ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про звернення стягнення на грошові кошти,

що належать особі, яка має заборгованість перед боржником

"07" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1838/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Мусієнко О.О.,

за участі секретаря судового засідання Дробиш К.А.,

дослідивши матеріали заяви (вх. № 2-923/25 від 18.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю «Персей-Плюс» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам

у справі № 916/1838/25

за заявою: Товариства з обмеженою відповідальністю «Персей-Плюс» (81115, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Оброшине, вул. І. Богуна, буд. 16 А, кв. 3) про видачу судового наказу за вх. № 1871/25 від 09.05.2025

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергетичні проекти» (65101, м. Одеса, вул. Комарова Михайла, буд. 10)

про стягнення 302 800 грн.

у відкритому судовому засіданні

представники сторін:

від стягувача: Жила В.М. (брала участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду);

від боржника: не з`явився;

від Товариства з обмеженою відповідальністю «Племптахокомбінат «Запорізький»: не з`явився.

Судове засідання 07.07.2025 проведено в порядку ст. 197 ГПК України в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Персей-Плюс» (далі ТОВ «Персей-Плюс», стягувач) звернулося до Господарського суду Одеської області із заявою від 05.05.2025 (вх. № 1871/25 від 09.05.2025) про видачу судового наказу про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергетичні проекти» (далі ТОВ «Нові енергетичні проекти», боржник) заборгованості в розмірі 302 800 грн та 302, 80 грн витрат по сплаті судового збору.

Господарським судом Одеської області видано судовий наказ від 14.05.2025, який набрав законної сили 05.06.2025, про стягнення з ТОВ «Нові енергетичні проекти» на користь ТОВ «Персей-Плюс» заборгованості у розмірі 302 800 грн та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

ТОВ «Персей-Плюс» звернулося із заявою, сформованою в системі «Електронний суд» 18.06.2025 (вх. № 2-923/25 від 18.06.2025), в якій просить: звернути стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Племптахокомбінат «Запорізький» (далі ТОВ «ППК «Запорізький») у розмірі 303 102, 80 грн, яке має заборгованість перед ТОВ «Нові енергетичні проекти» згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Нові енергетичні проекти» перед ТОВ «Персей-Плюс» на підставі судового наказу, виданого Господарським судом Одеської області від 14.05.2025 у справі № 916/1838/25.

В обґрунтування поданої заяви вказує про невиконання боржником в добровільному порядку виданого Господарським судом Одеської області судового наказу від 14.05.2025, який набрав чинності 05.06.2025. З примусового виконання вказаного судового наказу приватним виконавцем відкрито виконавче провадження (постанова про відкриття виконавчого провадження від 16.06.2025 №78380991) на підставі відповідної заяви.

Повідомляє, що на даний час ТОВ «Нові енергетичні проекти» зобов`язання згідно судового наказу, виданого Господарським судом Одеської області 14.05.2025 у справі № 916/1838/25, не виконано.

Одночасно повідомляє про наявність заборгованості ТОВ «ППК «Запорізький» перед ТОВ «Нові енергетичні проекти», що підтверджена рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24, згідно якої суд постановив: стягнути з ТОВ «ППК «Запорізький» на користь ТОВ "Нові енергетичні проекти" основний борг у розмірі 507 172, 97 грн, 3% річних у розмірі 27 785,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 74 045,72 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9135, 07грн. Вказані рішення суду та постанова набрали законної сили та на їх виконання Господарський суд Дніпропетровської області 23.04.2025 видав наказ про примусове виконання.

ТОВ «Персей-Плюс» надано заперечення, сформовані в системі «Електронний суд» 01.07.2025 (вх. № 20811/25 від 01.07.2025), в яких просить задовольнити подану ним заяву.

