ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

07.07.2025 р. Справа№ 914/2046/25

Суддя Господарського суду Львівської області Гоменюк З.П., розглянувши матеріали

за позовом Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго», місто Львів

до відповідача Житлово-будівельного кооперативу №210, місто Львів

про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 30154,07 грн.

ВСТАНОВИВ:

На розгляд Господарського суду Львівської області надійшла позовна заява Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідача Житлово-будівельного кооперативу №210 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 30154,07 грн, з яких: 27709,79 грн - основна заборгованість, 77,19 грн - пеня, 553,55 грн - 3% річних та 1313,54 грн - інфляційних втрат.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.07.2025, справу №914/2046/25 передано на розгляд судді Гоменюк З.П..

Вирішуючи питання про прийняття позовної заяви, судом встановлено наявність підстав для її повернення на підставі статті 174 Господарського процесуального кодексу України, зважаючи на наступне.

Частиною 2 статті 162 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно з приписами частини 5 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

До суду не представлено документів, що Філь О.О. представляє інтереси Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» та відповідно є законним представником для вказаної юридичної особи.

На підставі вище викладеного, суд робить висновок, що Філь О.О. підписано позовну заяву в порядку самопредставництва (юрисконсульт І категорії ЛМКП «Львівтеплоенерго»).

Згідно із відомостями Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Філь О.О. не є керівником або членом виконавчого органу, а отже підтвердженням наявності у нього повноважень діяти в якості самопредставника юридичної особи є статут, положення, трудовий договір (контракт), про що вказує ч. 3 ст. 56 Господарського процесуального кодексу України. Однак, ці документи не надані до суду.

Представником у суді може бути адвокат або законний представник ( ч. 1 ст. 58 Господарського процесуального кодексу України).

Частинами 1, 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини 3 статті 56 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 9 статті 60 Господарського процесуального кодексу України у разі подання представником до суду заяви, скарги, клопотання він додає довіреність або інший документ, що посвідчує його повноваження, якщо в справі немає підтвердження такого повноваження на момент подання відповідної заяви, скарги, клопотання.

Приписами ст. 237 Цивільного кодексу України визначається поняття та підстави представництва, відповідно до ч. 1, 3 якої представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє; представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Представник від імені особи, яку він представляє, здійснює тільки певні юридичні дії внаслідок повноваження. Наявність у представника повноважень є обов`язковою умовою будь - якого представництва.

У пунктах 18, 25 ухвали Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2022 року у справі №303/4297/20 (провадження №14-105цс21), вказано, що «починаючи починаючи з 29 грудня 2019 року, самопредставництво юридичної особи допускає можливість вчинення у суді процесуальних дій від її імені не тільки керівником або членом виконавчого органу, але й будь-якою іншою особою, уповноваженою на такі дії за законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Тому можливість участі у справі за правилами самопредставництва юридичної особи того, хто не є її керівником або членом її виконавчого органу, слід підтверджувати або приписом відповідного закону, або приписом статуту чи положення цієї особи, або умовами трудового договору (контракту), зокрема посадовою інструкцією (у разі, якщо такого договору у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника). Якщо інше не передбачено саме цими документами, уповноважений діяти у суді за правилами самопредставництва юридичної особи, має всі права відповідного учасника справи. Зазначене не виключає можливості додаткового подання до суду довіреності юридичної особи, проте самостійно вона не підтверджує повноваження діяти за правилами самопредставництва. Отже, з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень. Наявність або відсутність у ЄДР даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень».

Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо позивача, керівником Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» є Одинець Олександр Миколайович.

До позовної заяви додано довіреність від 14.04.2025 року, якою директор Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» (позивача) - Одинець Олег Миколайович уповноважує Філь Олега Олеговича представляти інтереси Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго».

Відтак, ч. 3 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» визначено, що обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою. Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу. (постанова Верховного Суду від 23.11.2020 у справі №908/592/19).

Відтак, суд враховує, що відповідно до відомостей, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, останньому не вбачається наявність повноважень у Філь Олега Олеговича на підписання та подання до суду позовних заяв.

У Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено представників, які маю право вчиняти дії від імені Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в судах: Одинець Олександр Миколайович.

Будь-які інші документи (договір, контракт, який би визначав трудові (посадові) обов`язки працівника; посадова інструкція, якою визначено обов`язки представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва); статут позивача; положення тощо), які б підтверджували наявність повноважень у Філь Олега Олеговича на підписання позовної заяви станом на момент її подання у суду відсутні.

Додатково, Велика Палата Верховного Суду, застосовуючи відповідні положення Господарського процесуального кодексу України, раніше виснувала, що особи, які представляють юридичну особу за довіреністю і виконують процесуальні дії на підставі наданих їм довіреністю повноважень, виступають від імені цієї особи як довірителя, а не за правилами про самопредставництво (постанови від 13.03.2018 року у справі №910/23346/16 і №914/2772/16, від 14.03.2018 року у справі №910/22324/16, від 21.03.2018 року у справі №916/3283/16).

Отже, до суду не представлені документи, відповідно до ст. 56, 58 Господарського процесуального кодексу України, які підтверджують наявність повноважень у Філь О.О. діяти від імені та в інтересах Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» в якості самопредставника.

Тобто, позовну заяву подано з порушенням норм Господарського процесуального кодексу України, що є підставою постановляння ухвали у порядку п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, згідно якої суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо: заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

За змістом ч. 6 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, зокрема, рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі Пелевін проти України та від 30.05.2013 року у справі Наталія Михайленко проти України, право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб те ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

З огляду на наведене, оскільки особою, яка звертається з позовом, не дотримано вимог ч. 2 ст. 162 Господарського процесуального кодексу України, що є імперативними нормами, стосовно підписання позовної заяви, яка ним подається, зазначене є підставою для повернення позовної заяви на підставі п. 1 ч. 5 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Суд звертає увагу позивача, що у відповідності до пункту 8 статті 174 Господарського процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 174, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Львівського міського комунального підприємства «Львівтеплоенерго» до відповідача Житлово-будівельного кооперативу №210 про стягнення заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 30154,07 грн - повернути позивачу.

Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків.

Ухвала набирає законної сили в порядку ст. 235 ГПК України та може бути оскаржена до Західного апеляційного господарського суду в порядку та в строки, передбачені ст. ст. 254-257 ГПК України.

Додаток: позовна заява з доданими документами, у тому числі поштовий конверт, на 46 арк..

Суддя Гоменюк З.П.