строк, установлений законом.

За таких обставин апеляційний господарський суд визнав помилковим висновок суду першої інстанції про те, що договір купівлі-продажу земельної ділянки не підписано виключно з вини Рівненської міської ради. При цьому, як зазначив апеляційний господарський суд, відсутність представника Рівненської міської ради, уповноваженого на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, в узгоджену сторонами дату не можна вважати належною поведінкою. Проте, за висновком апеляційного господарського суду, відсутність представника продавця на робочому місці в день підписання договору не має юридичного значення у зв`язку з відсутністю особи, уповноваженої діяти від імені покупця. Тому, за висновком апеляційного господарського суду, в цьому випадку непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося саме через відсутність належного представника позивача, що є підставою для формування нового протоколу торгів та визначення іншого переможця. За таких обставин апеляційний господарський суд дійшов висновку про те, що позивач не забезпечив юридичні передумови для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, а організатор земельних торгів правомірно дискваліфікував позивача та уклав договір з іншим учасником торгів.

З огляду на встановлені обставини справи апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що ситуація, яка склалася між учасниками справи, спричинена діями саме Управління комунальною власністю. При цьому суд не встановив порушень процедури при визначені переможцем земельних торгів учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією - ПП "Західпроменерго".

На підставі викладеного апеляційний господарський суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" про визнання недійсним акта щодо непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки та про визнання недійсними результати торгів, які оформлені протоколом про результати земельних торгів, оскільки позивач не довів порушення його прав відповідачами. У зв`язку з відсутністю факту порушення прав ТОВ "ТД Ремарк" апеляційний господарський суд не надавав оцінки ефективності та належності обраних позивачем способів захисту в частині наведених позовних вимог.

Щодо позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладеного між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго", та вимоги застосувати реституцію, то, як зазначив апеляційний господарський суд, непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося з причини відсутності уповноваженого представника покупця, що відповідно до статті 137 Земельного кодексу України та пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, є підставою для визначення переможцем торгів учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією. Таким чином, за висновком суду, в цьому випадку є законним формування нового протоколу, переможцем за яким визначено ПП "Західпроменерго", та подальше укладення з ПП "Західпроменерго" договору купівлі-продажу земельної ділянки. Тому апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладеного між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго", та застосування наслідків недійсності правочину. Враховуючи наведені обставини, апеляційний господарський суд також відмовив у задоволенні позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" про визнання укладеним між Рівненською міською радою та ТОВ "ТД Ремарк" із дня набрання чинності рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки.

3. Короткий зміст касаційної скарги та заперечень на неї

3.1. Не погоджуючись із постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24, до Верховного Суду звернулося ТОВ "ТД Ремарк" з касаційною скаргою, в якій просить скасувати зазначену постанову, а рішення Господарського суду Рівненської області від 25.11.2024 у справі № 918/619/24 залишити в силі. Крім того, скаржник у касаційній скарзі просить стягнути з відповідачів 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції, та 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

3.2. Обґрунтовуючи підстави касаційного оскарження, ТОВ "ТД Ремарк" зазначає, що оскаржувана постанова апеляційного господарського суду ухвалена з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. ТОВ "ТД Ремарк", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

3.3. На думку скаржника, апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив приписи статей 2, 13, 74, 76- 78, 86, частин 1, 2, 4, 5 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував положення статей 3, 13, 16, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, статей 135, 137 Земельного кодексу України, статей 44, 45 Закону України "Про нотаріат" та не врахував висновки щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 826/17201/17, від 29.11.2023 у справі № 513/879/19-ц, від 14.12.2021 у справі № 147/66/77, від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22, від 18.06.2024 у справі № 907/269/22, від 27.06.2024 у справі № 754/11476/22, від 29.11.2022 у справі № 910/429/21, від 23.09.2020 у справі № 302/931/16-ц, від 23.09.2020 у справі № 454/587/17.

3.4. Крім того, ТОВ "ТД Ремарк" вважає, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 11 статті 135, частин 4, 16 статті 137 Земельного кодексу України, пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, пункту 1.1 ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", пункту 6.16 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5.

3.5. При цьому, за доводами скаржника, апеляційний господарський суд урахував неналежний та недопустимий доказ, а саме документ із назвою: "Додаткова інформація щодо дискваліфікації", оскільки, як зазначає скаржник, додаткова інформація щодо дискваліфікації учасника земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA-590 була розміщена Управлінням комунальною власністю на інтернет-сайті АТ "Прозорро.Продажі через чотири дні після завершення аукціону (29.03.2024).

3.6. Управління комунальною власністю у відзиві на касаційну скаргу просить касаційну скаргу ТОВ "ТД Ремарк" залишити без задоволення, а оскаржувану постанову - без змін. Управління комунальною власністю зазначає, що у спірних правовідносинах виконувало функцію організатора земельних торгів. При цьому, за доводами відповідача-2, Управління комунальною власністю зі свого боку дотрималося всіх вимог чинного законодавства та не допустило порушень у частині організації та проведення земельних торгів.

3.7. 28.05.2025 Верховний Суд зареєстрував відзив ПП "Західпроменерго" на касаційну скаргу, який сформований 28.05.2025 в системі "Електронний суд". Колегія суддів установила, що ухвалою Верховного Суду від 12.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою "ТД Ремарк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24, встановлено учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 27.05.2025.

Проте ПП "Західпроменерго" подало відзив на касаційну скаргу 28.05.2025, тобто із пропуском встановленого строку. При цьому ПП "Західпроменерго" не просить поновити строк для подання відзиву на касаційну скаргу, а тому Верховний Суд дійшов висновку про те, що відзив ПП "Західпроменерго" на касаційну скаргу ТОВ "ТД Ремарк" належить залишити без розгляду на підставі частини 2 статті 118 Господарського процесуального кодексу України.

4. Обставини справи, встановлені господарськими судами

4.1. Господарські суди попередніх інстанцій установили, що 25.02.2024 відбулися земельні (електронні) торги (аукціон) з продажу на трираундовому англійському аукціоні земельної ділянки загальною площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, та належить на праві власності Рівненській міській раді (Лот № 1 ID:LSE001-UA-590 | 65bl253e3475d0428bfb2040, інформація про який розміщена на інтернет-сайті ETC АТ "Прозорро.Продажі" за таким посиланням: https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/).

4.2. Замовником (організатором) земельних торгів є Управління комунальною власністю.

4.3. За результатами проведених торгів першим переможцем було визнано ТОВ "ТД Ремарк", що підтверджується протоколом про результати земельних торгів № LSE001-UA-590, який сформований в ЕТС АТ "Прозорро.Продажі" 26.02.2024 о 13 год 04 хв (найменування оператора, через електронний майданчик якого надано найвищу цінову пропозицію: Товариство з обмеженою відповідальністю "ПОЛОНЕКС").

4.4. 28.02.2024 переможець торгів підписав протокол про результати земельних торгів № LSE001-UA-590, сформований 26.02.2024 о 13 год 04 хв.

4.5. 25.03.2024 представник позивача ОСОБА_3 та нотаріус Мурашко Л. О. близько 08 год 30 хв прибули до Рівненської міської ради для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки.

