ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" липня 2025 р. Cправа № 902/1043/19

Господарський суд Вінницької області у складі головуючого судді Маслія І.В., при секретарі судового засідання Андрущенко Г.В.,

за участю представників

позивача Пахомова О.А. довіреність № 1-2832 від 29.11.2021;

відповідача Бабійчук О.А., довіреність №01Др-9-1224 від 12.12.2024

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду матеріали справи

за позовом: Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021)

до: Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (провулок Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012)

про стягнення 661693799,44 грн

ВСТАНОВИВ:

10.12.2019 до Господарського суду Вінницької області надійшла позовна заява №1001ВИХ-19-6027 від 06.12.2019 Акціонерного товариства "Укртрансгаз" до Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" про стягнення 661693799,44 грн., з яких: 549993534,70 грн - заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 81461608,90 грн - пені, 7766517,79 грн - 3% річних та 22472138,04 грн - інфляційних втрат.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем обов`язків за договором транспортування природного газу № від 17.12.2015, в частині оплати послуг балансування.

Ухвалою від 11.12.2019 року відкрито провадження у справі №902/1043/19 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 14.01.2020 р.

08.01.2020 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву та клопотання про зупинення провадження у справі.

14.01.2020 до суду від позивача надійшли заперечення на клопотання про зупинення провадження у справі.

Ухвалою від 14.01.2020 відкладено підготовче засідання на 30.01.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

20.01.2020 до суду від позивача надійшла відповідь на відзив.

28.01.2020 до суду від відповідача надійшли заперечення.

Ухвалою від 30.01.2020 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів та відкладено підготовче засідання на 25.02.2020, з підстав викладених у відповідній ухвалі.

18.02.2020 до суду від відповідача надійшли письмові пояснення.

Ухвалою від 25.02.2020 суд постановив клопотання відповідача, щодо зупинення провадження у справі № 902/1043/19 до розгляду господарської справи № 902/294/18 та набрання рішенням суду законної сили, відхилити, призначити у справі № 902/1043/19 судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності, проведення судової експертизи доручити Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Супровідним листом № 902/1043/19/311/20 від 02.03.2020 р. на виконання даної ухвали матеріали справи № 902/1043/19 направлені до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення вищевказаної експертизи.

19.03.2020 р. до Господарського суду Вінницької області від Акціонерного товариства "Укртрансгаз" надійшла апеляційна скарга на ухвалу Господарського суду Вінницької області від 25.02.2020 р. у справі № 902/1043/19.

Листом від 19 березня 2020 р. № 902/1043/19/380/20 судом витребувано справу у Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для подальшого направлення матеріалів справи до Північно-західного апеляційного господарського суду.

02.04.2020 матеріали справи надійшли до суду від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У зв`язку з вказаним, супровідним листом № 902/1043/19/478/20 від 06.04.2020 апеляційну скаргу разом зі справою № 902/1043/19 напралено до суду апеляційної інстанції.

Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2020 залишено без змін ухвалу Господарського суду від 25.02.2020, а матеріали справи № 902/1043/19 надійшли до Господарського суду Вінницької області 09.07.2020.

Супровідним листом № 902/1043/19/941/20 від 09.07.2020 справу № 902/1043/19 направлено до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для продовження проведення економічної експертизи після апеляційного оскарження ухвали Господарського суду Вінницької області від 25.02.2020.

04.04.2022 до суду надійшов супровідний лист Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №1935/20-21/322 від 30.03.2022, яким до суду повернуто справу №902/1043/19 та повідомлено про те, що ухвала суду від 25.02.2020 про призначення економічної експертизи залишена без виконання.

Ухвалою від 06.04.2022 суд постановив призначити судове засідання для розгляду повідомлення експерта та вирішення питання про поновлення провадження у справі №902/1043/19 на 22.04.2022 та визнати явку представників сторін та судового експерта обов`язковою.

На визначену судом дату в судове засідання 22.04.2022 з`явились представники сторін та Крижанівський О.М.

Судом протокольною ухвалою поновлено провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.04.2022 призначено судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності. Проведення судової експертизи доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Провадження у справі №902/1043/19 зупинено на час проведення судової експертизи.

Супровідним листом №902/1043/19/603/22 від 13.05.2022 справу №902/1043/19 було направлено на адресу експертної установи.

02.06.2022 на адресу суду надійшло клопотання Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №320/3317/22-21/21 від 31.05.2022 про погодження строку проведення експертизи у термін понад 90 календарних днів.

Ухвалою суду від 07.06.2022 погоджено строк проведення експертизи у термін понад 90 днів.

21.11.2022 на адресу суду надійшов лист Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №3317/22-21 від 17.11.2022 до якого долучено клопотання судового експерта Голеня Наталії про надання додаткових матеріалів необхідних для проведення експертизи, а також рахунок для оплати експертизи.

Ухвалою суду від 25.11.2022 провадження у справі 902/1043/19 поновлено, витребувано у відповідача - Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» та позивача - Акціонерного товариства «Укртрансгаз» на підставі ст.ст.81, 102 ГПК України необхідні для проведення експертизи документи та зобов`язано подати їх через канцелярію суду у строк до 20.12.2022 року. Провадження у справі № 902/1043/19 зупинено на час проведення експертизи.

30.11.2022 до суду від позивача - Акціонерного товариства «Укртрансгаз» надійшла заява про продовження процесуального строку для подання витребуваних ухвалою суду від 25.11.2022 документів, дана заява обґрунтована значним обсягом запитуваних документів для опрацювання та виготовлення яких необхідно значний час, оскільки аварійні та планові відключеннями електроенергії впливають на обмеження роботи з технікою.

Ухвалою суду від 07.12.2022 задоволено заяву Акціонерного товариства "Укртрансгаз" про продовження строку виконання вимог ухвали від 25.11.2022 та продовжено строк до 20.01.2023.

23.02.2023 на виконання вимог ухвали суду від 25.11.2022 від Акціонерного товариства «Укртрансгаз» до суду надійшли додаткові документи, які супровідним листом від 23.02.2023 № 902/1043/19/385/23 направлені на адресу Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

06.03.2023 на адресу суду надійшло повідомлення Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №568/3317/22-21/21 від 16.02.2023 про залишення ухвали без виконання у зв`язку з відсутністю витребуваних документів та не здійсненням Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Вінницягаз» оплати за проведення експертизи.