Доводи ТОВ «ППК «Запорізький» про те, що на кошти, стягнуті за рішенням Господарського суду Одеської області, не може бути звернено стягнення з огляду на їх спрямування на поточний рахунок зі спеціальним режимом використання електропостачальника вважає безпідставними, оскільки ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" має назву "Розрахунки на ринку електричної енергії", що свідчить про те, що нею врегульовані лише питання щодо здійснення розрахунків між учасниками ринку електричної енергії. Норми зазначеної статті не підлягають застосуванню при примусовому виконанні рішень, оскільки спірні правовідносини сторін врегульовані виключно спеціальними положеннями Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 336 ГПК України. Безпідставними є також посилання на приписи ч. 7 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії", оскільки ТОВ "Персей-Плюс" просить звернути стягнення на кошти ТОВ «ППК «Запорізький», яке не має статусу електропостачальника, оператора системи передачі та оператора ринку в розумінні положень Закону України "Про ринок електричної енергії". Зазначає, що положення частин 5, 7 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» жодним чином не впливають на звернення стягнення на кошти ТОВ «ППК «Запорізький».

Вказує, що ТОВ «ППК «Запорізький» добровільно рішення суду у справі № 904/2815/24 не виконало та ТОВ «Нові енергетичні проекти» не звертається про примусове його виконання.

Твердження ТОВ «ППК «Запорізький» про те, що приватним виконавцем не здійснювалися будь-які належні та достатні заходи задля виконання судового наказу від 14.05.2025 у справі № 916/1838/25 є невірними та безпідставним, оскільки в результаті проведених ним заходів та отриманої інформації встановлено, що станом на теперішній час не виявлено майна/коштів, на яке можливо звернути стягнення з боржника за виконавчим документом.

ТОВ «ППК «Запорізький» надано пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 26.06.2025 (вх. № 20403/25 від 27.06.2025), на заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, в яких просить відмовити у її задоволенні.

Вказує, що основний борг у розмірі 507 172, 97 грн є заборгованістю ТОВ «ППК «Запорізький» перед ТОВ «Нові енергетичні проекти» за поставлену електричну енергію в межах укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу № 7/ЕЕС-2022, про що свідчить мотивувальна частина рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 по справі № 904/2815/24.

Посилаючись на положення Закону України «Про ринок електричної енергії», зазначає, що на виконання його ст. 75 Постановою НКРЕКП № 1247 від 27.06.2019 був затверджений перелік поточних рахунків зі спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, відповідно до якого включено рахунок ТОВ «Нові енергетичні проекти» UA0380162. Наявність у боржника рахунку зі спеціальним режимом використання також підтверджується рахунками, що надавалися ним на адресу ТОВ «ППК «Запорізький» задля здійснення на них розрахунків за поставлену електроенергію, та які були предметом дослідження під час розгляду справи № 904/2815/24.

Таким чином, рахунок « 2603» є рахунком зі спеціальним режимом використання, є захищеним від зупинення операцій, накладення арешту, звернення стягнення та саме на цей рахунок має бути зарахована заборгованість за електроенергію. Кошти на спеціальних рахунках, призначених для розрахунків на ринку електричної енергії, мають відповідне цільове призначення і захищені від стягнення за боргами, не пов`язаними з функціонуванням цього ринку. Звернення стягнення на такі кошти або перерахування їх на інші рахунки, крім спеціальних, є порушенням Закону України "Про ринок електричної енергії".

Враховуючи, що відповідні грошові кошти (дебіторська заборгованість), стягнуті за рішенням суду по справі № 904/2815/24 мають перераховуватися виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання ТОВ «Нові енергетичні проекти», оскільки це є заборгованістю саме за поставку електричної енергії, ТОВ «ППК «Запорізький» звертає увагу суду на наявну судову практику в частині захисту спеціальних рахунків для ринку електричної енергії та чітко визначеного порядку перерахування коштів за поставлену електричну енергію, а саме: постанови Верховного Суду від 15.06.2022 у справі № 910/9947/19, від 25.07.2022 у справі № 910/16185/19, Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 905/361/19 (провадження № 12-28гс20).

Вважає, що під час розгляду заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, в обов`язковому порядку підлягає оцінці, саме, цільове призначення коштів, стягнення на які хоче звернути позивач по справі.

Жодним нормативно-правовим актом не передбачений обов`язок ТОВ «ППК «Запорізький» в порушення положень ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» перерахувати грошові кошти у розмірі 507 172, 97 грн (заборгованість за поставлену електричну енергію) на поточний рахунок ТОВ «Нові енергетичні проекти» без спеціального режиму використання електропостачальника.

Повідомляє, що станом на 25.05.2025 відповідачем по справі не ініційована процедура примусового стягнення заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24.