4.6. Близько 09 год 00 хв представники Управління комунальною власністю повідомили представника позивача про те, що підписант від Рівненської міської ради, а саме секретар міської ради Шакирзян В. В., відсутній у зв`язку із службовою зайнятістю, та перенесли підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки на 15 год 20 хв цього ж дня.

4.7. Орієнтовно о 14 год 50 хв на запрошення позивача нотаріус Мурашко Л. О. повторно прибула у приміщення Рівненської міської ради, однак близько 15 год 30 хв представники Управління комунальною власністю знову повідомили представника позивача про те, що секретар Рівненської міської ради все ще відсутній у зв`язку з обставинами службової зайнятості.

4.8. Орієнтовно о 17 год 20 хв - 17 год 25 хв Управління комунальною власністю роздрукувало та підписало акт про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону №-UA-590, де зафіксовано, що станом на 17 год 15 хв секретар міської ради Шакирзян В. В. все ще знаходиться на терміновій нараді в Рівненській обласній військовій адміністрації.

4.9. Як зазначав позивач, 26.03.2024 з інтернет-сайту АТ "Прозорро.Продажі" https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/ йому стало відомо про те, що ТОВ "ТД Ремарк" дискваліфікували відповідно до пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, оскільки Управління комунальною власністю до ЕТС завантажило копію акта про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA- 590, в якому зазначено причину непідписання договору секретарем міської ради Шакирзяном В. В. - "у зв`язку з обставинами службової зайнятості" (що підтверджується прінт-скріном з інтернет-сайту АТ "Прозорро.Продажі" https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/, а саме: "Інформація про проведення - Протокол розкриття - Учасник "ТОВ "ТД Ремарк" - Рішення Дискваліфіковано. Список документів - Документація - Акт про непідписання договору.pdf).

4.10. Через дві хвилини після внесення наведеного акта до ЕТС, а саме 25.03.2024 о 17 год 45 хв, ЕТС сформувала новий протокол про результати земельних торгів № LSE001-UA-590 (найменування оператора, через електронний майданчик якого надано найвищу цінову пропозицію: Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-ТЕНДЕР"), переможцем торгів визнано ПП "Західпроменерго".

4.11. 29.03.2024 Управління комунальною власністю на інтернет-сайті АТ "Прозорро.Продажі" https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/ розмістило додаткову інформацію щодо дискваліфікації учасника земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA-590. У цій інформації зазначено, що ОСОБА_3 , який з`явився 25.03.2024 з метою підписання від імені позивача договору купівлі-продажу земельної ділянки, фактично не є уповноваженою особою на вчинення таких дій, оскільки з наданої ним довіреності встановлено, що ТОВ "ТД Ремарк" в особі директора уповноважує на вчинення ряду дій в інтересах позивача ОСОБА_1 , а не ОСОБА_3 . Таким чином, 25.03.2024 з боку позивача в Рівненську міську раду не прибула особа, уповноважена на укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки за результатами проведених земельних торгів.

4.12. 16.04.2024 на підставі протоколу між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго" укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення загальною площею 1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості.

4.13. Позивач, вважаючи, що відповідачі порушили його право як переможця земельних торгів на укладення договору купівлі продажу земельної ділянки, звернувся до Господарського суду Рівненської області із цим позовом.

5. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду

5.1. Ухвалою Верховного Суду від 12.05.2025 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ "ТД Ремарк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24 та вирішено здійснити розгляд справи у відкритому судовому засіданні.

28.05.2025 до Верховного Суду від ТОВ "ТД Ремарк" надійшло клопотання про долучення доказів. У цьому клопотанні позивач для вирішення питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу просить долучити до матеріалів справи копію платіжної інструкції від 22.05.2025 № 1521.

5.2. Згідно зі статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Зміна предмета та підстав позову у суді касаційної інстанції не допускається.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, передбачені пунктами 1, 3, 4, 8 частини 1 статті 310, частиною 2 статті 313 цього Кодексу, а також у разі необхідності врахування висновку щодо застосування норм права, викладеного у постанові Верховного Суду після подання касаційної скарги.

5.3. Заслухавши суддю-доповідача, представників учасників справи, дослідивши доводи, наведені в касаційній скарзі та відзивах на неї, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування господарськими судами норм матеріального та процесуального права, колегія суддів зазначає таке.

5.4. Предметом позову в цій справі є вимоги ТОВ "ТД Ремарк" до Рівненської міської ради, Управління комунальною власністю, ПП "Західпроменерго" про визнання недійсними акта щодо непідписання договору, результатів торгів, договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.04.2024, укладеного між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго", із застосуванням реституції, визнання укладеним між Рівненською міською радою та ТОВ "ТД Ремарк" із дня набрання чинності рішенням суду договору купівлі-продажу земельної ділянки.

5.5. Підставою позовних вимог, на думку ТОВ "ТД Ремарк", є невиконання Рівненською міською радою свого зобов`язання щодо підписання до 18 год 00 хв 25.03.2024 договору купівлі-продажу земельної ділянки за результатами формування 26.02.2024 в ETC протоколу земельних торгів, яким оформлені справжні (дійсні) результати. При цьому позивач вважав, що Управління комунальною власністю неправомірно внесло до ETC акт про непідписання договору (через неявку представника Рівненської міської ради) під виглядом акта про дискваліфікацію позивача. За таких обставин, на думку позивача, порушене право ТОВ "ТД Ремарк" як дійсного (справжнього) переможця земельних торгів з продажу земельної ділянки на укладення договору купівлі-продажу може бути поновлене тільки шляхом визнання недійсними акта про непідписання договору, результатів торгів, оформлених сформованим у ETC 25.03.2024 протоколом про результати земельних торгів, де переможцем торгів визнано ПП "Західпроменерго", визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання укладеним договору купівлі-продажу земельної ділянки в редакції, наведеній у прохальній частині позовної заяви.

5.6. Колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 1 статті 134 Земельного кодексу України (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) земельні ділянки державної чи комунальної власності продаються або передаються в користування (оренду, суперфіцій, емфітевзис) окремими лотами на конкурентних засадах (на земельних торгах), крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті.

5.7. За змістом частини 2 статті 135 Земельного кодексу України земельні торги проводяться у формі електронного аукціону в режимі реального часу в мережі Інтернет, за результатами проведення якого укладається договір купівлі-продажу, оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису земельної ділянки з переможцем земельних торгів, який запропонував найвищу ціну за земельну ділянку, що продається, або найвищу ціну за придбання прав емфітевзису, суперфіцію, або найвищий розмір орендної (суборендної) плати, зафіксовані під час проведення земельних торгів. Земельні торги проводяться в електронній торговій системі, адміністратором якої є визначений Кабінетом Міністрів України суб`єкт господарювання державного сектору економіки. Порядок функціонування та адміністрування електронної торгової системи затверджує Кабінет Міністрів України. Протокол про результати земельних торгів та договір, що укладається за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі-продажу земельної ділянки), підписуються за допомогою кваліфікованого електронного підпису з урахуванням вимог Закону України "Про електронні довірчі послуги". Учасник земельних торгів - це фізична або юридична особа, яка розмістила в електронній торговій системі документи, зазначені в частині 7 статті 137 цього Кодексу, сплатила реєстраційний та гарантійний внески, зробила закриту цінову пропозицію і відповідно до закону може набувати право власності чи користування земельною ділянкою, виставленою на земельних торгах. Переможець земельних торгів - це учасник, який подав найвищу цінову пропозицію за лот, у разі, якщо ним зроблено щонайменше один крок торгів (крім випадку, встановленого абзацом 3 частини 5 статті 138 цього Кодексу), у випадках, встановлених частиною 17 статті 137 цього Кодексу, - учасник з наступною за величиною ціновою пропозицією за умови, що ним зроблено щонайменше один крок торгів, а в разі однакових цінових пропозицій - учасник, який подав раніше цінову пропозицію, за умови відсутності його відмови від очікування.