Ухвалою суду від 10.03.2023 призначено судове засідання для розгляду повідомлення Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз та вирішення питання про поновлення провадження у справі на 03.04.2023.

13.03.2023 на адресу суду надійшло клопотання представника позивача №1001ВИХ-23-1887 від 13.03.2023 про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

Ухвалою суду від 14.03.2023 задоволено клопотання представника позивача.

30.03.2023 до суду від відповідача надійшов супровідний лист до якого долучено докази оплати проведення експертизи.

Ухвалою суду від 03.04.2023 призначено у справі №902/1043/19 судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

Супровідним листом № 902/1043/19/612/23 від 17.04.2023 на виконання ухвали Господарського суду Вінницької області №902/1043/19 від 03.04.2023 вказану справу було направлено до Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз для проведення почеркознавчої експертизи.

05.06.2023 до суду від Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз надійшов лист №1539/2450/23-21/21 від 08.05.2023 за підписом в.о завідувача Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Анни Лозінської про погодження терміну виконання експертизи понад 90 днів.

Ухвалою суду від 06.06.2023 провадження у справі 902/1043/19 поновлено, погоджено проведення судово-економічної експертизи у термін понад 90 календарних днів та зупинено провадження у справі № 902/1043/19 на час проведення експертизи.

Ухвалою суду від 15.08.2024 зобов`язано Вінницьке відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз повідомити Господарський суд Вінницької області про стан проведення експертизи до 01.09.2024.

23.08.2024 до суду від експертної установи надійшов лист, в якому зазначено, що повідомити про стан проведення експертизи не вбачається за можливе до 01.09.2024, оскільки судовий експерт перебуває у відпустці.

30.09.2024 до суду надійшла відповідь від експертної установи, якою зазначено, що завершення експертизи планується найближчим часом в порядку черговості, визначеної наказом Директора НДІСЕ №12 від 15.03.2017.

01.04.2025 на адресу суду надійшов супровідний лист Вінницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз №1032/21/21-28-25 від 21.03.2025, яким до суду повернуто матеріали справи №902/1043/19 та направлено висновок експерта №2450/23-21 від 21.03.2025.

Ухвалою суду від 04.04.2025 призначено судове засідання для розгляду висновку експерта та вирішення питання щодо поновлення провадження у справі №902/1043/19 на 28.04.2025.

На визначену судом дату в судове засідання з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою оголосив про відкладення підготовчого засідання у справі до 19.05.2025.

12.05.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог, а саме стягнути 549 993 534,70 грн заборгованості за послуги балансування обсягів природного газу, 97 451 158,60 грн пені, 103 874 199,18 грн три проценти річних, 468 873 186,48 грн інфляційних втрат.

16.05.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про зменшення розміру заявлених до стягнення сум пені та 3 % річних на 75 відсотків.

19.05.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про долучення доказу щодо підтвердження статусу критично важливого підприємства щодо АТ «Вінницягаз».

19.05.2025 до суду від представника позивача надійшло заперечення проти висновку експерта.

На визначену судом дату, 19.05.2025, до суду з`явились представники сторін.

За наслідками судового засідання суд протокольною ухвалою закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 25.06.2025.

05.06.2025 до суду від представника позивача надійшло заперечення проти клопотання відповідача про зменшення пені та 3% річних.

На визначену судом дату, 25.06.2025, в судове засідання з`явились представники сторін.

Представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Після переходу суду до стадії ухвалення та проголошення судового рішення, відповідно до ст. 219 ГПК України та з урахуванням складності справи, суд дійшов висновку про необхідність відкладення ухвалення та проголошення судового рішення на строк не більше десяти днів до 07.07.2025 о 16:30 год., про що повідомлено присутніх в судовому засіданні представників сторін в судовому засіданні під звукозапис.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

17.12.2015 року між Публічним акціонерним товариством "Укртрансгаз" та Публічним акціонерним товариством по газопостачанню та газифікації "Вінницягаз" (станом на день ухвалення рішення - Акціонерне товариство "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз") укладено Договір транспортування природного газу №, відповідно до якого Оператор надає Замовнику послуги транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому Договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлену в цьому Договорі вартість таких послуг (п.2.1. Договору).

Відповідно до п.2.2., 2.3. Договору послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі, з урахуванням особливостей, передбачених цим Договором. Послуги, які можуть бути надані Замовнику за цим Договором:

- послуга замовленої потужності в точках входу та виходу до/з газотранспортної системи;

- послуги фізичного транспортування природного газу газотранспортною системою на підставі підтверджених номінацій;

- послуги балансування обсягів природного газу, які подаються до газотранспортної системи і відбираються з неї.

Пунктом 2.6. Договору визначено, що Замовник має виконувати вимоги, визначені в Кодексі, подавати газ в точках входу та/або приймати газ у точках виходу в обсягах, встановлених цим Договором, протягом погоджених термінів, а також оплачувати послуги на умовах, зазначених у Договорі.

Пунктом 4.1 Договору сторони погодили, що замовник, зокрема, зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі оплачувати вартість наданих йому послуг, а також вчасно врегульовувати небаланси.

Відповідно до п.7.1. Договору вартість послуг розраховується:

- розподіл потужності - за тарифами, які встановлюються Регулятором;

- транспортування - за тарифами, які встановлюються Регулятором;

- балансування - за фактичною вартістю, яка визначається відповідно до порядку, встановленого Кодексом.

Згідно із п.9.1 Договору у разі виникнення у Замовника негативного місячного небалансу та неврегулювання ним негативного місячного небалансу, відповідно до Кодексу газотранспортної системи в строк до дванадцятого числа місяця наступного за газовим місяцем, Замовник зобов`язаний сплатити Оператору за послуги балансування. Негативний місячний небаланс замовника визначається відповідно до Кодексу.

За умовами п.9.2. Договору вартість послуг балансування за газовий місяць визначається на підставі даних по негативний місячний небаланс Замовника за формулою:

В (балансування) = БГЦ х К х Qбг, де

БГЦ - базова ціна газу,

Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування,

К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2. При розмірі небалансу до 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи, застосовується коефіцієнт, що дорівнює 1.

Як вказано в п.9.3. Договору: базова ціна газу визначається Оператором відповідно до Кодексу. Оператор визначає базову ціну газу щомісяця в строк до десятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, та розміщує її на своєму вебсайті.

