ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про передачу справи за підсудністю

м.Чернівці

09 липня 2025 року Справа № 926/3088/24

Суддя Господарського суду Чернівецької області Гушилик С.М., за участю помічника судді Петровської В.С., яка за дорученням судді виконує повноваження секретаря судового засідання, розглянувши справу №926/3088/24

За позовом Комунального підприємства Чернівецьке тролейбусне управління (58023, м.Чернівці, вул.Комунальників, 12)

До відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет (04082, м.Київ, вул.Коноплянська, 12, оф.12)

Про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 171288,00 грн

За участі представників:

Від позивача: Подгорецька О.В. представник (дов. від 01.08.2024р.)

Від відповідача: Поляк М.В. адвокат (ордер СЕ №1107974 від 27.03.2025р.)

СУТЬ СПОРУ: Комунальне підприємство Чернівецьке тролейбусне управління звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет про стягнення заборгованості в розмірі 171288,00 грн, яка виникла внаслідок порушення умов договору договір купівлі-продажу №01/02 від 31.01.2024 року, у відповідності до якого позивач зобов`язується передати у власність відповідачу магнітні картки на загальну суму 171288,00 грн, за які відповідач повинен провести розрахунок, проте, відповідач за отримані картки не розрахувався, що призвело до виникнення заборгованості, яку позивач просить стягнути у судовому порядку.

29.11.2024 року відділом документального та інформаційного забезпечення суду зареєстровано матеріали позовної заяви за вх.№3088, які відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передано судді Гушилик С.М.

Ухвалою суду від 05.12.2024 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 19.12.2024 року.

Ухвалами від 19.12.2024 року та від 08.01.2025 року розгляд справи було відкладено.

Ухвалою суду від 28.01.2025 року здійснено перехід зі спрощеного провадження в загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання на 17.02.2025 року та витребувано у сторін додаткові докази.

До початку підготовчого засідання 17.02.2025 року від позивача надійшли письмові пояснення у справі (вх.вх.№№706, 711).

Ухвалою суду від 17.02.2025 року відкладено підготовче засідання на 06.03.2025 року та зобов`язано відповідача надати додаткові докази.

До початку підготовчого судового засідання 06.03.2025 року від відповідача надійшли додаткові пояснення у справі (вх.№380 від 05.03.2025р.) та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду (вх.№750 від 05.03.2025р.).

Ухвалою суду від 06.03.2025 року відкладено підготовче засідання на 25.03.2025 року та зобов`язано відповідача надати додаткові докази.

До початку судового засідання 25.03.2025 року від представника відповідача надійшла заява про долучення доказів (вх.№1256).

Для огляду, у підготовчому засіданні 25.03.2025 року представниця позивача надала оригінал договору купівлі-продажу №01/02 від 31.01.2024р.

За усним клопотанням представника відповідача у судовому засіданні оголошено перерву до 27.03.2025 року.

26.03.2025 року від представника відповідача надійшло клопотання про призначення технічної експертизи документу (вх.№966).

27.03.2025 року відповідач подав заперечення на клопотання про призначення технічної експертизи (вх.№1304).

Ухвалою від 27.03.2025 року продовжив строк підготовчого засідання та оголосив перерву у судовому засіданні до 04.04.2025 року.

04.04.2025 року від відповідача надійшло клопотання про долучення додаткових доказів (вх.1444) та надано додаткові заперечення стосовно проведення експертизи (вх.1447).

Ухвалою суду від 04.04.2025 року зупинено провадження у справі для призначення судової технічної експертизи по справі №926/3088/24.

Постановою Західного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 року ухвалу Господарського суду Чернівецької області від 04.04.2025 року скасовано, справу №926/3088/24 направлено для продовження розгляду.

Ухвалою суду від 23.06.2025 року поновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання на 09.07.2025 року.

До початку судового засідання 09.07.2025 року, від представника відповідача надійшло клопотання про направлення справи за підсудністю (вх.№2268), в обгрунтування якої зазначає, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 року відкрито провадження у справі №910/4748/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет, а відтак просить матеріали справи №926/3088/24 передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/4748/25 про банкрутство.