Вказує, що для ТОВ «ППК «Запорізький» існують обставини, які зазначалися останнім під час розгляду справи № 904/2815/24 по суті, які істотно ускладнюють виконання рішення.

Повідомляє про звернення до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочення виконання судового рішення по справі № 904/2815/24, та вважає, що питання щодо задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать ТОВ «ППК «Запорізький» у межах справи № 916/1838/25, є передчасним та не може бути вирішено до розгляду заяви ТОВ «ППК «Запорізький» про розстрочення виконання судового рішення по справі № 904/2815/24.

ТОВ «ППК «Запорізький» надано пояснення, сформовані в системі «Електронний суд» 04.07.2025 (вх. № 21278/25 від 04.07.2025), в яких просить суд відмовити ТОВ «Персей-Плюс» в задоволенні заяви про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ППК «Запорізький» у розмірі 303 102, 80 грн.

Вказує, що позивачем не спростовані доводи викладені товариством у попередніх поясненнях від 26.06.2025 року щодо застосування у спірних правовідносинах положень ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії», в частині звернення стягнення на грошові кошти товариства; основний борг у розмірі 507 172, 97 грн є заборгованістю ТОВ «ППК «Запорізький» перед ТОВ «Нові енергетичні проекти» за поставлену електричну енергію в межах укладеного договору про постачання електричної енергії споживачу № 7/ЕЕС-2022, про що свідчить мотивувальна частина рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 по справі 904/2815/24. Цей факт не оспорюється позивачем.

Зазначає, що у спірних правовідносинах приписи Закону України «Про ринок електричної енергії» та відповідні підзаконні акти НКРЕКП є спеціальними по відношенню до загальної норми викладеної у ст. 336 ГПК України. Заборгованість товариства перед відповідачем за поставлену електричну енергію має бути сплачена виключно на його рахунок із спеціальним режимом використання. Перерахування грошових коштів як заборгованість за електроенергію позивачу, що він намагається зробити через механізм визначений ст. 336 ГПК України, буде суперечити спеціальним положенням законодавства. Рішення суду по справі 904/2815/24 встановлює факт наявності заборгованості та зобов`язує боржника її сплатити. Це є виконавчим документом (після набрання законної сили), на підставі якого може бути відкрито виконавче провадження. При цьому, рішення суду не змінює та не встановлює порядок перерахування відповідної заборгованості за поставлену електричну енергію. Такий порядок регламентований спеціальним законодавчим актом, а саме Законом України Про ринок електричної енергії та нормативними актами Регулятора (Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг).

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 прийнято та призначено до розгляду заяву ТОВ «Персей-Плюс», яка сформована в системі «Електронний суд» 18.06.2025 (вх. № 2-923/25 від 18.06.2025), про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам в розмірі 303 102, 80 грн на 25.06.2025 об 11:40; зупинено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 до закінчення розгляду заяви ТОВ «Персей-Плюс» про звернення стягнення на грошові кошти.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.06.2025 відкладено розгляд заяви ТОВ «Персей-Плюс», яка сформована в системі «Електронний суд» 18.06.2025 (вх. № 2-923/25 від 18.06.2025), про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам в розмірі 303 102, 80 грн на 07.07.2025 о 12:45.

Розглянувши матеріали справи, заяву ТОВ «Персей-Плюс» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, пояснення ТОВ «ППК «Запорізький» та заперечення заявника щодо неї, вислухавши учасників справи, суд встановив.

Господарським судом Одеської області видано судовий наказ від 14.05.2025 про стягнення з ТОВ «Нові енергетичні проекти» на користь ТОВ «Персей-Плюс» заборгованості у розмірі 302 800 грн та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Вказаний наказ набрав законної сили 05.06.2025.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області постановою ВП № 78380991 від 16.06.2025 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 916/1838/25, виданого 05.06.2025 Господарським судом Одеської області.

