cправа № 911/2191/24
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,
за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром"
про ухвалення додаткового рішення
у справі № 911/2191/24
за позовом заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром",
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - Державне підприємство "Медичні закупівлі України",
про стягнення коштів,
(у судовому засіданні взяв участь прокурор - Турчин І. А.)
1. Заступник керівника Київської міської прокуратури (далі - Прокурор) звернувся до Господарського суду Київської області з позовом в інтересах держави в особі Міністерства охорони здоров`я України (далі - Позивач, МОЗ) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром" (далі - Відповідач, ТОВ "Автоспецпром") про стягнення 10 343 181,84 грн, з яких 5 838 893,00 грн - штраф та 4 504 288, 84 грн - пеня.
2. 29.11.2024 рішенням Господарського суду Київської області у задоволенні позову відмовлено повністю.
3. 13.12.2024 додатковим рішенням Господарського суду Київської області частково задоволено заяву Відповідача про винесення додаткового рішення. Стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ТОВ "Автоспецпром" витрати на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 10 000,00 грн.
4. 07.04.2025 постановою Північного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2024 і додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2024 залишено без змін.
5. 17.06.2025 постановою Верховного Суду касаційне провадження у справі № 911/2191/24 за касаційною скаргою Київської міської прокуратури в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, закрито, касаційну скаргу Київської міської прокуратури в частині підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 2 частини другої статті 287 ГПК України, залишено без задоволення, постанову Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025, рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2024 і додаткове рішення Господарського суду Київської області від 13.12.2024 у справі № 911/2191/24 залишено без змін.
Підстави прийняття додаткової постанови
6. ТОВ "Автоспецпром" подало до Верховного Суду заяву про ухвалення додаткового рішення, в якій просить стягнути з Київської міської прокуратури на користь Відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 20 000,00 грн, понесені у зв`язку з переглядом справи № 911/2191/24 у суді касаційної інстанції.
Позиція інших учасників справи
7. Київська міська прокуратура у запереченнях на вищезазначену заяву просить відмовити у її задоволенні, оскільки розмір заявлених Відповідачем судових витрат на правничу допомогу не доведений належними і допустимими доказами, а також є неспівмірним зі складністю справи та обсягом наданих послуг.
Позиція Верховного Суду
8. Відповідно до пункту 3 частини першої стаття 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
9. Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
10. Стаття 16 ГПК України закріплює право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
11. Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги.
12. Пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" визначає, що договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
13. Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею, і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правничої допомоги.
14. Договір про надання правової допомоги від 23.02.2020 № 23/02-20 поданий Відповідачем та долучений до матеріалів справи № 911/2191/23 під час її розгляду судами попередніх інстанцій.
15. За умовами Договору:
- клієнт доручає, а об`єднання зобов`язується надавати за винагороду клієнту чи вказаним ним особам правничу допомогу в порядку, обсязі та на умовах, визначених цим Договором, його додатками (пункт 1.1);
- завдання на надання правничої допомоги, її обсяги, строки надання визначаються за домовленістю сторін, виходячи з потреб клієнта; сторони погодили, що у випадку необхідності завдання на надання правничої допомоги може визначатися сторонами в додатках до договору, які є його невід`ємною частиною (пункт 2.2);
- протягом 3 (трьох) календарних днів після закінчення виконання завдання, передбаченого відповідним додатком до договору, об`єднання надає клієнту підписані уповноваженою особою та завірені печаткою два примірники акта прийому-передачі наданих послуг, якщо інше не передбачено відповідним додатком до договору (пункт 2.7);
- клієнт сплачує об`єднанню гонорар за фактично надану правничу допомогу згідно із завданням, а також відшкодовує додаткові витрати, пов`язані із забезпеченням належного виконання завдання (пункт 5.1);
- клієнт сплачує об`єднанню гонорар, розмір якого встановлюється за домовленістю сторін у відповідному додатку до договору, та компенсує додаткові витрати шляхом перерахування грошових коштів протягом 35 (п`яти) календарних днів після надання рахунку на оплату і акта приймання-передачі наданих послуг на поточний рахунок об`єднання; сторони можуть погодити інший порядок розрахунків у відповідному додатку до Договору (пункт 5.3).
- Договір вступає в силу з дати його підписання сторонами та діє до фактичного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором (пункт 8.1).
