УХВАЛА

м. Київ

03.07.2025Справа № 916/1612/25

Суддя Господарського суду міста Києва Турчин С.О. за участю секретаря судового засідання Невечери С.А., розглянувши матеріали справи

за позовом Управління капітального будівництва Одеської міської ради

до 1) Міністерства юстиції України

2) Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса)

про звільнення майна з-під арешту

за участю представників:

від позивача: Дементьєва О.В.

від відповідача 1: не з`явився

від відповідача 2 не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Управління капітального будівництва Одеської міської ради звернулося до Господарського суду Одеської області із позовною заявою до Міністерства юстиції України та Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якій просить суд звільнити майно Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" з-під арешту, шляхом:

- скасування арешту, накладеного Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3, на грошові кошти, що перебувають на рахунку НОМЕР_1 відкритого в ПАТ "МТБ БАНК";

- скасування арешту накладеного Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4, на грошові кошти, що перебувають на рахунку НОМЕР_1 відкритого в ПАТ "МТБ БАНК".

Ухвалою Господарського суду Одеської області 28.04.2025 позовну заяву Управління капітального будівництва Одеської міської ради залишено без руху.

01.05.2025 через систему "Електронний суд" від Управління капітального будівництва Одеської міської ради до Господарського суду Одеської області надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 05.05.2025 позовну заяву Управління капітального будівництва Одеської міської ради до Міністерства юстиції України та Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту разом з доданими до неї документами, передано в електронній формі за виключною підсудністю на розгляд Господарського суду міста Києва.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.05.2025 справа № 916/1612/25 передана на розгляд судді Турчину С.О.

Ухвалою від 29.05.2025 Господарський суд міста Києва прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі; розгляд справи постановив здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання на 03.07.2025.

13.06.2025 через систему "Електронний суд" від Міністерства юстиції України надійшов відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечує, посилаючись на те, що частини третьої статті 37, ст.59 Закону України "Про виконавче провадження", пункту 16 розділу VIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за № 512/5 підстави для зняття арешту, накладеного Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження НОМЕР_5, на грошові кошти, що перебувають на рахунку №6274251 відкритого в ПАТ "МТБ БАНК" відсутні.

26.06.2025 через систему "Електронний суд" від Управління капітального будівництва Одеської міської ради надійшла заява про участь у судових засіданнях, зокрема 03.07.2025, в режимі відеоконференції, в якій заявник просив проведення відеоконференції доручити Господарському суду Одеської області або Південно-західному апеляційному господарському суду.

27.06.2025 через систему "Електронний суд" від Управління капітального будівництва Одеської міської ради надійшла заява про участь у судових засіданнях, зокрема 03.07.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів, в якій заявник також просив залишити без розгляду заяву від 26.06.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні Господарського суду Одеської області або Південно-західного апеляційного господарського суду.

Ухвалою від 30.06.2025 Господарський суд міста Києва постановив залишити без розгляду заяву Управління капітального будівництва Одеської міської ради від 26.06.2025 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції; заяву Управління капітального будівництва Одеської міської ради від 27.06.2025 про участь у судових засіданнях у справі № 916/1612/25, зокрема призначеному на 03.07.2025, в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів - задовольнити; здійснити розгляд справи № 916/1612/25 у судових засіданнях в режимі відеоконференції за участю представника позивача Управління капітального будівництва Одеської міської ради.

У підготовче засідання 03.07.2025 прибув представник позивача. Представники відповідачів у підготовче засідання не прибули.

Розглянувши у судовому засіданні матеріали справи, господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі, з огляду на таке.

Постановою Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 04.08.2016, відкрито виконавче провадження НОМЕР_5 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 25.04.2016 по справі №916/2463/14 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" на користь Управління капітального будівництва Одеської міської ради 13881120,04 грн, сплачених Управлінням капітального будівництва Одеської міської ради на виконання рішення Господарського суду Одеської області від 14.09.2015 по справі №916/2463/14.

Постановою про арешт коштів боржника від 26.08.2016 (ВП НОМЕР_5), накладено арешт на кошти, що містяться на всіх рахунках: код фінансової установи: 328168, назва фінансової установи: ПАТ "Марфін Банк", код фінансової установи: 328209, назва фінансової установи: АБ "Південний", та у всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, що належать боржнику: Товариство з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд".