Листом № 5911 від 30.06.2025 приватний виконавець виконавчого округу Одеської області стосовно виконання судового наказу № 916/1838/25 повідомив ТОВ «Персей-Плюс» про те, що станом на теперішній час не виявлено майна/коштів, на яке можливо звернути стягнення за виконавчим документом.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 по справі № 904/2815/24 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «ППК «Запорізький» на користь ТОВ «Нові енергетичні проекти» основний борг у розмірі 507 172, 97 грн, пеню у розмірі 29 286, 02 грн, 3% річних у розмірі 27 785, 67 грн, інфляційні втрати у розмірі 74 045,72 грн, а також витрати по сплату судового збору у розмірі 13 529, 47 грн; в решті позову відмовлено.

Зі змісту судового рішення у справі № 904/2815/24 вбачається, що заборгованість ТОВ «ППК «Запорізький» перед ТОВ «Нові енергетичні проекти» виникла на підставі договору постачання електричної енергії № 7/ЕЕС-2022 від 27.01.2022.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 по справі № 904/2815/24 апеляційну скаргу ТОВ «ППК «Запорізький» задоволено частково; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 у справі № 904/2815/24 скасовано частково; прийнято у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення пені відмовлено; викладено абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Стягнути з ТОВ «ППК «Запорізький» на користь ТОВ «Нові енергетичні проекти» основний борг у розмірі 507 172,97 грн, 3% річних у розмірі 27 785,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 74 045, 72 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9135, 07 грн, про що видати наказ».

В іншій частині рішення залишено без змін.

На примусове виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 видано наказ від 23.04.2025.

ТОВ «ППК «Запорізький» надано копії рахунків, в яких зазначено постачальник ТОВ «Нові енергетичні проекти», покупець ТОВ «ППК «Запорізький»; договір про постачання електричної енергії споживачу № 7/ЕЕС-2022 від 27.01.2022.

ТОВ «ППК «Запорізький» 25.06.2025 звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із заявою про розстрочення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 з урахуванням постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24, в якій зокрема, зазначається, що станом на 25.06.2025 вказані рішення суду не виконано.

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 26.06.2025 прийнято вказану заяву та призначено її розгляд в судовому засіданні на 07.07.2025 об 11:00 год.

Згідно зі ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і за її межами (ч. 1 ст. 326 ГПК України).

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 18-рп/2012 від 13.12.2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 11-рп/2012 від 25.04.2012).

За змістом ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження і примусовим виконанням судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 статті 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких установлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Отже, судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є, зокрема звернення стягнення на кошти, цінні папери, інше майно (майнові права), корпоративні права, майнові права інтелектуальної власності, об`єкти інтелектуальної, творчої діяльності, інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб, або боржник володіє ними спільно з іншими особами.

Порядок звернення стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, визначений у ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3, 4 ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов`язані подати на запит виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває у них, та майно чи кошти, які вони повинні передати боржнику. Після надходження відомостей про наявність майна боржника виконавець проводить опис такого майна, накладає на нього арешт, вилучає його і реалізує в установленому цим Законом порядку. Якщо особа, в якої перебуває майно боржника, перешкоджає виконавцю у вилученні такого майна, воно вилучається виконавцем у примусовому порядку. Готівка та майно, що належать боржнику від інших осіб, вилучаються виконавцем у таких осіб у присутності понятих. На належні боржникові у разі передачі від інших осіб кошти/електронні гроші, що знаходяться на рахунках у банках та інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманцях в емітентах електронних грошей, стягнення звертається виконавцем на підставі ухвали суду в порядку, встановленому цим Законом.

Порядок звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, та нерухоме майно, право власності на яке не зареєстровано в установленому порядку, визначений у ст. 336 ГПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 336 ГПК України суд, що розглядав справу як суд першої інстанції, може за заявою стягувача або державного чи приватного виконавця звернути стягнення на грошові кошти, які належать особі, яка має заборгованість перед боржником, яка не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Ч. 3 ст. 336 ГПК України передбачено, що заява розглядається судом протягом десяти днів з дня її надходження.

Згідно з ч. 4 ст. 336 ГПК України суд розглядає заяву про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, в судовому засіданні з викликом такої особи та учасників справи, проте їх неявка не перешкоджає розгляду справи за умови належного їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

За заявою стягувача суд може накласти арешт на грошові кошти, які перебувають на рахунках (вкладах), електронних гаманцях чи на зберіганні у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей і належать особі, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється зазначеною особою або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили (ч. 5 ст. 336 ГПК України).