16. Верховний Суд у постанові від 28.01.2025 у справі № 910/5810/24 вказав, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). За загальним правилом такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі.
17. Якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог (частина перша статті 221 ГПК України).
18. У постанові від 22.04.2024 у справі № 346/2744/21 Верховний Суд у складі об`єднаної палата Касаційного цивільного суду, пославшись на постанову Касаційного цивільного суду від 10.01.2024 у справі № 285/5547/21, зробив висновки щодо застосування статті 246 Цивільного процесуального кодексу України (є аналогічною статті 221 ГПК України; ці норми однаково регулюють порядок подання доказів розміру понесених судових витрат, зокрема, в разі пропуску встановленого строку (до закінчення судових дебатів у справі)) та наголосив:
- якщо сторона з поважних причин до закінчення судових дебатів не могла подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, та подає ці докази разом з відповідною заявою після прийняття рішення по суті позовних вимог, вона повинна обґрунтувати поважність причин неподання таких доказів суду до закінчення судових дебатів у справі;
- у разі відсутності обґрунтування поважних причин чи їх неповажності суд відмовляє в задоволенні заяви про стягнення витрат.
19. У справі № 285/5547/21 Верховний Суд урахував, що рішення суду першої інстанції було ухвалене 27.12.2022, при цьому позивач звернувся із заявою про стягнення витрат на правничу допомогу, до якої додав докази їх понесення, протягом п`яти днів після його ухвалення (03.01.2023). Докази були датовані за період з 09.12.2021 до 03.08.2022, тобто до моменту ухвалення рішення суду першої інстанції; погодився з позицією суду першої інстанції, який відмовив у задоволенні заяви позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, оскільки її зміст не містив обґрунтування поважних причин неподання доказів, що підтверджують розмір судових витрат, до закінчення судових дебатів у справі.
21. Оскільки акт приймання-передачі наданих послуг від 19.06.2025 з детальним описом робіт, копія рахунку на оплату від 19.06.2025 № 19-06/2025-2 датуються після ухвалення постанови у справі № 911/2191/24 (17.06.2025) та, відповідно, не могли бути подані раніше, Верховний Суд вважає за можливе здійснити перевірку цих доказів і надати їм відповідну оцінку.
22. До детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (Адвокатським об`єднанням "Унілекс" у справі № 911/2191/24, включено:
- аналіз касаційної скарги заступника керівника Київської міської прокуратури в інтересах держави в особі позивача - Міністерства охорони здоров`я України;
- підбір нормативно-правової бази, аналіз судової практики з подібних судових справ, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень щодо можливих варіантів дій, обрання стратегії правового захисту;
- підготовку та подання до суду касаційної інстанції відзиву на касаційну скаргу в судовій справі № 911/2191/24;
- участь в судовому засіданні в суді касаційної інстанції у справі № 911/2191/24 - 17.06.2025.
23. Аналогічний перелік наведений і в акті приймання-передачі наданих послуг від 19.06.2025.
24. Загальна вартість наданих послуг відповідно до Додатку 18 до Договору склала 20 000,00 грн. Клієнт претензій щодо об`єму, якості та строків наданих послуг не має (пункти 2, 3 акта приймання-передачі наданих послуг від 19.06.2025).
25. Матеріали справи підтверджують вчинення представником Відповідача дій щодо представництва клієнта, вказаних в акті приймання-передачі.
26. Згідно з рахунком від 19.06.2025 № 19-06/2025-2 Адвокатське об`єднання "Унілекс" виставило Відповідачу до оплати 20 000,00 грн за Договором.
27. При цьому витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою, чи тільки має бути сплачено. Така позиція висловлена Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03.03.2019 у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 29.10.2020 у справі № 686/5064/20, від 19.01.2022 у справі № 910/789/21.
28. Водночас за змістом частини четвертої статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
29. Верховний Суд у складі палати для розгляду справ щодо корпоративних спорів, корпоративних прав та цінних паперів Касаційного господарського суду у постанові від 15.06.2022 у справі № 905/671/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.
30. Згідно з частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
31. Верховний Суд акцентує, що стягнення витрат на правничу допомогу не може бути способом збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).
32. Зважаючи на викладене, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом. Суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи, чи вони були (мали бути) фактично понесені, а також оцінювати їх необхідність.