Відповідно до п.9.4. Договору Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Замовник зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Приписами п.11.4. Договору визначено, що послуги балансування оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг негативного місячного небалансу, неврегульованого Замовником відповідно до Кодексу та розділу IX цього Договору.

Згідно з п.13.5. Договору у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей Договір набирає чинність з дня його укладення на строк до 31 грудня 2016 року, умови Договору застосовуються до відносин Сторін, які виникли до його укладення, а саме з 01 грудня 2015 року (п. 17.1. Договору).

Додатковою угодою №1 від 29.11.2017 внесено зміни до Договору, зокрема п.9.4. Договору викладено в такій редакції:

"Оператор до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає Замовнику на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок фактуру. Замовник, крім вартості послуг, вказаних в абзаці другому цього пункту, зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів. Оплата вартості послуг балансування оператором газорозподільної системи за рахунок виділених субвенцій з державного бюджету на покриття пільг, субсидій та компенсацій побутовим споживачам проводиться у строки та за процедурою, передбаченою Порядком перерахування деяких субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на надання пільг, субсидій та компенсацій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2015 №20, у сумі, що не перевищує вартості послуг розподілу фактично спожитого природного газу зазначеними споживачами за розрахунковий період."

Як зазначено в п.7 додаткової угоди №1 від 29.11.2017, означена набирає чинності з моменту її підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення їх підписів печатками, умови додаткової угоди застосовуються до відносин між сторонами договору, починаючи з 29.12.2016.

За результатами проведеної алокації обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, позивачем були виявлені обсяги негативних місячних небалансів відповідача за період з липня 2018 по лютий 2019 у відповідних обсягах: липень 2018 - 904,000 тис.куб.м; серпень 2018 913,622 тис.куб.м; вересень 2018 - 6500,000 тис.куб.м; жовтень 2018 - 3387,000 тис.куб.м; листопад 2018 - 5398,000 тис.куб.м; грудень 2018 - 702,378 тис.куб.м; січень 2019 - 11250,000 тис.куб.м; лютий 2019 4772,598 тис.куб.м.

Такі обсяги негативних небалансів природного газу виникли у відповідача внаслідок безпідставного відбору ним з газотранспортної системи природного газу без подання таких обсягів природного газу до газотранспортної системи за період з липня 2018 по лютий 2019.

Зазначені вище обсяги небалансів підтверджуються звітами відповідача про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках та алокаціями (звітами) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу відповідача між замовниками послуг транспортування (постачальниками) по відповідних місяцях.

У зв`язку з нездійсненням відповідачем заходів щодо самостійного врегулювання негативних небалансів за вказаний період в порядку, встановленому Кодексом газотранспортної системи, позивач надав відповідачу послуги балансування для врегулювання небалансів за вказаний період, про що було оформлено односторонні акти щодо надання таких послуг, які були надіслані на адресу відповідача супровідними листами з описами вкладення №TSОВИХ-18-2079 від 14.08.2018, №TSОВИХ-18-2371 від 13.09.2018, № TSОВИХ-18-2648 від 13.10.2018, №TSОВИХ-18-2895 від 14.11.2018, № TSОВИХ-18-3207 від 14.12.2018, №2001ВИХ-19-79 від 14.01.2019, №2001ВИХ-19-582 від 14.02.2019, №2001ВИХ-19-939 від 14.03.2019 разом з відповідними рахунками на оплату, а саме:

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №07-18--БАЛАНС від 31.07.2018 за послуги балансування за липень 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за липень 2018 становить 904,000 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 11514652,99 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №08-18--БАЛАНС від 31.08.2018 за послуги балансування за серпень 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за серпень 2018 становить 913,622 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 13126055,52 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №09-18--БАЛАНС від 30.09.2018 за послуги балансування за вересень 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за вересень 2018 становить 6500,000 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 104084884,80 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №10-18--БАЛАНС від 31.10.2018 за послуги балансування за жовтень 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за жовтень 2018 становить 3387,000 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1 становить 50194478,35 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №11-18--БАЛАНС від 30.11.2018 за послуги балансування за листопад 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за листопад 2018 становить 5398,000 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1 становить 74708933,21 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №12-18--БАЛАНС від 31.12.2018 за послуги балансування за грудень 2018 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за грудень 2018 становить 7702,378 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 103546099,10 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №01-19--БАЛАНС від 31.01.2019 за послуги балансування за січень 2019 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за січень 2018 становить 11250,000 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 141978258,00 грн;

- акт надання послуг балансування обсягів природного газу №02-19--БАЛАНС від 28.02.2019 за послуги балансування за лютий 2019 разом із розрахунком вартості послуг балансування, відповідно до яких обсяг місячного небалансу відповідача за лютий 2019 становить 4772,598 тис.куб.м. та вартість послуг балансування з урахуванням коефіцієнту компенсації 1,2 становить 50840172,73 грн.

У позовній заяві позивач зазначає, що відповідач у встановлений договором строк не оплатив та продовжує не оплачувати позивачу заборгованість за послуги балансування на загальну суму 549993534,70 грн, чи порушує права та інтереси позивача.

У зв`язку з чим позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача заборгованості на суму 549993534,70 грн . Крім того, позивачем заявлено до стягнення 81461608,90 грн пені, 7766517,79 грн три проценти річних та 22472138,04 грн інфляційних втрат.

У відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивачем не зазначено обставини, за яких у відповідача виник небаланс. Позивачем не зазначено, які обсяги газу були замовлені відповідачем та на підставі яких документів (номінації), а також обсяги які фактично відібрані ним (відповідачем) та чим це підтверджується. Позивачем не доведено, чи було ним дотримано порядку визначення небалансу, надання змоги замовнику послуг самостійно врегулювати небаланс у строки визначені чинним законодавством. Відповідач вважає, що позивачем недотримано порядку здійснення балансування, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язань за договором, а тому його вимога про стягнення з відповідача витрат на балансування у розмірах, обумовлених договором, є незаконною, а тому просив відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі.

У відповіді на відзив позивач вказує, що Акціонерним товариством "Укртрансгаз" правомірно та у повній відповідності з вимогами Кодексу газотранспортної системи було здійснено розрахунок послуг балансування, наданих відповідачу.