5.8. Згідно із частиною 11 статті 135 Земельного кодексу України умови, оголошені перед проведенням земельних торгів, не підлягають зміні під час укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, прав суперфіцію, емфітевзису, договорів оренди, суборенди земельної ділянки, суперфіцію, емфітевзису.

5.9. Верховний Суд також зазначає, що статтею 137 Земельного кодексу України визначено порядок підготовки та проведення земельних торгів.

5.10. Частинами 13- 16 статті 137 Земельного кодексу України передбачено, що земельні торги проводяться за наявності не менше двох зареєстрованих учасників, крім випадків, встановлених абзацом 3 частини 5 статті 138 цього Кодексу. Земельні торги проводяться за процедурою визначення переможця, під час якої учасники мають можливість поетапного збільшення своїх цінових пропозицій протягом трьох раундів торгів. Учасник протягом одного раунду торгів може один раз підвищити свою цінову пропозицію не менше, ніж на розмір мінімального кроку торгів (зробити крок торгів). Розмір мінімального кроку торгів становить 1 відсоток стартової ціни лота. Розмір максимального кроку торгів не обмежується. У кожному раунді торгів кожен учасник у порядку від менших до більших закритих цінових пропозицій для першого раунду або цінових пропозицій для другого та третього раундів, а у разі їх співпадіння від тих, що подані пізніше, до тих, що подані раніше, має право зробити крок торгів. У разі відсутності цінової пропозиції від учасника протягом часу на оновлення закритої цінової пропозиції / цінової пропозиції цінова пропозиція такого учасника у поточному раунді вважається такою, що здійснена в розмірі його закритої цінової пропозиції для першого раунду або його попередньої цінової пропозиції для другого та третього раундів. Якщо під час земельних торгів подана учасником закрита цінова пропозиція / цінова пропозиція є більшою за стартову ціну на розмір, не менше ніж розмір мінімального кроку торгів, вважається, що такий учасник зробив крок торгів.

Протокол про результати земельних торгів формується та оприлюднюється електронною торговою системою автоматично в день завершення торгів в електронній формі. У протоколі про результати земельних торгів обов`язково зазначаються: а) відомості про земельну ділянку; б) кількість та відомості про учасників земельних торгів; в) стартова ціна продажу земельної ділянки, права емфітевзису, суперфіцію або стартовий розмір орендної (суборендної) плати за користування земельною ділянкою; г) ціна за земельну ділянку, прав емфітевзису, суперфіцію або розмір орендної (суборендної) плати за користування земельною ділянкою, запропоновані переможцем земельних торгів та іншими учасниками, або інформація про те, що земельні торги закінчилися без визначення переможця; ґ) найменування (для юридичної особи), прізвище, власне ім`я, по батькові (для фізичної особи) переможця земельних торгів; д) інформація про авторизований електронний майданчик, через який переможцем земельних торгів придбано земельну ділянку або право на неї.

Протокол про результати земельних торгів та договір за результатами проведення земельних торгів (крім договору купівлі-продажу земельної ділянки) підписуються організатором та переможцем торгів шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Переможець земельних торгів підписує протокол про результати земельних торгів протягом трьох робочих днів з дня, наступного за днем його формування електронною торговою системою. Організатор земельних торгів підписує протокол про результати земельних торгів протягом шести робочих днів з дня, наступного за днем його формування електронною торговою системою. На вимогу переможця торгів протокол про результати земельних торгів та/або договір за результатами проведення земельних торгів, укладені шляхом накладення кваліфікованих електронних підписів організатором та переможцем торгів, можуть бути підписані також у паперовій формі. Протокол про результати земельних торгів є підставою для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки, прав емфітевзису, суперфіцію, договорів оренди, суборенди землі, емфітевзису, суперфіцію. Договір купівлі-продажу земельної ділянки укладається в паперовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Договір за результатами проведення земельних торгів укладається між організатором та переможцем земельних торгів протягом двадцяти робочих днів з дня, наступного за днем формування протоколу про результати земельних торгів.

5.11. Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

5.12. Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

5.13. Верховний Суд зазначає, що, звертаючись із позовом про визнання недійсним правочину, позивач згідно з вимогами статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України повинен довести наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення. Без доведення позивачем обставин недодержання сторонами в момент вчинення оспорюваного правочину конкретних вимог законодавства суд не має підстав для задоволення відповідного позову. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 18.05.2023 у справі № 910/7975/21 та постановах Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22.

5.14. Статтею 203 Цивільного кодексу України визначено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина 1); особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності (частина 2) тощо.

5.15. Частиною 1 статті 215 Цивільного кодексу України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1- 3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу.

5.16. Отже, наведеними правовими положеннями визначені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, та загальні підстави недійсності правочину, за яких цей правочин може бути визнаний недійсним, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність (оспорюваний правочин) (частина 3 статті 215 Цивільного кодексу України).

5.17. При вирішенні позову про визнання недійсним оспорюваного правочину враховуються загальні положення статей 3, 15, 16 Цивільного кодексу України. За результатами розгляду такого спору вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене та в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулося. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.18. Крім того, вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків та, у разі задоволення позовних вимог, зазначати в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22 від 18.05.2023 у справі № 906/743/21, від 03.08.2023 у справі № 909/654/19, від 19.10.2022 у справі № 912/278/21.

5.19. При цьому невідповідність правочину актам законодавства як підстава його недійсності повинна ґрунтуватися на повно та достовірно встановлених судами обставинах справи про порушення певним правочином (чи його частиною) імперативного припису законодавства. Саме по собі відступлення сторонами від положень законодавства, регулювання їх іншим чином не свідчить про суперечність змісту правочину цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 01.10.2024 у справі № 910/20103/23, від 15.10.2024 у справі № 917/531/19.

5.20. Таким чином, для визнання недійсним у судовому порядку правочину необхідно встановити, що правочин не відповідає вимогам закону, або ж його сторонами (стороною) при укладенні було порушено господарську компетенцію. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 910/9128/23, від 14.01.2025 у справі № 925/1459/23, від 08.08.2024 у справі № 917/1024/22, від 20.02.2024 у справі № 903/1037/22, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22.

5.21. Крім того, як зазначила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19, тлумачення змісту частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України свідчить про те, що недійсний правочин не створює для сторін тих прав і обов`язків, які він мав створювати, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю. Такими наслідками є відновлення становища сторін, яке існувало до порушення (двостороння реституція), тобто взаємне повернення переданого за недійсним правочином та відшкодування збитків, якщо їх завдано. Двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнання судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами.