Відповідно до ч. 6 ст. 336 ГПК України одночасно суд вирішує питання про зустрічне забезпечення та про заборону такій особі вчиняти дії щодо погашення заборгованості перед боржником та (або) зупиняє виконання судового рішення, згідно з яким з такої особи на користь боржника стягуються грошові кошти в межах загальної суми стягнення, до закінчення розгляду питання про звернення стягнення на грошові кошти.

Відповідно до ч. 7 ст. 336 ГПК України про задоволення заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі, яка має заборгованість перед боржником, або про відмову у її задоволенні суд постановляє ухвалу.

Згідно з ч. 8 ст. 336 ГПК України у разі задоволення заяви судове рішення може бути виконано шляхом звернення стягнення на грошові кошти, що належать особі в межах заборгованості такої особи перед боржником.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.11.2019 зі справи № 910/7023/19 виснувала, що особа, яка має заборгованість перед боржником, що не оспорюється нею або підтверджена судовим рішенням, яке набрало законної сили, набуває статусу боржника саме у виконавчому провадженні, розпочатому виконавцем на виконання судового рішення, в силу ухвали суду про задоволення заяви стягувача, а не в межах окремих майнових відносин між стягувачем та такою особою.

Наразі існує стала судова практика щодо застосування положень статті 53 Закону України «Про виконавче провадження» та статті 336 ГПК України, підтверджена висновками Верховного Суду, викладеними, зокрема у постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.04.2020 у справі № 910/5300/17, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 23.07.2018 у справі № 925/1048/17, від 11.09.2019 у справі № 902/1260/15, від 01.08.2019 у справі № 927/313/18, від 06.02.2020 у справі № 913/381/18, від 13.08.2021 у справі № 910/20504/16.

Верховний Суд у зазначених постановах дійшов висновку про те, що системний аналіз положень статей 53, 56 Закону України «При виконавче провадження» та статті 336 ГПК України свідчить про те, що такий спеціальний порядок звернення стягнення на майно (грошові кошти) передбачений законодавцем для неупередженого, ефективного, своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, виключно, з метою фактичного виконання рішення суду.

При розгляді заяви про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам, відповідно до статті 336 ГПК України предметом дослідження суду має бути факт наявності заборгованості, що повинен підтверджуватися доказами, які відповідають вимогам статей 76-79 ГПК України, зокрема це може бути відповідне рішення суду та факт беззаперечності заборгованості особи, якій належать кошти.

При розгляді такої заяви судам необхідно враховувати, що факт існування заборгованості не обов`язково має підтверджуватись судовим рішенням. За відсутності такого рішення суд має надати власну оцінку доводам заявника щодо наявності відповідної заборгованості, її розміру, а також з`ясувати обставини не пропуску строку позовної давності для відповідної вимоги боржника до особи, яка має заборгованість перед ним.

Спірність заборгованості з урахуванням положень чинного законодавства визначається не за суб`єктивним ставленням кредитора чи боржника до неї, у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент звернення особи із заявою в порядку статті 336 ГПК України боржник мав заборгованість перед кредитором, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначає заявник, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на момент такого звернення (така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.12.2024 у справі № 902/831/23).

Водночас остаточне рішення за результатами розгляду заяви, поданої в порядку, передбаченому статтею 336 ГПК України, має бути прийняте з урахуванням усіх обставин справи та відомостей про всіх учасників процесу. Близький за змістом правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 17.01.2023 у справі № 904/1182/20.

Відповідно до ч. 3 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Не підлягають арешту кошти, що знаходяться на кореспондентських рахунках банку.

У постанові від 19.05.2020 у справі № 905/361/19, на яку посилається ТОВ «ППК «Запорізький», Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок про те, що судове рішення є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником рішення суду добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону України "Про виконавче провадження" встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено. Отже, виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України "Про виконавче провадження" повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України "Про виконавче провадження".