Також враховуючи, що для вирішення цієї справи необхідні спеціальні знання у сфері економіки, яка в даному випадку, включає особливості обліку природного газу, а також для перевірки правильності проведеного позивачем розрахунку послуг балансування, підстав для застосовування коефіцієнту компенсації 1,2, взаємну суперечливість наданих сторонами доказів, вказаним судовим рішенням призначено у справі судову економічну експертизу, яка включає експертизу бухгалтерського обліку і звітності та фінансово-господарської діяльності, проведення якої доручено Вінницькому відділенню Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

У заяві про збільшення розміру позовних вимог позивач зазначає,що враховуючи відсутність будь-яких розрахунків з боку Відповідача впродовж понад 6,5 років, чим в значній мірі порушено права акціонерного товариства «Укртрансгаз», Позивач вважає за необхідне збільшити ціну позову у відповідності до ч. 1 ст. 163 ГПК України, яка станом на 28.04.2025 складає 1 220 192 078,96 грн та змінюється за рахунок: - збільшення розміру вимоги щодо стягнення нарахованих 3% річних на 96 107 681,39 грн, в зв`язку із чим загальний розмір позовних вимог із стягнення 3% річних становить 103 874 199,18 грн, - збільшення розміру інфляційних втрат на 51 353 403,76 грн, в зв`язку із чим загальна сума вимог стягнення інфляційних втрат складає 468 873 186,48 грн, - збільшення розміру вимог щодо стягнення пені на 15 989 549,70 грн, в зв`язку із чим загальна сума пені складає 97 451 158,60 гривень. Таким чином, з урахуванням заяви про збільшення ціни позову, розмір позовних вимог у справі № 902/1043/19, із розрахунку на дату заборгованості 28.04.2025 складає: · 549 993 534,70 грн основного боргу, · 97 451 158,60 грн пені, · 103 874 199,18 грн 3 % річних, · 468 873 186,48 грн інфляційних втрат.

У клопотанні про зменшення розміру пені та 3% річних відповідач просить врахувати наступні обставини:

- відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору; - значний розмір заявлених до стягнення з Товариства пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, які сумарно перевищують суму заборгованості, на яку вона Документ сформований в системі «Електронний суд» 16.05.2025 9 нарахована; - очевидну неспівмірність заявлених до стягнення суми пені, оскільки сума пені, нарахована відповідно до договору, становить 97 451 158,60 грн, що складає 17,72 % від суми несплаченої основної заборгованості; - майновий стан Відповідача, наявність значних збитків згідно звіту про фінансові результати за 2024 рік; - з урахуванням конкретних обставин і в їх сукупності, зменшення розміру пені та відсотків річних є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

У запереченні проти клопотання про зменшення розміру пені та трьох відсотків річних позивач вказує на відсутність оплати послуг балансування з боку Відповідача вже впродовж понад 7 років порушує права Позивача, чим завдано збитків Позивачу в розмірі понесених витрат за закупівлю газу в обсягах 40 827 598 куб. м, що на час понесення таких витрат складало 549 993 534,70 грн, а для відновлення порушеного права та забезпечення своєї господарської діяльності на сьогодні Позивачу потрібно придбавати такий обсяг природного газу за ринковими цінами, вартість яких на теперішній час взагалі становить 1 003 676 926,60 грн, що вдвічі більше за ціни у 2018-2019 років, та додатково підтверджує цілковиту обґрунтованість нарахованих Позивачем сум до стягнення разом із сумою основного боргу та свідчить про відсутність необхідних умов для застосування ст. 233 ГК України та ст. 551 ЦК України під час розгляду справи № 902/1043/19. Отже доводи заяви Відповідача суперечать діючому законодавству та в жодному випадку не можуть бути обставинами, які мають істотного значення чи переваги над інтересами Позивача.

Надаючи правову кваліфікацію відносинам, що стали предметом спору, суд виходить з наступного.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правова вимога про стягнення 549993534,70 грн основного боргу згідно договору транспортування природного газу № від 17.12.2015 у зв`язку з виявленням обсягів негативних місячних небалансів за такі періоди: липень грудень 2018, січень лютий 2019.

Правове регулювання взаємовідносин оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначення правових, технічних, організаційних та економічних засад функціонування газорозподільних систем здійснюється Кодексом газотранспортної системи, Правилами постачання природного газу, затвердженими постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015, а також положеннями Закону України "Про ринок природного газу" №329-VIII від 09.04.2015, Цивільного та Господарського кодексів України (тут і надалі в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.19, 45 ч.1 ст.1 Закону України "Про ринок природного газу" оператор газотранспортної системи - суб`єкт господарювання, який на підставі ліцензії здійснює діяльність із транспортування природного газу газотранспортною системою на користь третіх осіб (замовників); транспортування природного газу - господарська діяльність, що підлягає ліцензуванню і пов`язана з переміщенням природного газу газотранспортною системою з метою його доставки до іншої газотранспортної системи, газорозподільної системи, газосховища, установки LNG або доставки безпосередньо споживачам, але що не включає переміщення внутрішньопромисловими трубопроводами (приєднаними мережами) та постачання природного газу.

У ч.1, 2 ст.32 Закону України "Про ринок природного газу" закріплено, що транспортування природного газу здійснюється на підставі та умовах договору транспортування природного газу в порядку, передбаченому кодексом газотранспортної системи та іншими нормативно-правовими актами. За договором транспортування природного газу оператор газотранспортної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги транспортування природного газу на період та умовах, визначених у договорі транспортування природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газотранспортної системи встановлену в договорі вартість послуг транспортування природного газу. Типовий договір транспортування природного газу затверджується Регулятором. Оператор газотранспортної системи має забезпечити додержання принципу недискримінації під час укладення договорів транспортування природного газу із замовниками.

Так, постановою НКРЕКП №2497 від 30.09.2015 було затверджено типову форму договору транспортування природного газу, за яким оператор надає замовнику послугу транспортування природного газу на умовах, визначених у цьому договорі, а замовник сплачує оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плату (за їх наявності), які виникають при його виконанні.

Відповідно до п.4 глави 3 розділу І Кодексу газотранспортної системи експлуатацію газотранспортної системи здійснює виключно оператор газотранспортної системи.