33. У цьому контексті Суд звертає увагу, що на стадії касаційного розгляду правова позиція Відповідача вже була сформована. Доказів додаткового комплексного та всебічного вивчення юридичної природи спірних правовідносин не надано.
34. Під час розгляду цієї справи (№ 911/2191/24) у судах попередніх інстанцій представництво інтересів Відповідача здійснювало Адвокатське об`єднання "Унілекс", а саме адвокат Поцелов А. О.
35. Аналіз касаційної скарги, підбір нормативно-правової бази та аналіз судової практики, що визначені пунктами 1, 2 акта приймання-передачі, охоплюються послугою з підготовки відзиву (пункт 3 акта приймання-передачі), отже не підлягають виокремленню.
36. Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19.01.2022 у справі № 910/789/21 та від 18.12.2024 у справі № 911/826/23.
37. У цих висновках Суд враховує позицію Київської міської прокуратури щодо необґрунтованості та неспівмірності заявленого розміру витрат на професійну правничу допомогу.
38. Київська міська прокуратура, посилаючись на частину дев`яту статті 129 ГПК України, також вказує, що позовна заява у даній справі мотивована тим, що Відповідачем повністю не виконано зобов`язання з поставки товару, тобто спір виник унаслідок неправильних дій Відповідача, тому суд має право покласти на нього судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
40. У мотивувальній частині рішення Господарського суду Київської області від 29.11.2024 та постанови Північного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 відсутні висновки, що спір у справі виник саме з неправильних дій Відповідача. Укладення сторонами додаткової угоди про розірвання договору у зв`язку з неможливістю поставки товару не дозволяє дійти висновку про зворотне.
41. Предметом спору у справі, що переглядалася (№ 911/2191/24), було стягнення з Відповідача штрафних санкцій до Державного бюджету України. У постанові від 17.06.2025 Верховний Суд наголосив:
- у договірних відносинах обов`язок зі сплати пені стороною, яка порушила умови договору, має бути встановлений договором або законом. За обставинами справи, що переглядається, пунктом 9.2 та/або іншими умовами договору не передбачено сплату постачальником (Відповідачем) неустойки до Державного бюджету України, натомість сторони узгодили, що її сплата здійснюється на користь замовника (Третьої особи);
- одностороння зміна порядку стягнення пені, визначеного у договорі, не допускається, у тому числі якщо оплата за ним здійснювалася за рахунок коштів Державного бюджету України. Така зміна суперечить закріпленим у статтях 6, 204, 626-629 ЦК України принципам свободи договору, обов`язковості договору та презумпції правомірності правочину.
42. Насамкінець Київська міська прокуратура зазначає, що Відповідач не подавав попереднього розрахунку суми судових витрат у суді першої інстанції.
43. Так, згідно з частиною першою статі 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
44. В контексті наведених заперечень, Верховний Суд враховує, що відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 14.02.2019 у справі № 916/24/18, від 21.06.2022 у справі № 908/574/20, кожна судова інстанція має вирішувати питання про розподіл судових витрат, тому за наведеними положеннями статті 124 ГПК України особа має подати попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, до суду тієї інстанції, де такі витрати були понесені.
45. У тексті відзиву на касаційну скаргу Відповідач вказав, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс та очікує понести у зв`язку із касаційним переглядом справи № 911/2191/24, становить 20 000,00 грн. Отже, вимоги частини першої статті 124 ГПК України були дотримані.
46. З урахуванням викладеного вище, зважаючи на рівень складності справи, надані адвокатом послуги, критерії розумності, справедливості та реальності судових витрат, на користь Відповідача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у розмірі 10 000,00 грн.
47. Наведене повністю узгоджується із викладеним у додатковій постанові Верховного Суду від 24.06.2025 у справі № 911/1623/24.
Висновки Верховного Суду
48. Відповідно до частини третьої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
49. З огляду на викладене, заява ТОВ "Автоспецпром" про винесення додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи в суді касаційної інстанції підлягає частковому задоволенню.
Керуючись статтями 123, 126, 129, 244, 314, 315, 317 ГПК України, Суд
1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Автоспецпром" задовольнити частково.
3. Доручити Господарському суду Київської області видати наказ на виконання цієї додаткової постанови.
Додаткова постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.
Головуючий О. В. Случ
Судді Н. О. Волковицька