5.22. Отже, при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону та юридичного факту недійсності правочину. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 08.10.2024 у справі № 911/549/21, від 24.09.2024 у справі № 910/3143/21, від 24.09.2024 у справі № 910/16130/23, від 17.09.2024 у справі № 922/1830/19.

5.23. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19 також зазначила, що вимога про визнання договору недійсним та застосування наслідків недійсності в порядку, передбаченому статтею 216 Цивільного кодексу України, не може розглядатися як санкція (покарання) лише для однієї із сторін правочину за допущене іншою стороною порушення.

5.24. Реституція спрямована на відновлення "status quo ante" у фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину. Тому кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину (абзац 2 частини 1 статті 216 Цивільного кодексу України). Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 03.12.2024 у справі № 923/1424/20, від 11.02.2025 у справі № 5023/4477/12.

5.25. Господарський суд першої інстанції, розглянувши справу № 918/619/24 по суті позовних вимог, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову ТОВ "ТД Ремарк".

5.26. Апеляційний господарський суд, переглянувши в апеляційному порядку зазначене рішення господарського суду першої інстанції, не погодився з висновками місцевого господарського суду, а тому скасував рішення господарського суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позову ТОВ "ТД Ремарк".

5.27. ТОВ "ТД Ремарк" не погоджується з висновками апеляційного господарського суду, а тому звернулося з касаційною скаргою на постанову в цій справі. ТОВ "ТД Ремарк", звертаючись із касаційною скаргою, посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

5.28. Пунктами 1, 3, 4 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини 1 цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права у випадку, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами 1, 3 статті 310 цього Кодексу.

5.29. Касаційна скарга ТОВ "ТД Ремарк" з посиланням на положення пункту 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України мотивована тим, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив приписи статей 2, 13, 74, 76- 78, 86, частин 1, 2, 4, 5 статті 263 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував положення статей 3, 13, 16, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України, статей 135, 137 Земельного кодексу України, статей 44, 45 Закону України "Про нотаріат" та не врахував висновки щодо застосування цих норм права, викладені в постановах Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 826/17201/17, від 29.11.2023 у справі № 513/879/19-ц, від 14.12.2021 у справі № 147/66/77, від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, від 16.06.2021 у справі № 554/4741/19, від 18.04.2022 у справі № 520/1185/16-ц, від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22, від 18.06.2024 у справі № 907/269/22, від 27.06.2024 у справі № 754/11476/22, від 29.11.2022 у справі № 910/429/21, від 23.09.2020 у справі № 302/931/16-ц, від 23.09.2020 у справі № 454/587/17.

5.30. Крім того, ТОВ "ТД Ремарк" вважає, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування частини 11 статті 135, частин 4, 16 статті 137 Земельного кодексу України, пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, пункту 1.1 ДСТУ 4163:2020 "Державна уніфікована система документації. Уніфікована система організаційно-розпорядчої документації. Вимоги до оформлення документів", пункту 6.16 Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 № 3253/5.

5.31. При цьому, за доводами скаржника, апеляційний господарський суд урахував неналежний та недопустимий доказ, а саме документ із назвою: "Додаткова інформація щодо дискваліфікації", оскільки, як зазначає скаржник, додаткова інформація щодо дискваліфікації учасника земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA-590 була розміщена Управлінням комунальною власністю на інтернет-сайті АТ "Прозорро.Продажі через чотири дні після завершення аукціону (29.03.2024).

5.32. ТОВ "ТД Ремарк" із посиланням на висновки, викладені в постановах Верховного Суду, зазначає, що апеляційний господарський суд помилково не врахував необхідності дотримання учасниками цивільних відносин таких загальних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

5.33. Верховний Суд, перевіривши доводи касаційної скарги ТОВ "ТД Ремарк", зазначає, що відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

5.34. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли би порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частини 2, 3 статті 13 Цивільного кодексу України).

5.35. За змістом статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність.

5.36. Колегія суддів зазначає, що принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією з фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 910/9062/23, від 19.03.2024 у справі № 910/4293/22, від 16.01.2024 у справі № 910/14543/20.

5.37. Отже, законодавець, задекларувавши в нормах Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

5.38. Верховний Суд зазначає, що існують такі критерії добросовісної поведінки: вона має бути очікуваною, характерною для інших учасників цивільних правовідносин за порівнюваних обставин; поведінка учасника цивільно-правових відносин не повинна обмежувати право чи позбавляти права інших осіб та має враховувати права, законні інтереси іншої сторони правовідносин; поведінка сторони має бути законною, зокрема, не допускаються дії виключно з протиправною метою або з наміром заподіяти шкоду іншій особі; учасники цивільних правовідносин повинні сприяти своєму контрагенту різними способами, в тому числі через отримання необхідної інформації. Відповідність дій сукупно усім цим критеріям дозволить оцінити такі дії як добросовісні. В іншому разі є підстави стверджувати про недобросовісну поведінку та зловживання правом. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

5.39. Головне завдання застосування принципу добросовісності полягає в тому, щоб перешкодити стороні отримати переваги та вигоду внаслідок своєї непослідовної поведінки на шкоду іншій стороні, яка добросовісно поклалася на певну юридичну ситуацію, створену першою стороною або обома. Інакше кажучи, принцип добросовісності проявляється в тому, що жодна особа не може отримувати переваги від своєї незаконної або недобросовісної поведінки. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

5.40. Відповідно до висновку, сформульованого Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, на яку посилається ТОВ "ТД Ремарк", добросовісність - це певний стандарт поведінки, який характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Принцип добросовісності передбачає, що сторони повинні діяти добросовісно під час реалізації їхніх прав і передбаченого договором та/або законом виконання їхніх обов`язків. Введення в цивільне законодавство принципу добросовісності є заходом, спрямованим на зміцнення моральних засад цивільно-правового регулювання. Саме з позиції моральності слід підходити до оцінки поведінки суб`єкта права як добросовісного або недобросовісного. Подібні висновки також викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

5.41. Згідно з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, суди мають враховувати принцип добросовісності - стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю та повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Доктрина заборони суперечливої поведінки, в основі якої лежить принцип добросовісності, базується на римській максимі: ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці. Поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, та, що не відповідає попереднім заявам або поведінці однієї сторони, за умови, що інша розумно на них покладається. Подібні висновки також викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі.

5.42. За змістом частини 2 статті 13 Цивільного кодексу України недобросовісна поведінка однієї особи, яка полягає у вчиненні дій, що можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Сутність зловживання правом полягає у недобросовісному вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, зокрема всупереч меті останнього. Заборона зловживання правом по суті випливає із властивості рівнозваженості, закладеної у принципі юридичної рівності учасників цивільних правовідносин. За змістом приписів Цивільного кодексу України, поняття "добросовісність" ототожнюється з поняттям "безвинність", а "недобросовісність" - з виною. За діяння, якими завдана шкода внаслідок недобросовісної поведінки, може наступати відповідальність. Подібні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 513/879/19 та постанові Верховного Суду від 04.09.2020 у справі № 311/2145/19, на неврахування яких апеляційним господарським судом посилається скаржник.