У постанові від 20.04.2022 у справі № 756/8815/20 Велика Палата Верховного Суду надала правовий висновок, що «…державний та/або приватний виконавець перед накладанням арешту повинен з`ясувати суму та статус грошей, що знаходяться на рахунку боржника, і у постанові про накладання арешту серед інших відомостей вказати про суму коштів, на яку накладається арешт, або зазначити, що арешт поширюється на кошти на усіх рахунках, у тому числі, що будуть відкриті після накладення арешту. Виконуючи рішення суду, виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі знаходження на рахунку коштів, накладення арешту на які заборонено, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зауважує, що зобов`язання виконавця зняти арешт на підставі повідомлення банку не виключає зняття такого арешту на підставі повідомлення боржника та за наслідками здійснення контролю за правильністю стягнення на підставі наданих звітів про стягнення, оскільки відповідно до підпункту 1 частини четвертої статті 59 цього Закону підставами для зняття виконавцем арешту з майна боржника або його частини є отримання ним документального підтвердження, що звернення стягнення на такі кошти боржника заборонено законом.

Згідно з п. 74 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» ринок електричної енергії система відносин, що виникають між учасниками ринку під час здійснення купівлі-продажу електричної енергії та/або допоміжних послуг, передачі та розподілу, постачання електричної енергії споживачам.

Пунктом 69 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» визначено, що поточний рахунок із спеціальним режимом використання рахунок, відкритий в уповноваженому банку і призначений для забезпечення проведення розрахунків відповідно до цього Закону.

Учасник ринку електричної енергії у відповідності до п. 96 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про ринок електричної енергії» це виробник, електропостачальник, трейдер, оператор системи передачі, оператор системи розподілу, оператор малої системи розподілу, оператор ринку, гарантований покупець, оператор установки зберігання енергії та споживач, які провадять свою діяльність на ринку електричної енергії в порядку, передбаченому цим Законом.

За змістом ч. 2 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» покупці електричної енергії, які купують електричну енергію в електропостачальників, вносять плату за отриману електричну енергію виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 Закону України "Про ринок електричної енергії" постачальники послуг з балансування та сторони, відповідальні за баланс, в яких виникли зобов`язання перед оператором системи передачі в результаті діяльності на балансуючому ринку, вносять плату за електричну енергію виключно на поточні рахунки зі спеціальним режимом використання оператора системи передачі в уповноважених банках. Кошти з поточного рахунку із спеціальним режимом використання оператора системи передачі перераховуються відповідно до правил ринку на: 1) поточні рахунки постачальників послуг з балансування та сторін, відповідальних за баланс, крім електропостачальників; 2) поточні рахунки зі спеціальним режимом використання електропостачальників; 3) поточний рахунок оператора системи передачі. З метою здійснення розрахунків із постачальниками послуг із балансування під час врегулювання системних обмежень оператор системи передачі може вносити на свій поточний рахунок із спеціальним режимом використання кошти з власного поточного рахунка.

Ч. ч. 5, 7 ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» передбачено, що кошти з поточних рахунків із спеціальним режимом використання електропостачальника перераховуються згідно з алгоритмом, який встановлюється Регулятором. Такий алгоритм розподілу коштів з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання електропостачальника передбачає, за звичайних умов, перерахування всіх коштів, що надходять від покупців на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника, у повному обсязі на поточні рахунки електропостачальника. Внесення змін до зазначеного алгоритму здійснюється виключно у разі прострочення електропостачальником у строки та порядку, що визначені правилами ринку, оплати вартості його небалансів електричної енергії. Такі зміни до алгоритму діють до повного погашення заборгованості електропостачальника перед оператором системи передачі. Зміни до алгоритму вносяться на підставі подання оператора системи передачі у разі виникнення заборгованості електропостачальника перед оператором системи передачі. Зміни до алгоритму мають передбачати, що кошти з поточного рахунку зі спеціальним режимом використання електропостачальника перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання оператора системи передачі до повного погашення недоплати за куплений електропостачальником небаланс електричної енергії. На кошти, що знаходяться на поточних рахунках із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку, не може бути звернено стягнення за зобов`язаннями цих учасників ринку. Операції за поточними рахунками із спеціальним режимом використання електропостачальників, оператора системи передачі та оператора ринку не підлягають зупиненню.

Згідно з п. 4.5 розділу IV Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 312 від 14.03.2018, оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника. Споживач, який купує електричну енергію відповідно до умов договору в електропостачальника, здійснює оплату за виставленим електропостачальником рахунком виключно на поточний рахунок із спеціальним режимом використання цього електропостачальника в одному з уповноважених банків.