У підготовчому засіданні 09.07.2025 року представник відповідача підтримала власне клопотання та просила його задовольнити.

В свою чергу, представниця позивача залишила вирішення даного клопотання на розсуд суду.

Розглянувши клопотання відповідача, матеріали справи в судовому засіданні, суд дійшов висновку про наявність підстав для передачі справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Господарського суду міста Києва з огляду на таке.

Господарський процесуальний кодекс України (далі ГПК України) визначає юрисдикцію та повноваження господарських судів, встановлює порядок здійснення судочинства у господарських судах (ст.1 ГПК України).

Відповідно до ч.1-2 ст.4 ГПК України право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ч.1 ст.24 ГПК України усі справи, що підлягають вирішенню в порядку господарського судочинства, розглядаються місцевими господарськими судами як судами першої інстанції, крім справ, визначених частинами другою та третьою цієї статті.

У відповідності до вимог ч.3 ст.22 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" місцеві господарські суди розглядають справи, що виникають із господарських правовідносин, а також інші справи, віднесені законом до їх юрисдикції.

Разом з цим, чинним Господарським процесуальним кодексом України передбачено предметну, суб`єктну, інстанційну, територіальну та виключну підсудність справ.

Положеннями ст.125 Конституції України передбачено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Аналогічні положення закріплені в частині першій ст.17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів".

Представник відповідача стверджує, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 року відкрито провадження у справі №910/4748/25 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Поляк Груп про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет, а тому згідно із ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства справу №926/3088/24 належить передати на розгляд Господарського суду міста Києва, у провадженні якого перебуває справа №910/4748/25 про банкрутство відповідача.

Так дійсно з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 у справі №910/4748/25 відкрито провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет () та введено процедуру розпорядження майном.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави (ч.1 ст.2 ГПК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими ГПК України, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею. Господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), у межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про відшкодування шкоди та/або збитків, завданих боржнику; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника, у тому числі спори про визначення та сплату (стягнення) грошових зобов`язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України.

Згідно ч.3 ст.7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Таким чином, законодавець вкотре підкреслив, що розгляд усіх майнових спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і лише господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство в межах цієї справи (аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 15.01.2020р. у справі № 607/6254/15-ц, від 18.02.2020р. у справі № 918/335/17, від 15.06.2021р. у справі № 916/585/18 (916/1051/20), постановах Верховного Суду від 30.01.2020р. у справі №921/557/15-г/10, від 06.02.2020р. у справі № 910/1116/18, від 12.01.2021р. у справі №334/5073/19).

Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Визначені ч.2 ст.7 КУзПБ спори розглядаються та вирішуються судом у відокремленому позовному провадженні за правилами ГПК України. Судові рішення, ухвалені судами першої та апеляційної інстанцій за результатами розгляду заяв, скарг, клопотань, поданих в межах основного провадження у справі про банкрутство, розглядаються судом без застосування усіх стадій судового розгляду, притаманних виключно розгляду справ позовного провадження. Такий підхід повністю відображає конструкції ст.ст.7, 9 КУзПБ щодо порядку розгляду як основної справи про банкрутство, так і спорів, стороною в яких є боржник, які хоча і вирішуються в межах основної справи про банкрутство, проте є справами позовного провадження, відокремленими від основної справи про банкрутство. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.01.2021р. у справі № 916/97/20).

У постановах від 15.05.2019р. у справі № 289/2217/17, від 12.06.2019р. у справі № 289/233/18, від 19.06.2019р. у справі № 289/718/18, від 15.06.2021р. у справі 916/585/18 (916/1051/20) Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що визначення юрисдикційності усіх майнових спорів господарському суду, який порушив справу про банкрутство, має на меті як усунення правової невизначеності, так і захист прав кредитора, який може за умови своєчасного звернення реалізувати свої права й отримати задоволення своїх вимог. До того ж, вирішуючи питання про необхідність розгляду спору, стороною якого є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, суди мають виходити не тільки з того, чи підлягають такі вимоги вартісній оцінці з урахуванням положень ст.163 ГПК України, а також надати оцінку змісту заявлених вимог та порушеного права або інтересу, на захист якого такий позов подано.