5.43. З урахуванням доводів скаржника Верховний Суд зазначає, що, як установили господарські суди попередніх інстанцій у справі № 918/619/24, 25.02.2024 відбулися земельні (електронні) торги (аукціон) з продажу на трираундовому англійському аукціоні земельної ділянки загальною площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195, що знаходиться за адресою: м. Рівне, вул. Князя Володимира, для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, та належить на праві власності Рівненській міській раді. Замовником (організатором) земельних торгів є Управління комунальною власністю.

5.44. За результатами проведених торгів першим переможцем було визнано ТОВ "ТД Ремарк", що підтверджується протоколом про результати земельних торгів № LSE001-UA-590, який сформований ETC АТ "Прозорро.Продажі" 26.02.2024 о 13 год 04 хв. 28.02.2024 переможець торгів підписав протокол про результати земельних торгів № LSE001-UA-590, сформований 26.02.2024 о 13 год 04 хв.

5.45. За встановленими судами обставинами справи, 25.03.2024 (узгоджена сторонами дата для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки) представник позивача ОСОБА_3 та нотаріус Мурашко Л. О. близько 08 год 30 хв прибули до Рівненської міської ради для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки. Близько 09 год 00 хв представники Управління комунальною власністю повідомили представника позивача про те, що підписант від Рівненської міської ради, а саме секретар міської ради Шакирзян В. В., відсутній у зв`язку із службовою зайнятістю та перенесли підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки на 15 год 20 хв цього ж дня. Орієнтовно о 14 год 50 хв на запрошення позивача нотаріус Мурашко Л. О. повторно прибула в приміщення Рівненської міської ради, однак близько 15 год 30 хв представники Управління комунальною власністю знову повідомили представника позивача про те, що секретар Рівненської міської ради все ще відсутній у зв`язку з обставинами службової зайнятості. Орієнтовно о 17 год 20 хв - 17 год 25 хв Управління комунальною власністю роздрукувало та підписало акт про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону №-UA-590, де зафіксовано, що станом на 17 год 15 хв секретар міської ради Шакирзян В. В. все ще знаходиться на терміновій нараді в Рівненській обласній військовій адміністрації.

5.46. Як зазначав позивач, 26.03.2024 з інтернет-сайту АТ "Прозорро.Продажі" https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/ йому стало відомо про те, що ТОВ "ТД Ремарк" дискваліфікували відповідно до пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, оскільки Управління комунальною власністю до ЕТС завантажило копію акта про непідписання договору купівлі-продажу з переможцем земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA- 590, в якому зазначено причину непідписання договору секретарем міської ради Шакирзяном В. В. : "у зв`язку з обставинами службової зайнятості" (що підтверджується прінт-скріном з інтернет-сайту АТ "Прозорро.Продажі" - https://prozorro.sale/auction/LSE001-UA-590/, а саме: "Інформація про проведення - Протокол розкриття - Учасник "ТОВ "ТД Ремарк" - Рішення Дискваліфіковано. Список документів - Документація - Акт про непідписання договору.pdf). Через дві хвилини після внесення наведеного акта до ЕТС, а саме 25.03.2024 о 17 год 45 хв ЕТС сформувала новий протокол про результати земельних торгів № LSE001-UA-590 (найменування оператора, через електронний майданчик якого надано найвищу цінову пропозицію: Товариство з обмеженою відповідальністю "Е-ТЕНДЕР"), переможцем торгів визнано ПП "Західпроменерго".

5.47. Таким чином, за встановленими обставинами справи, причиною непідписання договору секретарем міської ради Шакирзяном В. В. були обставини службової зайнятості секретаря Рівненської міської ради, а не факт незабезпечення позивачем участі свого уповноваженого представника для укладення договору чи ненадсилання ТОВ "ТД Ремарк" продавцю примірника угоди, як помилково зазначив апеляційний господарський суд.

5.48. Наведеними обставинами спростовуються помилкові висновки апеляційного господарського суду про те, що позивач не вжив усіх заходів та не вчинив усі дії для укладення договору купівлі-продажу земельної ділянки.

5.49. За таких обставин Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про те, що апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, помилково не врахував висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 29.11.2023 у справі № 513/879/19, від 14.12.2021 у справі № 147/66/17, від 16.02.2022 у справі № 914/1954/20, від 04.09.2020 у справі № 311/2145/19, щодо необхідності дотримання учасниками цивільних відносин таких загальних засад цивільного законодавства, як справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

5.50. Водночас місцевий господарський суд, розглянувши справу по суті позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк", установив, що непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося з вини продавця і саме така підстава: "у зв`язку з обставинами службової зайнятості" була зафіксована сторонами в акті про непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, складеному та завантаженому в ЕТС у межах строку, встановленого для підписання та оприлюднення договору.

5.51. Колегія суддів зазначає, що підстави для відмови у підписанні договору купівлі-продажу земельної ділянки за результатами проведення земельних торгів (перелік яких є вичерпним) наведені у статті 137 Земельного кодексу України та пункті 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013.

5.52. Відповідно до частин 17- 19 статті 137 Земельного кодексу України у разі якщо переможець торгів відмовився від підписання протоколу про результати земельних торгів, укладення договору за результатами проведення земельних торгів або організатор не підписав такий протокол, не уклав договір з підстав, визначених частиною 19 цієї статті, а також у разі несплати переможцем торгів належної суми за придбаний лот та суми витрат з підготовки лота до продажу, що підтверджується відповідним актом організатора земельних торгів, електронною торговою системою автоматично формується та оприлюднюється новий протокол про результати земельних торгів. Переможець торгів, який відмовився від підписання протоколу про результати земельних торгів або договору за результатами проведення земельних торгів, позбавляється права на участь у подальших торгах з продажу того самого лота. Організатор земельних торгів не підписує протокол торгів, не укладає договір за результатами проведення земельних торгів з переможцем торгів, який: а) не відповідає встановленим цим Кодексом вимогам до особи, яка може набувати земельну ділянку або права на неї; б) не подав документи або відомості, обов`язковість подання яких встановлена частиною сьомою цієї статті, та/або в зазначених документах наявні неправдиві відомості; в) не отримав погодження Верховної Ради України або Кабінету Міністрів України, встановленого частиною 23 цієї статті. Не можуть бути підставою для прийняття рішення про відмову в підписанні протоколу про результати земельних торгів та подальшому укладенні договору за результатами проведення земельних торгів технічні, орфографічні та інші помилки у заяві про участь у земельних торгах або в документах та матеріалах, що подаються разом із такою заявою, які не впливають на зміст відповідного документа.

5.53. Пунктом 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013, передбачено, що організатор земельних торгів приймає рішення про відмову в підписанні протоколу про результати земельних торгів, про відмову в підписанні договору за результатами проведення земельних торгів з переможцем торгів, який: не відповідає встановленим Кодексом вимогам до особи, яка може набувати земельну ділянку або права на неї; не подав документи або відомості, обов`язковість подання яких встановлена частиною 7 статті 137 Кодексу, та/або в зазначених документах наявні неправдиві відомості; не отримав погодження Верховної Ради України або Кабінету Міністрів України у випадках, встановлених Кодексом.