Підсумовуючи викладене, суд зазначає, що ст. 75 Закону України «Про ринок електричної енергії» забороняє перерахування коштів за куплену електричну енергію на інші рахунки, ніж на поточний рахунок електропостачальника зі спеціальним режимом використання в одному з уповноважених банків, і встановлює майнову відповідальність за неповернення таких коштів, у разі їх перерахування на інші рахунки.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Приписами ст. ст. 76, 77 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст. ст. 78, 79 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Статтею 86 ГПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено.

Господарським судом Одеської області видано судовий наказ від 14.05.2025 про стягнення з ТОВ «Нові енергетичні проекти» на користь ТОВ «Персей-Плюс» заборгованості у розмірі 302 800 грн та судового збору у розмірі 302, 80 грн.

Вказаний наказ набрав законної сили 05.06.2025.

Доказів того, що боржник в добровільному порядку вже розпочав погашення заборгованості суду не надано.

Приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області постановою ВП № 78380991 від 16.06.2025 відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу № 916/1838/25, виданого 05.06.2025 Господарським судом Одеської області.

Тобто, судовий наказ наразі перебуває на виконанні у приватного виконавця і відомості про те, що такий наказ на даний час виконаний боржником не надано.

Таким чином, безспірність заборгованості ТОВ «Персей-Плюс» в сумі 303 102, 80 грн підтверджується судовим наказом від 14.05.2025, який набрав законної сили, а тому відсутні підстави вважати таку заборгованість спірною.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 по справі № 904/2815/24 позов задоволено частково; стягнуто з ТОВ «ППК «Запорізький» на користь ТОВ «Нові енергетичні проекти» основний борг у розмірі 507 172, 97 грн, пеню у розмірі 29 286, 02 грн, 3% річних у розмірі 27 785, 67 грн, інфляційні втрати у розмірі 74 045,72 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 13 529, 47 грн; в решті позову відмовлено.

Постановою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 по справі № 904/2815/24 апеляційну скаргу ТОВ «ППК «Запорізький» задоволено частково; рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 у справі № 904/2815/24 скасовано частково; прийнято у відповідній частині нове рішення, яким у задоволенні позову про стягнення пені відмовлено; викладено абзац другий резолютивної частини рішення у наступній редакції:

«Стягнути з ТОВ «ППК «Запорізький» на користь ТОВ «Нові енергетичні проекти» основний борг у розмірі 507 172,97 грн, 3% річних у розмірі 27 785, 67 грн, інфляційні втрати у розмірі 74 045,72 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 9135, 07 грн, про що видати наказ».

Станом на день розгляду заяви ТОВ «Персей-Плюс» про звернення стягнення на грошові кошти, що належать ТОВ «ППК «Запорізький» в розмірі 303 102, 80 грн доказів звернення ТОВ «Нові енергетичні проекти» до виконавчої служби для примусового виконання рішення суду у справі № 904/2815/24 суду не надано.

Таким чином, ТОВ «Персей-Плюс» доведено належними та допустимими доказами наявність заборгованості ТОВ «ППК «Запорізький» перед ТОВ «Нові енергетичні проекти», що підтверджується судовими рішенням у справі № 904/2815/24, у зв`язку з чим суд вважає за можливе звернути стягнення на грошові кошти ТОВ «ППК «Запорізький» у розмірі 303 102, 80 грн згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 в рахунок погашення заборгованості ТОВ «Нові енергетичні проекти» перед ТОВ «Персей-Плюс» на підставі судового наказу виданого Господарським судом Одеської області від 14.05.2025 у справі № 916/1838/25.

Щодо заперечень ТОВ «ППК «Запорізький» суд зазначає.

ТОВ «ППК «Запорізький» в даних правовідносинах не є електропостачальником чи оператором системи передачі/оператором ринку, а виступає споживачем електричної енергії.

ТОВ «Персей-Плюс» звертається з відповідною заявою про звернення стягнення коштів з іншої особи, у даному разі із ТОВ «ППК «Запорізький», який не має тих рахунків зі спеціальним режимом використання, які є у ТОВ «Нові енергетичні проекти».