Якщо наслідком задоволення вимоги, заявленої у справі, стороною якої є особа, щодо якої відкрито провадження у справі про банкрутство, може бути зміна розміру або складу ліквідаційної маси боржника, таку справу слід розглядати у межах справи про банкрутство на підставі ст.7 КУзПБ, а спір є майновим у розумінні положень цього Кодексу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 15.06.2021р. у справі 916/585/18 (916/1051/20).

З моменту порушення стосовно боржника справи про банкрутство він перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України.

За умови порушення провадження у справі про банкрутство боржника, особливістю вирішення таких спорів полягає в тому, що вони розглядаються та вирішуються господарським судом, який розглядає справу про банкрутство, без порушення нових справ з метою судового контролю у межах цього провадження за діяльністю боржника, залучення всього майна боржника до ліквідаційної маси та проведення інших заходів, метою яких є повне або часткове задоволення вимог кредиторів (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №922/928/17).

Зі змісту норм Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що законодавець захищає не лише права банкрута, а й права інших осіб, які мають вимоги до банкрута. Захист таких осіб полягає у тому, що інші суди, незалежно від юрисдикції, які розглядали справи за позовами до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, не закривають таке провадження, а передають справу до належного суду для розгляду по суті.

Відповідно до правової позиції, яка викладена у постанові Великої палати Верховного суду від 18.02.2020р. у справі №918/335/17 (провадження №12-160гс19) з огляду на положення законодавства України, чинного на момент розгляду справи Великою Палатою Верховного Суду, розгляд усіх спорів, стороною в яких є боржник у справі про банкрутство, повинен відбуватися саме і виключно господарським судом, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи.

Така правова позиція також відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у її постановах від 15.01.2020р. у справі №607/6254/15-ц (провадження № 14-404цс19), від 28.01.2020р. у справі №50/311-б (провадження № 12-143гс19), відступати від яких правових підстав немає.

В постанові Верховного Суду від 25.02.2021р. у справі № 910/6729/20 викладено висновок, що враховуючи визначений законодавцем у зазначеній статті перелік спорів, вбачається обґрунтованим висновок, що такий перелік не обмежується лише майновими спорами, але й передбачає можливість розгляду спорів, в яких боржник є відповідачем та щодо інших категорій справ. Водночас, належним судом, до юрисдикції якого належить зазначена категорія спорів, є виключно суд господарської юрисдикції, який відкрив справу про банкрутство відповідача. Таке урегулювання процедури розгляду спорів до відповідача, щодо якого відкрито провадження у справі про банкрутство, встановлює зрозумілу і справедливу процедуру закінчення розгляду справи належним судом, дотримання принципу визначення юрисдикції справи та підсудності спорів одному господарському суду, який акумулює усі вимоги до відповідача, щодо якого порушено процедуру банкрутства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі "Сокуренко і Стригун проти України" від 20.07.2006 зазначив, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі "Занд проти Австрії" висловлено думку, що термін "судом, встановленим законом" у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]".

Визначене Конвенцією поняття "суд, встановлений законом" містить, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності. Суди повинні керуватися принципом визначеності і не допускати наявності проваджень, а відтак і судових рішень, ухвалених у спорі між тими ж сторонами, з того самого предмета судами різних юрисдикцій.

Згідно п.3 ч.3 ст.162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, зазначення ціни позову, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.163 ГПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

Наявність вартісного, грошового вираження матеріально-правової вимоги позивача свідчить про її майновий характер, який має відображатися у ціні заявленого позову (постанова Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2019р. у справі № 907/9/17, від 25.08.2020р. у справі № 910/13737/19).

Відповідно до висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.08.2020р. у справі № 910/13737/19, майновий позов (позовна вимога майнового характеру) - це вимога про захист права або інтересу, об`єктом якої є благо, що підлягає грошовій оцінці. Будь-який майновий спір має ціну. Різновидами майнових спорів є, зокрема, спори, пов`язані з підтвердженням прав на майно та грошові суми, на володіння майном і будь-які форми використання.