Пунктом 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи надано такі визначення для наступних термінів:

договір транспортування - договір, укладений між оператором газотранспортної системи та замовником послуг транспортування природного газу на основі типового договору транспортування природного газу, затвердженого Регулятором, згідно з яким оператор газотранспортної системи надає замовнику одну чи декілька складових послуг транспортування природного газу на період та умовах, визначених у такому договорі, а замовник послуг транспортування оплачує оператору газотранспортної системи вартість отриманих послуг (послуги);

балансування системи - діяльність, яка здійснюється оператором газотранспортної системи в рамках надання послуг транспортування, що полягає у врівноваженні попиту та пропозиції природного газу у газотранспортній системі, що охоплює фізичне балансування та комерційне балансування;

фізичне балансування - заходи, що вживаються оператором газотранспортної системи для забезпечення цілісності газотранспортної системи, а саме, необхідного співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраного з точок виходу;

комерційне балансування - діяльність оператора газотранспортної системи, що полягає у визначенні та врегулюванні небалансу, який виникає з різниці між обсягами природного газу, що надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, відібраного через точку виходу, у розрізі замовників послуг транспортування, що здійснюється на основі даних, отриманих у процедурі алокації;

алокація - віднесення оператором газотранспортної системи обсягу природного газу в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників;

номінація - заявка замовника послуг транспортування, надана оператору газотранспортної системи стосовно обсягів природного газу, які будуть подані замовником послуг транспортування протягом доби до газотранспортної системи в точках входу та відібрані з газотранспортної системи в точках виходу, у тому числі у розрізі контрагентів (споживачів) замовника та їх точок комерційного обліку (за необхідності).

Згідно з п.3 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи перевищення обсягів відібраного природного газу з газотранспортної системи над обсягами переданого природного газу є негативним небалансом.

Як вказано в п.1 розділу XIII Кодексу газотранспортної системи: замовник послуг транспортування зобов`язаний подавати та відбирати до/з газотранспортної системи природний газ в обсягах, які виникають на підставі умов укладених договорів постачання природного газу, договору транспортування природного газу, технічної угоди та підтверджених номінацій.

Замовники послуг транспортування зобов`язані своєчасно врегульовувати свої небаланси. Оператор газотранспортної системи надає послуги балансування виключно з метою підтримання звичайного рівня функціонування газотранспортної системи в разі недотримання замовниками послуг транспортування своїх підтверджених номінацій (пункт 2 розділу XIII Кодексу газотранспортної системи).

Відповідно до положень п.1,2 глави 1 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи замовник послуг транспортування є відповідальним за виникнення небалансу, у тому числі щодо споживачів, з якими укладені договори постачання, та зобов`язується застосувати всі доступні заходи для його уникнення. При розрахунку небалансу замовників послуг транспортування оператор газотранспортної системи враховує всі обсяги газу у розрізі кожного замовника послуг транспортування, переданого до газотранспортної системи та відібраного з газотранспортної системи, у тому числі у розрізі його контрагентів (споживачів).

Пунктами 4, 7 глави 3 розділу XIV Кодексу газотранспортної системи передбачено, що у разі негативного значення небалансу замовник послуг транспортування до 12-го числа наступного місяця: здійснює купівлю природного газу в інших замовників послуг транспортування; здійснює відбір природного газу шляхом подання оператору газосховища балансуючої номінації для врегулювання остаточного небалансу за цей газовий місяць. Місячний небаланс, який виник у замовника послуг транспортування та не був врегульований в строк до 12-го числа наступного місяця, врегульовується оператором газотранспортної системи за рахунок таких заходів: при негативному місячному небалансі - за рахунок надання природного газу замовнику послуг транспортування в рамках послуги балансування для покриття ним неврегульованого обсягу природного газу.

З урахуванням зазначених положень Кодексу газотранспортної системи та умов пунктів 9.1, 9.4, 11.4 Договору, суд зазначає, що для наявності підстав для оплати виставленого оператором рахунку вартості послуг балансування законодавчо передбачено сукупність обставин у такій послідовності:

1) виникнення негативного місячного небалансу;

2) неврегулювання замовником послуг транспортування самостійно небалансу в строк до 12-го числа місяця, наступного за газовим місяцем;

3) оформлення оператором одностороннього акту на обсяг неврегульованого замовником обсягу небалансу;

4) надання оператором замовнику до 14-го числа місяця, наступного за газовим місяцем розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру (схожі висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 14.07.2022 у справі №904/2334/18, від 18.06.2020 у справі №910/2663/19, від 14.11.2019 у справі №904/2732/18).

Так, звертаючись із даним позовом до суду, позивач в обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що він надав відповідачу послуги балансування, в зв`язку із тим, що у останнього виник негативний щомісячний небаланс, який не був врегульований у встановлений строк.

За твердженнями позивача відповідний розмір місячних небалансів було встановлено за процедурою алокації відповідно до даних, наданих відповідачем.

Суд відзначає, що для забезпечення належного виконання оператором газотранспортної системи процедури алокації оператори газорозподільних систем, суміжні газовидобувні підприємства, газовидобувні підприємства, підключені безпосередньо до газорозподільної системи, оператор газосховищ, оператор установки LNG зобов`язані надавати інформацію про обсяги подачі та/або відбору природного газу за формою оператора газотранспортної системи, розміщеною на його веб-сайті та у строки, визначені цим Кодексом. При цьому відповідальність за правильність наданої інформації несуть надавачі такої інформації (п. 3 глави 1 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи).

Алокація фактичних обсягів можлива виключно на замовника послуг транспортування, для якого була підтверджена відповідна номінація / місячна номінація / реномінація, крім випадків, передбачених цим Кодексом (п. 7 глави 1 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи).

Як вбачається з наявних матеріалів справи, відповідач на виконання приписів глав 1, 3 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи надавав позивачу інформацію про фактичний обсяг споживання природного газу кожним споживачем, об`єкти якого підключені до газорозподільної системи відповідача.

Така інформація відображена відповідачем у щомісячних звітах про фактичні обсяги розподілу природного газу по постачальниках та алокаціях (звітах) про поділ фактичного обсягу (об`єму) природного газу, відібраного з точки виходу між замовниками послуг транспортування (постачальниками), які були надані позивачу відповідно до вимог п. 1 глави 3 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи.

У таких алокаціях (звітах) відповідача вказані фактичні обсяги споживання газу споживачами, що отримують природний газ з газорозподільної системи відповідача, за попередній газовий місяць, а також вказані постачальники таких обсягів природного газу для споживачів з інформацією про підтверджений та фактично спожитий обсяг природного газу.