ТОВ «ППК «Запорізький» не доведено належними доказами по справі факт стягнення по даній справі грошових коштів саме з таких рахунків.

З урахуванням позиції заявника та письмових пояснень ТОВ «ППК «Запорізький» суд дійшов висновку, що у разі постановлення ухвали Господарським судом Дніпропетровської області у справі № 904/2815/24 про розстрочення виконання рішення суду, така ухвала буде урахована при виконанні судового наказу від 14.05.2025 у справі № 916/1838/25, але не вплине на права та обов`язки заявника ТОВ «Персей-Плюс» та ТОВ «ППК «Запорізький» і не призведе до неправомірного невиконання рішень судів у справі 904/2815/24 та у справі № 916/1838/25. Інші доводи ТОВ «ППК «Запорізький» не спростовують висновків суду про обов`язковість судових рішень, що ґрунтуються на положеннях ст. 1291 Конституції України, ст.ст. 2, 18 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 зупинено виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 до закінчення розгляду заяви ТОВ «Персей-Плюс» про звернення стягнення на грошові кошти.

З моменту набрання законної сили ухвали Господарського суду Одеської області, якою судом вирішено питання про звернення стягнення на грошові кошти ТОВ «ППК «Запорізький», ухвала Господарського суду Одеської області від 20.06.2025 в частині зупинення виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 втрачає свою чинність в силу ч. 6 ст. 336 ГПК України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України, ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини передбачено застосування судом Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколів до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практики Європейського суду з прав людини як джерело права.

Положеннями пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод від 04.11.1950, ратифікованої Верховною Радою України, встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

При цьому, відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, що набули статусу остаточного, зокрема "Іззетов проти України", "Пискал проти України", "Майстер проти України", "Субот проти України", "Крюков проти України", "Крат проти України", "Сокор проти України", "Кобченко проти України", "Шульга проти України", "Лагун проти України", "Буряк проти України", "ТОВ "ФПК "ГРОСС" проти України", "Гержик проти України", суду потрібно дотримуватись розумного строку для судового провадження.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Європейський суд щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродньо встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Аналізуючи практику Європейського суду з прав людини можна дійти висновку, що критерії оцінки розумності строку розгляду справи має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Ураховуючи наведене, та з метою забезпечення законних прав та інтересів сторін, повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності та завдань господарського судочинства, а також з метою надання можливості учасникам справи скористатись своїми процесуальними правами, враховуючи поведінку учасників процесу, необхідність надання доказів, суд розглянув вказану заяву поза межами встановленого ст. 336 ГПК України строку, спираючись на власну оцінку розумності строку, надавши учасникам судового провадження можливість подати пояснення та заперечення, які долучено до матеріалів справи та враховано судом при розгляді поданої заяви.

Керуючись ст. 234, ч. ч. 4, 6 ст. 336 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Персей-Плюс», яка сформована в системі «Електронний суд» 18.06.2025 (вх. № 2-923/25 від 18.06.2025), про звернення стягнення на грошові кошти, що належать іншим особам в розмірі 303 102, 80 грн задовольнити.

2. Звернути стягнення на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Племптахокомбінат «Запорізький» (53253, Дніпропетровська область, Нікопольський район, с. Чистопіль, вул. імені Шевченка, буд. 5, ) у розмірі 303 102, 80 грн (триста три тисячі сто дві гривні вісімдесят копійок), яке має заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Нові енергетичні проекти» згідно рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 23.10.2024 та постанови Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 у справі № 904/2815/24 в рахунок погашення заборгованості Товариства з обмеженою відповідальністю «Нові енергетичні проекти» (65101, м. Одеса, вул. Комарова Михайла, буд. 10; ) перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Персей-Плюс» (81115, Львівська обл., Пустомитівський р-н, село Оброшине, вул. І. Богуна, буд. 16 А, кв. 3; ) на підставі судового наказу виданого Господарським судом Одеської області від 14.05.2025 у справі № 916/1838/25.

Ухвала набирає законної сили 07 липня 2025 року у відповідності до ч. 1 ст. 235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду.

Повну ухвалу складено та підписано 08 липня 2025 року.

Суддя Мусієнко Оксана Олегівна