Постановою про повернення виконавчого документа стягувачу від 03.09.2018, виконавчий документ - наказ № 916/2463/14 виданий Господарським судом Одеської області 25.04.2016 року повернуто стягувачу, на підставі п.2,7 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

У подальшому, Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) постановою від 05.11.2020 відкрито виконавче провадження ВП № НОМЕР_4 з примусового виконання наказу Господарського суду Одеської області від 25.04.2016 по справі №916/2463/14.

Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 12.04.2021 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунку(ах): НОМЕР_1 ; НОМЕР_2 .

Постановою від 25.10.2021 Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) накладено арешт на кошти боржника.

Постановою Другого Приморського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 21.12.2021 виконавчий документ повернуто стягувачу на підставі п.7 ч.1 ст.37 Закону України "Про виконавче провадження".

Наразі примусове виконання наказу Господарського суду Одеської області від 25.04.2016 по справі №916/2463/14 здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анною Володимирівною.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анни Володимирівни, відкрито виконавче провадження ВП НОМЕР_6, з примусового виконання наказу Господарського суду від 25.04.2016 по справі № 916/2463/14.

Постановою ВП НОМЕР_6 від 06.02.2025 приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Мельниченко А.В. накладено арешт на кошти, які містяться на рахунках боржника, у тому числі у банківській установі: ПАТ "МТБ Банк" МФО 328168.

З наявного у матеріалах справи листа ПАТ "МТБ Банк" від 07.03.2025 №00/1437-0/61.2.2-БТ-К вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Мельниченко Анна Володимирівна направила платіжну інструкцію № 6451 від 04.03.2025 щодо стягнення грошових коштів з рахунку боржника. Однак, ПАТ "МТБ Банк" у вказаному листі повідомлено, що у разі надходження грошових коштів на поточний рахунок боржника та отримання банком платіжної інструкції за виконавчим провадженням № НОМЕР_7 в рамках, якого було винесено постанову про арешт коштів від 06.02.2025, таку платіжну інструкцію можливо виконати лише за умови отримання банком інших документів органів державної виконавчої служби про зняття арешту з коштів.

Позивач зазначає, що не може отримати кошти визначені наказом про примусове виконання ухвали Господарського суду Одеської області від 25.04.2016 по справі № 916/2463/14, у зв`язку з тим, що за попередніми виконавчими провадженнями, що були відкриті на виконання того ж самого виконавчого документу, накладено арешти на один і той самий рахунок, у зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав як стягувача з позовом про скасування арешту на грошові кошти, що перебувають на рахунку НОМЕР_1 відкритого в ПАТ "МТБ БАНК", накладеного Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України в межах виконавчого провадження № НОМЕР_3 та Другим Приморським відділом державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), в межах виконавчого провадження ВП № НОМЕР_4.

У статті 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

За статтею 125 Конституції України судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом

Поняття "суд, встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, що регулюють його діяльність, тобто передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (пункт 24 рішення Європейського суду з прав людини від 20 липня 2006 року у справі "Сокуренко і Стригун проти України", заяви №29458/04 та №29465/04).

Частиною третьою статті 22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Подання позовної заяви за правилами Господарського процесуального кодексу України означає, що позовна заява повинна бути подана за правилами предметної та суб`єктної юрисдикції справ відповідно до статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Справи, що відносяться до господарської юрисдикції наведені в статті 20 Господарського процесуального кодексу України.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Предметна юрисдикція - це розмежування компетенції цивільних, кримінальних, господарських та адміністративних судів. Кожен суд має право розглядати і вирішувати тільки ті справи (спори), які віднесені до їх відання законодавчими актами, тобто діяти в межах встановленої компетенції.

При визначенні предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.10.2019 у справі №911/1834/18, від 11.01.2022 у справі № 904/1448/20.

Тобто юрисдикційність спору залежить від характеру спірних правовідносин, правового статусу суб`єкта звернення та предмета позовних вимог, а право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві.

Ознаками господарського спору є, зокрема: участь у спорі суб`єкта господарювання; наявність між сторонами господарських відносин, урегульованих ЦК України, ГК України, іншими актами господарського і цивільного законодавства, і спору про право, що виникає з відповідних відносин; наявність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення спору господарським судом; відсутність у законі норми, що прямо передбачала б вирішення такого спору судом іншої юрисдикції.