Якщо переможець земельних торгів відмовився від підписання протоколу про результати земельних торгів або договору, не підписав такий протокол або договір в установлені строки, не сплатив належної суми за придбаний лот та суми витрат (видатків), здійснених на підготовку лота для продажу на земельних торгах, організатор складає та завантажує відповідний акт в електронну торгову систему. Відповідне рішення (акт) організатор приймає (складає) та завантажує в електронну торгову систему в межах строку, встановленого для підписання та оприлюднення договору, крім акта про несплату належної суми за придбаний лот та суми витрат (видатків), здійснених на підготовку лота для продажу на земельних торгах, який завантажується не пізніше ніж протягом наступного робочого дня з дня закінчення строку, визначеного пунктом 55 цих Вимог.

У такому разі в електронній торговій системі автоматично формується новий протокол про результати земельних торгів з визначенням переможцем земельних торгів учасника з наступною за величиною ціновою пропозицією, а у разі однакових цінових пропозицій - учасника, що подав її раніше, за умови, що ним зроблений щонайменше один крок аукціону, та у разі відсутності заяви від такого учасника щодо повернення йому гарантійного внеску та відсутності факту натискання ним відповідної кнопки про відмову від очікування в особистому кабінеті.

5.54. З огляду на наведені приписи законодавства та встановлені судами обставини справи колегія суддів погоджується з висновком господарського суду першої інстанції про те, що дискваліфікація позивача відбулася з підстав, які не передбачені приписами статті 137 Земельного кодексу України та положеннями пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013.

5.55. Водночас апеляційний господарський суд, узявши до уваги додаткову інформацію щодо дискваліфікації учасника земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA-590, яка 29.03.2024 була розміщена Управлінням комунальною власністю на інтернет-сайті АТ "Прозорро.Продажі, не спростував наведених висновків господарського суду першої інстанції та дійшов помилкового висновку про те, що позивач не забезпечив уповноваженого представника для підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки на узгоджену сторонами дату. За встановленими обставинами справи, непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки відбулося у зв`язку з обставинами службової зайнятості секретаря Рівненської міської ради, і саме така підстава була зафіксована сторонами в акті про непідписання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 25.03.2024, складеному та завантаженому в ЕТС у межах строку, встановленого для підписання та оприлюднення договору.

5.56. На підставі викладеного та за встановлених судами обставин справи Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про те, що апеляційний господарський суд помилково врахував додаткову інформацію щодо дискваліфікації учасника земельних торгів у формі електронного аукціону № LSE001-UA-590, яка через чотири дні після завершення аукціону (29.03.2024) була розміщена Управлінням комунальною власністю на інтернет-сайті АТ "Прозорро.Продажі, оскільки на момент формування в ЕТС нового протоколу про результати земельних торгів №-UA-590 (яким переможцем торгів визнано - ПП "Західпроменерго"), в ЕТС була відсутня інформація, яка могла слугувати підставою для дискваліфікації позивача.

5.57. Водночас колегія суддів зазначає, що суб`єкт владних повноважень не може обґрунтовувати правомірність рішення іншими обставинами, ніж ті, що безпосередньо зазначені в такому рішенні. За іншого підходу суб`єкт владних повноважень міг би самостійно та довільно змінювати (доповнювати) обґрунтування своїх дій (рішень) після їх вчинення (ухвалення), що не сумісне з принципами правової визначеності та належного урядування, які є фундаментальними для правової держави. Подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі № 826/17201/17, на які обґрунтовано посилається скаржник у касаційній скарзі та які не враховані апеляційним господарським судом під час ухвалення оскаржуваної постанови. Крім того, колегія суддів установила, що аналогічні висновки також викладені в постановах Верховного Суду від 19.11.2024 у справі № 907/883/22, від 14.07.2021 у справі № 520/11594/19.

5.58. При цьому Верховний Суд зазначає, що "легітимними очікуваннями" (від англ. "legitimate expectations") вважаються розумні, небезпідставні або обґрунтовані очікування. В юридичній практиці зазначений термін також має такі альтернативні назви, як правомірні, законні, розумні або виправдані сподівання.

5.59. Європейський суд з прав людини у рішенні від 26.06.2014 у справі "Суханов та Ільченко проти України" зазначив, що за певних обставин "законне сподівання" на отримання "активу" також може захищатися статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

5.60. Легітимне очікування спрямоване на те, щоб у випадках, коли особа переконана, що досягне певного результату, якщо буде діяти відповідно до норм правової системи, забезпечить захист цих сподівань. Однак легітимні очікування не можна ототожнювати із очікуваннями, що виникають на підставі особистого сприйняття або помилкової оцінки певних обставин чи правових норм; не можуть виникати легітимні очікування, якщо існує спір щодо правильного тлумачення та застосування національного законодавства; обов`язковою умовою, за наявності якої певне сподівання (вимога) особи набуває ознак легітимного очікування, є те, що таке очікування (вимога) має належне правове підґрунтя, тобто наявне достатнє джерело для відповідного очікування. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 18.06.2024 у справі № 907/269/22, від 18.01.2023 у справі № 580/1300/22, на які обґрунтовано посилається скаржник.

5.61. За встановлених судами обставин справи Верховний Суд погоджується з доводами скаржника про те, що позивач як переможець проведеного аукціону, мав легітимні очікування отримати у власність земельну ділянку за результатами підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки, однак унаслідок неявки підписанта договору з боку продавця - секретаря Рівненської міської ради права позивача були порушені.

5.62. З урахуванням наведеного колегія суддів визнає правильними висновки господарського суду першої інстанції про незаконність формування нового протоколу, переможцем за яким визначено ПП "Західпроменерго", та подальшого укладення з ПП "Західпроменерго" договору купівлі-продажу земельної ділянки. Тому місцевий господарський суд обґрунтовано визнав недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення від 16.04.2024, укладений між Рівненською міською радою та ПП "Західпроменерго".

5.63. При цьому місцевий господарський суд дійшов правильного висновку про обґрунтованість позовних вимог ТОВ "ТД Ремарк" щодо застосування наслідків недійсності правочину, оскільки задоволення позовних вимог про визнання оспорюваного правочину недійсним не призведе до ефективного захисту права, адже таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна.

5.64. Крім того, господарський суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність визнати укладеним між Рівненською міською радою як продавцем та ТОВ "ТД Ремарк" як покупцем із дня набрання законної сили рішенням суду договір купівлі-продажу земельної ділянки несільськогосподарського призначення площею 0,1862 м2 з кадастровим номером :01:008:0195 у редакції, викладеній у резолютивній частині рішення.

5.65. З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що наведені ТОВ "ТД Ремарк" підстави касаційного оскарження, визначені пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, підтвердилися, оскільки апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, порушив приписи статей 2, 13, 74, 86 Господарського процесуального кодексу України, неправильно застосував положення статей 3, 13, 16, 203, 215, 216 Цивільного кодексу України та не врахував висновки Верховного Суду, на які обґрунтовано посилається скаржник та які взяті до уваги колегією суддів під час касаційного перегляду оскаржуваної постанови.

5.66. Крім того, в цьому випадку також підтвердилися наведені скаржником підстави касаційного оскарження, передбачені пунктом 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, оскільки апеляційний господарський суд, ухвалюючи оскаржувану постанову, неправильно застосував приписи статей 135, 137 Земельного кодексу України, пункту 49 Вимог щодо підготовки до проведення та проведення земельних торгів для продажу земельних ділянок та набуття прав користування ними (оренди, суборенди, суперфіцію, емфітевзису), затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2021 № 1013.