Суд зазначає, що у провадженні Господарського суду Чернівецької області перебуває справа №926/3088/24 за позовом комунального підприємства Чернівецьке тролейбусне управління до Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 171288,00 грн.

Таким чином, оскільки у справі №926/3088/24 позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 171288,00 грн, а відтак, ця позовна вимога має грошовий еквівалент, а тому є вимогою майнового характеру.

Господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи про банкрутство (неплатоспроможність) та справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника (п.8 ч.1 ст.20 ГПК України)

Право вибору між господарськими судами, яким відповідно до цієї статті підсудна справа, належить позивачу, за винятком виключної підсудності, встановленої статтею 30 цього Кодексу (ч.1 ст.29 ГПК України).

Разом з тим, ч.13 ст.30 ГПК України встановлено виключну підсудність справ, передбачених п.п.8, 9 ч.1 ст.20 цього Кодексу, які розглядаються господарським судом за місцезнаходженням боржника.

У разі конкуренції правил підсудності (наприклад, при об`єднанні позовів, на один з яких поширюється дія правила про виключну підсудність) мають застосовуватися правила виключної підсудності. Відповідний правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2019р. в справі №442/4490/18.

Отже, процесуальний закон встановив імперативне правило виключної підсудності справ про банкрутство та справ у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого відкрито провадження у справі про банкрутство, незалежно від моменту виникнення таких вимог, серед іншого справ за позовами з грошовими вимогами до боржника.

З цими правилами кореспондуються приписи ст.7 КУзПБ, що визначає основні засади розгляду спорів, стороною в яких є боржник.

Згідно ч.3 ст.7 КУзПБ матеріали справи, в якій стороною є боржник, щодо спорів, зазначених у частині другій цієї статті, провадження в якій відкрито до або після відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), за ініціативою учасника справи або суду невідкладно, але не пізніше п`яти робочих днів, надсилаються до господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство (неплатоспроможність), який розглядає спір по суті в межах цієї справи.

Відповідно до п.1 ч.1, ч.3 ст.31 ГПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду. Передача справи на розгляд іншого суду за встановленою цим Кодексом підсудністю з підстави, передбаченої п.1 ч.1 цієї статті, здійснюється на підставі ухвали суду не пізніше п`яти днів після закінчення строку на її оскарження, а в разі подання скарги - не пізніше п`яти днів після залишення її без задоволення.

Таким чином, з огляду на те, що з моменту порушення справи про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет, останнє перебуває в особливому правовому режимі, який змінює весь комплекс юридичних правовідносин боржника, і спеціальні норми Кодексу України з процедур банкрутства мають пріоритет у застосуванні при розгляді справ про банкрутство щодо інших законодавчих актів України, з огляду на предмет спору у даній справі, суд дійшов висновку передати матеріали справи №926/3088/24 до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/4748/25 про банкрутство товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет за правилами виключної підсудності та в порядку, встановленому Кодексом України з процедур банкрутства, як наслідок, клопотання позивача від 18.06.2025 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.20, 29, 30, 31, 162, 163, 202, 216, 234-235 Господарського процесуального кодексу України, ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства, суд

ПОСТАНОВИВ:

1.Клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет про передання справи №926/3088/24 до Господарського суду міста Києва для розгляду в межах справи №910/4748/25 про банкрутство відповідача (вх.№2268) задовольнити.

2.Матеріали справи №926/3088/24 за позовом Комунального підприємства Чернівецьке тролейбусне управління (58023, м.Чернівці, вул.Комунальників, 12) до Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет (04082, м.Київ, вул.Коноплянська, 12, оф.12) про стягнення заборгованості за договором купівлі-продажу в розмірі 171288,00 грн, передати за підсудністю до Господарського суду міста Києва (01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького, 44-В) для розгляду в межах справи №910/4748/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю Айк`ю Тікет.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: http://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/

Суддя Гушилик С.М.