Така правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 25.02.2020 у справі № 916/385/19, від 13.02.2019 у справі №910/8729/18.

Предметом спору у цій справі є зняття арешту з банківських рахунків боржника, які накладені державним виконавцем в межах виконавчого провадження під час виконання судового рішення про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ТТ-Буд" грошових коштів на користь позивача (стягувача у виконавчому провадженні).

Відповідно до частини першої статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Водночас у цій справі з такою вимогою звернувся стягувач у виконавчих провадженнях.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 24 травня 2021 року у справі № 712/12136/18 дійшов висновку, що боржник, як сторона виконавчого провадження, у разі незгоди з арештом, який накладений державним або приватним виконавцем під час примусового виконання судового рішення, не може пред`являти позов про зняття арешту з майна та бути позивачем за таким позовом, оскільки має право на оскарження дій державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду від 25 червня 2025 року у справі № 947/8411/22.

Також у постанові від 29 червня 2023 року у справі №208/9810/21 Верховний Суд зазначив, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України у вказаній редакції. Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно та про зняття з нього арешту.

Верховний Суд у постанові від 18 травня 2022 року у справі № 642/4263/21 виходив з того, що за змістом положень Закону України "Про виконавче провадження" в судовому порядку може бути ухвалено рішення про зняття арешту з майна у випадку незавершеного виконавчого провадження або у випадку, коли особа вважає себе власником майна, на яке накладений арешт, та одночасно звертається з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. За змістом статті 59 Закону України "Про виконавче провадження" до суду з позовом про зняття арешту з майна може звернутися не сторона виконавчого провадження, а інша особа, яка є власником, чи претендує на таке майно.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі №905/386/18 зазначено, що відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. При цьому орган державної виконавчої служби у відповідних випадках може залучатися судом до участі у справах як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Таким чином, позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби.

Під час виконання судових рішень сторони виконавчого провадження мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.

Суд зазначає, що частиною 1 статті 339-1 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 02.10.2019 у справі №904/51/19 зазначила, що у разі якщо зняття арешту з майна не пов`язано зі спором про право на це майно, особа, яка вважає себе власником спірного майна, доказом чого є відповідні документи, повинна звернутися до державної виконавчої служби з вимогою про зняття арешту зі спірного майна. У випадку відмови державної виконавчої служби у знятті арешту з майна, останній повинен звернутися до суду з вимогою про оскарження рішення, дій чи бездіяльності органів державної виконавчої служби, шляхом подання до суду скарги на рішення, дію чи бездіяльність органів державної виконавчої служби та зобов`язання зняти арешт в межах розглянутої господарської справи.

Разом із тим, у цій справі спір пов`язаний виключно із запереченнями проти існуючого арешту майна, який накладено органами державної виконавчої служби постановами про арешт майна в межах виконавчого провадження в інтересах самого позивача (стягувача у справі №916/2463/14). Однак, доказів звернення до суду зі скаргою на дії (бездіяльність) державних виконавців, які прийняли постанови про арешт майна боржника, позивачем не надано.

З огляду на те, що сторона виконавчого провадження, у цьому випадку, стягувач, не може звертатися з такими вимогами у порядку позовного провадження, оскільки законом для цього передбачений інший спосіб судового захисту, а саме розділом VI ГПК України, то провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.1 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України, згідно із якою господарський суд закриває провадження у справі, якщо, спір не підлягає вирішенню в порядку господарського судочинства.

На виконання приписів частини 2 статті 231 ГПК України, суд роз`яснює позивачу, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби або приватного виконавця щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ. В межах виконавчого провадження, відкритого за виконавчим документом, виданого судом на виконання ухвалених в господарських справах судових рішень, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділу VI ГПК України.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом).

Приймаючи до уваги відсутність поданого позивачем відповідного клопотання, судом наразі не вирішується питання стосовно розподілу судових витрат та повернення судового збору з бюджету.

Керуючись ст.231, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити провадження у справі №916/1612/25 за позовом Управління капітального будівництва Одеської міської ради до Міністерства юстиції України, Приморського відділу державної виконавчої служби у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про звільнення майна з-під арешту.

2. Ухвала набрала законної сили після її оголошення - 03.07.2025 та може бути оскаржена у порядку і строк, встановлені ст. ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Дата підписання ухвали: 08.07.2025.

Суддя С. О. Турчин