5.67. Верховний Суд також зазначає, що інші доводи ТОВ "ТД Ремарк", викладені в касаційній скарзі, не впливають на результат розгляду справи.

5.68. Оскільки підтвердилися доводи касаційної скарги ТОВ "ТД Ремарк", передбачені пунктами 1, 3 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України, то касаційну скаргу належить задовольнити, оскаржувану постанову суду апеляційної інстанції - скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції - залишити в силі.

Щодо заяв ТОВ "ТД Ремарк" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

5.69. Верховний Суд установив, що скаржник у касаційній скарзі просить стягнути з відповідачів 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції, та 40 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

5.70. Колегія суддів зазначає, що за змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

5.71. Приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

5.72. Статтею 15 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

5.73. Відповідно до статті 16 Господарського процесуального кодексу України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

5.74. Пунктом 12 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

5.75. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

5.76. Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постановах Верховного Суду від 20.01.2025 у справі № 910/12395/22, від 03.12.2024 у справі № 922/3448/23, від 24.09.2024 у справі № 910/13177/23.

5.77. Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

5.78. Відповідно до частин 1- 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

5.79. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

5.80. Згідно із частиною 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

5.81. При застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який водночас повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Подібний висновок викладений у додаткових постановах Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 27.02.2024 у справі № 910/743/23, 06.02.2024 у справі № 904/1270/22, від 30.04.2024 у справі № 922/1812/23.

5.82. У разі недотримання вимог частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5, 6 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

5.83. У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

5.84. Отже, загальне правило розподілу судових витрат передбачене в частині 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте в частині 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібний висновок викладений у додаткових постановах Верховного Суду від 28.01.2025 у справі № 910/299/24, від 21.05.2024 у справі № 918/775/23, від 27.02.2024 у справі № 910/743/23, від 04.07.2023 у справі № 924/295/22.

5.85. Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

5.86. Критерії оцінки поданих заявником доказів суд встановлює самостійно у кожній конкретній справі, виходячи із принципів верховенства права та пропорційності, з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, яку суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини".

5.87. При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, в рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (пункт 268), від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.

5.88. При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку (дії чи бездіяльність) обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат. Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, визначені також положеннями частин 6, 7, 9 статті 129 цього Кодексу.

5.89. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони щодо розподілу витрат або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

5.90. У такому випадку суд, керуючись частинами 5- 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. Зокрема, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 30.04.2024 у справі № 913/50/22, від 09.04.2024 у справі № 910/11443/22, від 14.03.2024 у справі № 904/141/20.

5.91. Крім того, Верховний Суд зазначає, що гонорар може встановлюватися у формі фіксованого розміру або погодинної оплати. Такі форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 910/11499/23, від 09.07.2024 у справі № 910/6143/23, від 04.06.2024 у справі № 913/50/22.

5.92. Фіксований розмір гонорару означає, що в разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору та призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

5.93. Водночас не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи таке питання, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 та постановах Верховного Суду від 02.07.2024 у справі № 910/2871/23, від 16.07.2024 у справі № 910/11499/23, від 16.04.2024 у справі № 922/1812/23, від 17.01.2024 у справі № 910/2158/23, від 06.06.2024 у справі № 911/248/21 (911/2367/22).

5.94. Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги, зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом, тощо. Подібний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 та постановах Верховного Суду від 16.07.2024 у справі № 910/11499/23, від 17.04.2024 у справі № 916/3309/23.

5.95. На підтвердження понесення судових витрат на професійну правничу в судах апеляційної та касаційної інстанцій ТОВ "ТД Ремарк" надало:

- копію договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 та копію додатку від 18.04.2024 № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024;

- копії актів наданих послуг від 27.03.2025, від 30.04.2025;

- копію рахунка-фактури від 14.02.2025 № ЛВ-14/02/25 на суму 40 000,00 грн (за послуги професійної правничої допомоги, наданої в Північно-західному апеляційному господарському суді, та копію платіжної інструкції від 19.02.2025 № 1459 на суму 40 000,00 грн (призначення платежу: рахунок-фактура від 14.02.2025 № ЛВ-14/02/25);

- копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 02.06.2004 № 996, виданого Петришину Петру Михайловичу;

- копії ордерів на надання правничої допомоги в усіх судах України від 10.05.2024 серії ВС № 1280950, від 29.04.2025 серії ВС № 1364982.

5.96. Крім того, колегія суддів установила, що 28.05.2025 до Верховного Суду від ТОВ "ТД Ремарк" надійшло клопотання про долучення доказів. У цьому клопотанні позивач для вирішення питання про стягнення з відповідачів витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді касаційної інстанції, просить долучити до матеріалів справи копію платіжної інструкції від 22.05.2025 № 1521.

5.97. Верховний Суд установив, що позивач до наведеного клопотання про долучення доказів додав копію платіжної інструкції від 22.05.2025 № 1521 про сплату 40 000,00 грн відповідно до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 та акта наданих послуг від 30.04.2025. Крім того, скаржник у клопотанні про долучення доказів зазначає, що загальна сума отриманих та сплачених позивачем послуг у судах апеляційної та касаційної інстанцій становить 80 000,00 грн.

5.98. На підставі поданих документів Верховний Суд установив, що 18.04.2024 між ТОВ "ТД Ремарк" в особі директора ОСОБА_1., який діє на підставі Статуту (клієнт), з одного боку та Адвокатським об`єднанням "Юридична фірма "Сінтем" в особі голови об`єднання Іщенка Є. М., який діє на підставі Статуту (адвокат), з іншого боку укладено договір про надання професійної правничої допомоги.

5.99. Відповідно до пункту 1.1 договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 клієнт доручає, а адвокат приймає доручення про надання професійної правничої допомоги згідно із чинним законодавством України про види адвокатської діяльності, в тому числі, але не виключно, представництво інтересів клієнта в усіх державних органах, установах, підприємствах і організаціях будь-якої форми власності, всіх судах України незалежно від інстанції та юрисдикції з питань забезпечення захисту прав, свобод і законних інтересів клієнта в будь-якому процесуальному статусі з усіма без виключення правами заявника чи сторони (учасника); надання клієнту правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу його діяльності в будь-якому статусі.

5.100. Пунктом 1.2 договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 передбачено, що на виконання пункту 1.1 наведеного договору адвокату надається, в тому числі, але не виключно, право представляти інтереси клієнта в усіх судах, на будь-яких стадіях, під час здійснення адміністративного, цивільного, господарського судочинства, в тому числі (але не обмежуючись зазначеними правами): складати, підписувати та подавати від імені клієнта позовні заяви, скарги, заяви, клопотання, звернення, процесуальні та інші документи правового характеру, знайомитися з матеріалами справ, робити з них витяти, знімати копії, отримувати копії рішень, ухвал, постанов та інших документів, що є у справі; брати участь у судових засіданнях, подавати докази, брати участь у дослідженні доказів; заявляти клопотання та відводи, давати усні та письмові пояснення, відзиви, подавати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають у ході судового процесу, заперечувати проти клопотань і доводів інших учасників судового процесу тощо.