Зазначена інформація відповідача є даними, згідно з якими в силу приписів п.2 глави 1 Розділу XII Кодексу газотранспортної системи позивач здійснює алокацію по точці виходу з газотранспортної системи.

Обсяги негативних місячних небалансів відповідача утворились внаслідок відбору природного газу з точки виходу з газотранспортної системи для власних виробничих потреб відповідача (в алокаціях (звітах) відповідача такі обсяги вказані в рядку "ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства").

Відповідач у спірних періодах здійснював відбір з точки виходу з газотранспортної системи природного газу для власних виробничих потреб відповідача в обсягах, вказаних в алокаціях (звітах) відповідача по рядку "ВТВ, нормовані втрати газорозподільного підприємства", такі обсяги повністю не подавались через точку входу до газотранспортної системи відповідачем чи його постачальниками.

На виконання умов п.9.2, п.11.4 Договору та п.3 глави 4 Розділу XIV Кодексу газотранспортної системи, а також з урахуванням наданих відповідачем Звітів про розподіл природного газу в розрізі замовників послуг транспортування, а також в розрізі споживачів природного газу за кожний звітний період, позивачем було здійснено алокацію обсягів природного газу, відібраних відповідачем з точки виходу з газотранспортної системи до точки входу до суміжної системи - газорозподільної системи, оператором якої є відповідач, за результатами чого у відповідача були виявлені обсяги негативних місячних небалансів.

З огляду на наведене, позивачем за рахунок придбаних обсягів природного газу у спірний період були вжиті заходи фізичного балансування, в тому числі для забезпечення співвідношення обсягів природного газу, що фізично надійшли через точки входу, і обсягів природного газу, фізично відібраних з точок виходу, яке було порушено внаслідок неподання відповідачем у спірний період до газотранспортної системи на точку входу природного газу та їх відбору відповідачем на точці виходу.

Суд відзначає, що вартість послуг балансування за спірний період розрахована позивачем у відповідності до п.9.2 Договору на підставі даних про негативний місячний небаланс замовника, за формулою: В (балансування) = БЦГ х К х Qбг, де БЦГ - базова ціна газу; Qбг - обсяг негативного місячного небалансу замовника послуг транспортування; К - коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2.

Так, наявними матеріалами справи підтверджується, та не спростовано відповідачем, що останній, як замовник послуг транспортування у спірні газові місяці через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак, при цьому, здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Відтак, обсяг природного газу, відібраного відповідачем з газотранспортної системи в спірні газові місяці склав 100% розміру його небалансу, внаслідок чого при визначенні вартості наданих послуг балансування позивачем було застосовано саме коефіцієнт 1,2, оскільки розмір небалансу у даному випадку перевищує 5% від обсягу природного газу.

Отже позивачем при розрахунку вартості послуг балансування було вірно застосовано коефіцієнт компенсації, що дорівнює 1,2, оскільки відповідач, як замовник послуг транспортування, у спірний період через точку входу до газотранспортної системи не подав жодних обсягів природного газу, однак при цьому здійснив відбір природного газу з точки виходу з газотранспортної системи, що склали обсяги його негативних місячних небалансів за відповідні періоди, для врегулювання яких були надані послуги балансування.

Відповідно до висновку експерта №2450/23-21 від 21.03.2025 за результатами проведеної у справі судової економічної експертизи:

- по першому та другому питаннях (Чи відповідає вимогам укладеного між ПАТ "Вінницягаз" (АТ «ОГС «Вінницягаз») та АТ "Укртрансгаз" договору від 17.12.2015 року № здійснення перерахування вартості послуг балансування та застосування коефіцієнту 1,2 на обсяги ВТВ, за період: липень 2018 року лютий 2019 року включно?; Чи підтверджується документально врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ «ОГС «Вінницягаз» у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ Укртрансгаз коефіцієнту 1,2 упродовж липня 2018 року лютого 2019 року включно) зазначено, що розрахунки вартості послуг балансування врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ «ОГС Вінницягаз» у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту 1,2 документально не підтверджується протягом липня 2018- серпня 2018, жовтня 2018 листопада 2018 та лютого 2019. За відсутності усіх складових взятих для розрахунку документально підтвердити врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ «ОГС «Вінницягаз» у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту 1,2 у вересні2018, грудні 2018 та січні 2019 не вбачається за можливе;

- по третьому питанню (Чи підтверджується вартість газу на ВТВ закладеній в тарифі для АТ «ОГС «Вінницягаз» фактичній ціні його придбання з липня 2018 року по лютий 2019 року включно) експерти наголосили, що у межах компетенції експерта економіста підтвердити або спростувати вартість газу на ВТВ закладені в тарифі для АТ ОГС «Вінницягаз» фактичній ціні його придбання з липня 2018 по лютий 2019 за наявними в матеріалах справи та наданими документами неможливо;

- щодо четвертого та п`ятого питань (Чи підтверджується документально та нормативно розрахунок, проведений АТ Укртрансгаз, обсягу місячного небалансу в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи упродовж липня 2018 року по лютий 2019 року включно?; В разі встановлення експертом розміру небалансу менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи в період з липня 2018 року по лютий 2019 року включно, визначити вартість наданих АТ Укртрнсгаз АТ «ОГС «Вінницягаз» послуг балансування обсягів природного газу із застосуванням коефіцієнту 1 у вказаний період, та відповідно визначити розмір пені, 3% річних, та інфляційних втрат щодо визначеної експертом вартості наданих АТ Укртрансгаз АТ «ОГС «Вінницягаз» послуг балансування обсягів природного газу в період з липня 2018 року по лютий 2019 року включно.) експертами відмічено, що розрахунок, проведений АТ «Укртрансгаз», обсягу місячного небалансу між в частині застосування коефіцієнту 1,2, якщо обсяг небалансу є меншим ніж 5% від загального об`єму природного газу, який надійшов до газорозподільної системи упродовж липня 2018 року по лютий 2019 року включно документально та нормативно не підтверджується.

Приписами ч.1 ст.98 ГПК України встановлено, що висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 86 цього Кодексу. Відхилення судом висновку експерта повинно бути мотивоване в судовому рішенні (ст.104 ГПК України).