5.101. Згідно з пунктами 3.1- 3.3 договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 гонорар - винагорода адвоката за здійснення захисту, представництва інтересів клієнта та надання йому інших видів професійної правничої допомоги на умовах і в порядку, що визначені цим договором. Гонорар складається із суми вартості послуг, які визначені в додатку № 1. До гонорару не включаються фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Факт наданих послуг підтверджується актом наданих послуг.

5.102. У додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024 сторони досягли згоди про те, що гонорар за надання правничої допомоги становить 4000,00 грн за одну годину роботи адвоката. Вартість комплексного ведення судової справи в суді відповідної інстанції визначається з розрахунку вартості однієї години роботи адвоката, але в будь-якому випадку становить не менше 40 000,00 грн, які піддягають авансовій оплаті. Клієнт сплачує гонорар на банківський рахунок адвоката не пізніше двох банківських днів з моменту виставлення рахунка адвокатом.

5.103. Колегія суддів установила, що 27.03.2025 між клієнтом та адвокатом підписано акт наданих послуг, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги професійної правничої допомоги, наданої в Північно-західному апеляційному господарському суді (справа № 918/619/24), а саме: юридичний аналіз документів, законодавства та судової практики, яка зазначена в апеляційній скарзі Управління комунальною власністю, та самої апеляційної скарги Управління комунальною власністю на предмет її обґрунтованості та відповідності вимогам законодавства України; юридичний аналіз документів, законодавства та судової практики, яка зазначена в апеляційній скарзі ПП "Західпроменерго", та самої апеляційної скарги ПП "Західпроменерго" на предмет її обґрунтованості та відповідності вимогам законодавства України; підготовка відзиву на апеляційні скарги; участь представника ТОВ "ТД Ремарк" у судових засіданнях 26.02.2025, 12.03.2025, 26.03.202.

5.104. Підписанням наведеного акта наданих послуг від 27.03.2025 клієнт підтвердив факт отримання послуг з професійної правничої допомоги у справі № 918/619/24 відповідно до положень договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024; клієнт не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті.

5.105. За таких обставин, з огляду на умови додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024, яким встановлено мінімальний фіксований розмір гонорару адвоката 40 000,00 грн, враховуючи фактичний обсяг послуг, наданих адвокатом у суді апеляційної інстанції, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, а також з огляду на те, що підставами надання адвокатом клієнту послуг з професійної правничої допомоги, наведених в акті наданих послуг від 27.03.2025, є подання Управлінням комунальною власністю та ПП "Західпроменерго" апеляційних скарг на рішення Господарського суду Рівненської області від 25.11.2024 у справі № 918/619/24, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд із урахуванням вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з Управління комунальною власністю на користь ТОВ "ТД Ремарк" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції, та стягнення з ПП "Західпроменерго" на користь ТОВ "ТД Ремарк" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції.

5.106. Крім того, колегія суддів установила, що 30.04.2025 між клієнтом та адвокатом підписано акт наданих послуг, відповідно до якого адвокат надав, а клієнт прийняв послуги з професійної правничої допомоги, наданої у Верховному Суді (справа № 918/619/24), а саме: юридичний аналіз документів, законодавства та судової практики на предмет підставності оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24 до суду касаційної інстанції; проведення робочої зустрічі з директором ТОВ "ТД Ремарк" та надання консультації та пояснень щодо підставності оскарження постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24 до суду касаційної інстанції; підготовка касаційної скарги ТОВ "ТД Ремарк" на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24 та її подання до суду касаційної інстанції через Електронний Суд; участь представника ТОВ "ТД Ремарк" у судових засіданнях Верховного Суду без обмеження за кількістю та часом.

5.107. Підписанням зазначеного акта наданих послуг від 30.04.2025 клієнт підтвердив факт отримання послуг з професійної правничої допомоги у справі № 918/619/24 відповідно до положень договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024; клієнт не має претензій до адвоката стосовно отриманих від нього послуг, вказаних у цьому акті.

5.108. На підставі викладеного, з огляду на умови додатку № 1 до договору про надання професійної правничої допомоги від 18.04.2024, яким встановлено мінімальний фіксований розмір гонорару адвоката 40 000,00 грн, враховуючи фактичний обсяг послуг, наданих адвокатом у суді касаційної інстанції, зважаючи на складність справи, кількість підготовлених процесуальних документів, беручи до уваги принципи диспозитивності та змагальності господарського судочинства, критерії реальності, співмірності та розумності судових витрат, Верховний Суд із урахуванням вимог статей 123, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України дійшов висновку про наявність підстав для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, понесених в суді касаційної інстанції, з відповідачів у справі пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема: стягнення з Рівненської міської ради на користь ТОВ "ТД Ремарк" 24 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції, та стягнення з ПП "Західпроменерго" на користь ТОВ "ТД Ремарк" 16 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

6. Висновки Верховного Суду

6.1. Відповідно до частин 1- 5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

6.2. Пунктом 4 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишити в силі рішення суду першої інстанції у відповідній частині.

6.3. Згідно зі статтею 312 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

6.4. Враховуючи положення законодавства та встановлені судами фактичні обставини справи, колегія суддів зазначає, що касаційну скаргу слід задовольнити, оскаржувану постанову апеляційного господарського суду - скасувати, а рішення господарського суду першої інстанції - залишити в силі.

7. Судові витрати

7.1. З огляду на приписи статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати зі сплати судового збору за подання касаційної скарги належить покласти на Рівненську міську раду та ПП "Західпроменерго".

7.2. Крім того, слід стягнути з Управління комунальною власністю на користь ТОВ "ТД Ремарк" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції, та стягнути з ПП "Західпроменерго" на користь ТОВ "ТД Ремарк" 20 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції; стягнути з Рівненської міської ради на користь ТОВ "ТД Ремарк" 24 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції, та стягнути з ПП "Західпроменерго" на користь ТОВ "ТД Ремарк" 16 000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 300, 301, 308, 312, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

П О С Т А Н О В И В :

1. Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" задовольнити.

2. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 26.03.2025 у справі № 918/619/24 скасувати, а рішення Господарського суду Рівненської області від 25.11.2024 у справі № 918/619/24 залишити в силі.

3. Стягнути з Рівненської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 18 067 (вісімнадцять тисяч шістдесят сім) грн 20 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

4. Стягнути з Приватного підприємства "Західпроменерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 13 222 (тринадцять тисяч двісті двадцять дві) грн 40 коп. витрат зі сплати судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

5. Заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

6. Стягнути з Управління комунальною власністю Виконавчого комітету Рівненської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції.

7. Стягнути з Приватного підприємства "Західпроменерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 20 000 (двадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді апеляційної інстанції.

8. Стягнути з Рівненської міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 24 000 (двадцять чотири тисячі) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

9. Стягнути з Приватного підприємства "Західпроменерго" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ТД Ремарк" 16 000 (шістнадцять тисяч) грн 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу, понесених у зв`язку з розглядом справи № 918/619/24 в суді касаційної інстанції.

10. Доручити Господарському суду Рівненської області видати накази на виконання цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Н. О. Багай

Судді Т. Б. Дроботова

Ю. Я. Чумак