З огляду на висновки стосовно застосування норма права, викладені постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17 та від 15.06.2021 у справі №916/2479/17: системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №520/8073/16, від 12.02.2020 у справі №457/906/17, від 15.06.2021 у справі №916/2479/17, від 07.06.2022 у справі №916/302/16 викладено такий висновок стосовно застосування норм права: при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової економічної експертизи, суд констатує, що такий висновок викликає у суду сумніви у його правильності та не відповідає вимогам законодавства стосовно критеріїв повноти, ясності та обґрунтованості з огляду на наступне.

Так, з огляду на дослідницьку частину висновку експерта №2450/23-21 від 21.03.2025, в обґрунтування такого висновку, експерт застосував положення Кодексу ГТС в редакції, що діяла починаючи із 01.03.2019 та до спірних правовідносин ще не застосовувалася. Так експерт вказує, що «Порядок приймання-передачі природного газу в точках входу та точках виходу та документальне оформлення приймання-передачі природного газу здійснюється відповідно до гл. 7 розд. ІІІ Кодексу ГТС». Натомість експерт безпідставно зазначає, що «Передача природного газу, поданого до газотранспортної системи між замовниками послуг транспортування, здійснюється у віртуальній торговій точці шляхом подання оператору газотранспортної системи торгових сповіщень відповідно до вимог глави 2 розділу XIV цього Кодексу». Так само експерт безпідставно посилається на п. 1 та 2 глави 2 розділу ХІ, п. 2 та п. 3 глави 1 розділу ХІV Кодексу ГТС в редакції, що не застосовується до правовідносин в спірний період під час місячного балансування.

Зокрема, «торгові сповіщення», «портфоліо балансування», а також порядок подання номінацій Замовниками послуг транспортування визначено регулятором (НКРЕКП) в зазначеній експертом редакції Кодексу ГТС, що застосовувалась до правовідносин під час добового балансування, починаючи із 01.03.2019, та не стосується спірного періоду.

Таким чином, висновок експерта щодо визначення обсягів небалансу в розрізі Замовників послуг транспортування та, зокрема Відповідача, що є необхідним для правильного визначення коефіцієнту компенсації, суперечить встановленим приписам, що діяли на ринку природного газу в спірний період липня 2018 лютого 2019 року.

Вирішуючи перше та друге питання судової економічної експертизи в частині визначення коефіцієнту компенсації експертами зазначено: "Врахування всього обсягу природного газу, отриманого АТ «ОГС «Вінницягаз» у фізичних точках виходу газотранспортної системи для подальшого його розподілу приєднаним споживачам для застосування АТ «Укртрансгаз» коефіцієнту 1,2 документально не підтверджується протягом липня 2018 року- серпня 2018 року жовтня 2018 листопада 2018 року та лютого 2019 року. Таким чином, при розрахунку вартості послуг балансування за липень 20187, серпень 2018, жовтень 2018, листопад 2018, лютий 2019 необхідно застосовувати коефіцієнт компенсації 1, а не 1,2.

На думку суду, очевидним є те, що вказаний висновок є суперечливим, оскільки аналізуючи положення Договору та приходячи до висновку, що застосування коефіцієнту 1,2 в означених періодах не відповідає його умовам та положенням Кодексу газотранспортної системи, експерти надалі зазначають, що таке питання не відноситься до їх компетенції та має правовий характер.

З огляду на висновки стосовно застосування норми права, викладені постановах Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №910/21067/17 та від 15.06.2021 у справі №916/2479/17: системний аналіз змісту вказаних норм процесуального законодавства свідчить, що висновок експерта є рівноцінним засобом доказування у справі, наряду з іншими письмовими, речовими і електронними доказами, а оцінка його, як доказу, здійснюється судом у сукупності з іншими залученими до справи доказами за загальним правилом статті 86 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі №520/8073/16, від 12.02.2020 у справі №457/906/17, від 15.06.2021 у справі №916/2479/17, від 07.06.2022 у справі №916/302/16 викладено такий висновок стосовно застосування норм права: при перевірці й оцінці експертного висновку суд повинен з`ясувати достатність поданих експертові об`єктів дослідження; повноту відповідей на поставлені питання та їх відповідність іншим фактичним даним; узгодженість між дослідницькою частиною та підсумковим висновком експертизи; обґрунтованість експертного висновку та його узгодженість з іншими матеріалами справи.

Дослідивши наявний у матеріалах справи висновок судової економічної експертизи, суд констатує, що такий висновок викликає у суду сумніви у його правильності та не відповідає вимогам законодавства стосовно критеріїв повноти, ясності та обґрунтованості з огляду на наступне.

З огляду на наведений висновок, суд не приймає до уваги як належний та допустимий доказ висновок експерта №2450/23-21 від 21.03.2025, зокрема по дев`ятому питанню, за яким: розмір основного боргу за увесь заявлений період є необґрунтованим, оскільки розмір небалансу становить менше 5% від обсягу природного газу, відібраного з газотранспортної системи в період липня 2018 по лютий 2019 року.

Відтак, сума основного боргу відповідача перед позивачем за надані послуги балансування обсягів природного газу відповідно до актів надання послуг балансування за періоди: липень-грудень 2018, січень-лютий 2019 складає 549 993 534,70 грн.

За умовами пункту п.9.4 Договору позивач до чотирнадцятого числа місяця, наступного за газовим місяцем, надає відповідачу на його електронну адресу розрахунок вартості послуг балансування та рахунок-фактуру. Відповідач зобов`язаний здійснити оплату у строк, що не перевищує п`яти банківських днів.

Позивач у встановленому порядку повідомив відповідача про надання йому послуг балансування з наданням актів про надання послуг балансування та рахунків.

Вказані супровідні листи про надсилання їх відповідачу наявні в матеріалах справи.

Отже, з моменту отримання відповідачем актів про надання послуг балансування, рахунків на їх оплату та звітів по точкам входу/виходу у відповідача відповідно до п.9.4 договору та Кодексу газотранспортної системи виникли зобов`язання здійснити оплату таких послуг у строк, що не перевищує п`яти банківських днів з дня отримання вказаних документів.

Однак, в порушення наведених вимог законодавства та умов договору, відповідач надані послуги у повному обсязі та своєчасно не оплатив, чим порушив умови п. 9.4 договору і Кодексу газотранспортної системи.

З урахуванням вищенаведеного, вимоги позивача про стягнення 549 993 534,70 грн основної заборгованості є правомірними та обґрунтованими.

Щодо вимоги позивача про стягнення пені за період з 29.08.2018 по 26.09.2019, розрахованої в сумі 0 грн, суд зазнає наступне.

У відповідності до п.3 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Згідно ч.1 ст.550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання.

Відповідно до ч.1, 2 ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Положеннями п.13.5. Договору визначено, що у разі порушення Замовником строків оплати, передбачених цим Договором, Замовник сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Здійснивши перевірку правильності нарахування штрафних санкцій відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 97 451 158,60 грн пені.

Розглянувши вимогу позивача стосовно заявлених 3% річних за період з 01.07.2018 по 28.04.2025, розрахованих в сумі 103 874 199,18 грн, суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши правильність компенсаційних нарахувань відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, суд дійшов висновку про правомірність заявленого позову в межах заявлених вимог щодо стягнення 103 874 199,18 грн 3% річних.

Перевіривши вимогу позивача щодо нарахування суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів в розмірі 468873186,48 грн за період з 01.09.2018 по 28.04.2025, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив строк виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Порушенням зобов`язання, згідно з ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

При перевірці правильності нарахування позивачем суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів, суд враховує висновки щодо застосування ст. 625 ЦК України, викладену у постановах Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 26.06.2020 у справі №905/21/19 та від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, згідно яких.

При розрахунку інфляційних втрат у зв`язку із простроченням боржником виконання грошового зобов`язання до цивільних відносин, за аналогією закону, підлягають застосуванню норми Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" та приписи Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1078 від 17.07.2003, та Методика розрахунку базового індексу споживчих цін, затверджена наказом Державного комітету статистики України №265 від 27.07.2007.

Порядок індексації грошових коштів для цілей застосування статті 625 ЦК України визначається із застосуванням індексу споживчих цін (індексу інфляції) за офіційними даними Державного комітету статистики України у відповідний місяць прострочення боржника, як результат множення грошового доходу на величину приросту споживчих цін за певний період, поділену на 100 відсотків (абзац п`ятий пункту 4 постанови КМУ №1078).

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Враховуючи наведені висновки, здійснивши перевірку правильності нарахування заявленої суми відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку, суд дійшов висновку про правомірність нарахування 468 873 186,48 грн суми, на яку збільшилась заборгованість внаслідок інфляційних процесів.

Щодо клопотання відповідача про зменшення заявленого позивачем до стягнення розміру пені та 3% річних на 75%, суд зазначає наступне.

Відповідач при зменшенні розміру пені та 3% річних просить взяти до уваги наступні обставини:

- відсутність доказів, які б свідчили про погіршення фінансового стану, ускладнення в господарській діяльності чи завдання позивачу збитків саме в результаті порушення відповідачем умов договору;

- значний розмір заявлених до стягнення з Товариства пені, 3 % річних та інфляційних нарахувань, які сумарно перевищують суму заборгованості, на яку вона нарахована;

- очевидну неспівмірність заявлених до стягнення суми пені, оскільки сума пені, нарахована відповідно до договору, становить 97 451 158,60 грн, що складає 17,72 % від суми несплаченої основної заборгованості;

- майновий стан Відповідача, наявність значних збитків згідно звіту про фінансові результати за 2024 рік;

- з урахуванням конкретних обставин і в їх сукупності, зменшення розміру пені та відсотків річних є оптимальним балансом інтересів сторін та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків для сторін.

Разом з тим, в запереченні на клопотання про зменшення пені та 3% річних , позивач звернув увагу суду на тому, що при пред`явлені до стягнення суми пені, 3% річних та інфляційних втрат є мізерними, порівняно із періодом прострочення Відповідача та часу порушення ним зобов`язання у понад 7 років. Для врахування поведінки Відповідача, він не навів жодних обставин та не надав жодних документальних доказів, що підтверджували би вчинення ним дій із добросовісного погашення заборгованості за весь період часу її існування, починаючи із липня 2018 року дотепер. Період прострочення грошового зобов`язання Відповідача є неприпустимо тривалим та складає 2453 дні на час подання клопотання відповідача. Таким чином діяльність АТ «Вінницягаз» не є винятковою по відношенню до діяльності АТ «Укртрансгаз». Згідно фінансового звіту АТ «Укртрансгаз» збитки Позивача склали: - 68 мільярдів 603 мільйони 132 тисяч гривень в період вчинення правовідносин у 2019 році; - 10 мільярдів 206 мільйонів 588тисяч гривень за 9 місяців 2021 року, - 7 мільярдів 723 мільйонів 381 тисяч гривень за 2020 рік Позивач додатково надає до матеріалів справи фінансову звітність за 2019- 2021 роки.

Згідно з ч.1 ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.

Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013 слідує, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Згідно з ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Статтею 233 ГК України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Такими чином вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо.

Тобто з системного аналізу вищевказаних норм слідує, що зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин, суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, якщо порушення зобов`язання учасника господарських відносин не потягло за собою значні збитки для іншого господарюючого суб`єкта, то суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Суд дійшов висновку, що обставини, які відповідач просить врахувати як підставу для зменшення пені та 3% річних, спростовуються обставинами та доказами, наданими позивачем.

Таким чином, відсутні обґрунтовані правові підстави для зменшення розміру пені та 3% річних.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч. 1, 2, 3 ст. 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Отже, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доказово обґрунтованими та нормативно підставними, а тому підлягають задоволенню, з наведених вище мотивів.

Приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволені у повному обсязі, витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідача.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 13 73-92, 129, 238-240 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з Акціонерного товариства "Оператор газорозподільної системи "Вінницягаз" (провулок Костя Широцького, буд. 24, м. Вінниця, 21012, 9) на користь Акціонерного товариства "Укртрансгаз" (Кловський узвіз, 9/1, м. Київ, 01021, ) 549 993 534,70 грн основного боргу, 97 451 158,60 грн пені, 103 874 199,18 грн 3% річних, 468 873 186,48 грн інфляційних втрат та 672 350,00 грн витрат зі сплати судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням суду законної сили.

Примірник повного судового рішення вручити присутнім в судовому засіданні учасникам справи, іншим направити засобами електронного зв`язку.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення (ч.1 ст.256 ГПК України).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано (ч.1 ст.241 ГПК України).

Апеляційна скарга подається у порядку, визначеному ст. 256, 257 ГПК України.

Повне рішення складено 07 липня 2025 р.

Суддя Маслій І.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи