ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. м. Київ Справа №911/810/25

За позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (11101, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Радчиці, вул. Шевченка, буд. 39)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпром Агро» (07220, Київська обл., Іванківський р-н, с. Дитятки(з), вул. Колгоспна, буд. 1-Л)

про стягнення 390562,56 грн

Суддя Третьякова О.О.

Секретар судового засідання Капля Є.В.

Представники:

від позивача: не з`явився

від відповідача: не з`явився

Обставини справи:

У березні 2025 Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (далі позивач) звернулось до Господарського суду Київської області із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпром Агро» (далі відповідач) про стягнення 390562,56 грн заборгованості за договором суборенди землі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.04.2020 між позивачем в якості орендаря та відповідачем в якості суборендаря укладений договір суборенди землі №01-04/20, далі договір суборенди, за умовами якого позивач передав відповідачу в суборенду земельні ділянки загальною площею 298,9507 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Позивач зазначає, що згідно з умовами договору суборенди відповідачем за річний період 2024 року підлягала сплаті позивачу суборендна плата в розмірі 390562,56 грн, яку відповідач не сплатив. З наведених підстав позивач просить суд стягнути з відповідача прострочений основний борг з суборендної плати в сумі 390562,56 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 18.03.2025 у справі №911/810/25 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи, підготовче засідання призначено на 10.04.2025. Ухвала суду від 18.03.2025 про відкриття провадження у справі доставлена позивачу в електронний кабінет, а відповідачу, який не має зареєстрованого електронного кабінету, направлена за його місцезнаходженням рекомендованим поштовим відправленням від 25.03.2025 №825, яке відділенням поштового зв`язку за місцезнаходженням відповідача повернуто 02.04.2025 до суду без вручення адресату, причина невручення - адресат відсутній за вказаною адресою.

У підготовче засідання 10.04.2025 сторони не з`явились, від позивача надійшло клопотання про проведення підготовчого засідання 10.04.2025 без участі позивача, відповідач про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 10.04.2025 підготовче засідання відкладено на 01.05.2025. Ухвала суду від 10.04.2025 про відкладення підготовчого засідання доставлена позивачу в електронний кабінет, а відповідачу направлена рекомендованим поштовим відправленням від 21.04.2025 №857, яке відділенням поштового зв`язку за місцезнаходженням відповідача повернуто 05.05.2025 до суду без вручення адресату, причина невручення - адресат відсутній за вказаною адресою.

23.04.2025 до Господарського суду Київської області надійшло клопотання про долучення доказів, а саме копії гарантійного листа відповідача позивачу від 03.03.2025, відповідно до якого відповідач гарантує виплатити заборгованість перед позивачем в сумі 390562,56 грн до кінця березня 2025 і який долучений судом до матеріалів справи.

В підготовче засідання 01.05.2025 з`явився позивач, який підтримав позовні вимоги. Відповідач в підготовче засідання не з`явився, відзив на позов не подав, про причини неявки та неподання відзиву суду не повідомив. Протокольною ухвалою закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті спору на 15.05.2025. Про призначення справи до судового розгляду по суті відповідача, який не з`явився в підготовче засідання, повідомлено ухвалою суду від 01.05.2025, яка направлена відповідачу рекомендованим поштовим відправленням від 14.05.2025 №233, яке відділенням поштового зв`язку за місцезнаходженням відповідача повернуто 26.05.2025 до суду без вручення адресату, причина невручення - адресат відсутній за вказаною адресою.

У судове засідання 15.05.2025 сторони не з`явились, від позивача надійшло клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача, відповідач про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 15.05.2025 судове засідання відкладалось на 19.06.2025. Ухвала суду від 15.05.2025 про відкладення судового засідання доставлена позивачу в електронний кабінет, а відповідачу направлена рекомендованим поштовим відправленням від 09.06.2025 №606, яке вручене відповідачу 13.06.2025.

В судове засідання 19.06.2025 сторони не з`явились, при цьому судом були вчинені усі дії для повідомлення сторін про розгляд справи, клопотань про відкладення розгляду справи сторони не подавали. Від позивача 17.06.2025 надійшло повторне клопотання про проведення розгляду справи без участі позивача, відповідач про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов не подав.

Щодо повідомлення відповідача про розгляд справи суд також зазначає, що Європейський суд з прав людини в рішенні від 10.07.1984 у справі «Гінчо проти Португалії» передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень п.1 ст.6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух. Слід зазначити, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наголошує на тому, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави. Кожна з сторін, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом часу цікавитись провадженням у її справі.

Також, за приписами ч.1 ст.9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Відповідно до ч.1 ст.2 та ч.1 ст.4 Закону України «Про доступ до судових рішень» усі судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач про наявність справи №911/810/25 був повідомлений неодноразово шляхом направлення на адресу його місцезнаходження згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань поштових відправлень з ухвалами суду у даній справі.

При цьому відповідно до ч.7 ст.120 Господарського процесуального кодексу України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають електронного кабінету та яких неможливо сповістити за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає чи не перебуває.

Також відповідно до ч.4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Отже, одержувати чи не одержувати адресовану стороні поштову кореспонденцію у відділенні поштового зв`язку є правом самої сторони, яким сторона розпоряджається на власний розсуд, а тому у разі невчинення самою стороною дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої стороні поштової кореспонденції вказана суб`єктивна поведінка сторони не може розглядатись як порушення прав сторони сторона має самостійно нести ризик невчинення ним дій щодо фактичного одержання у розумний строк адресованої стороні поштової кореспонденції.

Судом також враховано, що відповідач був обізнаний про розгляд судом справи №911/810/25, враховуючи, що ухвала суду від 15.05.2025 про відкладення судового засідання була направлена рекомендованим поштовим відправленням від 09.06.2025 №606, яке вручене відповідачу 13.06.2025.

Крім того, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись, зокрема, з ухвалами суду у даній справі в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідач у судові засідання не з`являвся, відзив на позов на подав, про поважні причини неявки та неподання відзиву суд не повідомляв.

Відповідно до ч.9 ст.165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними матеріалами за відсутності обох сторін, які були повідомлені про розгляд даної справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, проаналізувавши позовні вимоги та пояснення позивача, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши наявні докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд

встановив:

01.04.2020 між ТОВ «Виробниче підприємство «Полісся» (позивач) в якості орендаря та ТОВ «Укрпром Агро» (відповідач) в якості суборендаря було укладено договір суборенди землі №01-04/20 оренди земельної ділянки (тут і далі договір суборенди), відповідно до умов ст.1 та ст.2 якого позивач-орендар надає, а відповідач-суборендар приймає в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельні ділянки загальною площею 298,9507 га, перелік яких визначено в додатку №1 до договору субооренди (копія договору суборенди разом з додатком №1 міститься в матеріалах справи.

В додатку №1 сторони визначили земельні ділянки (92 земельні ділянки загальною площею 298,9507 га на території Пісківської сільської ради), які є об`єктом суборенди за цим договором.

Актом прийому-передачі від 01.04.2020, який підписаний сторонами, підтверджується фактична передача позивачем відповідачу вказаних земельних ділянок за договором суборенди.

Відповідно до пунктів 4.1. та 4.3. вказаного договору суборенди суборендна плата вноситься суборендарем у грошовій формі в сумі 390562,56 грн. за кожен річний період суборенди згідно цього договору. Суборендна плата вноситься двома рівними частинами від загальної суми річної суборендної плати: перша частина сплачується до 01 липня, друга - до 01 листопада за відповідний розрахунковий рік суборенди, протягом 10 (десяти) банківських днів, з моменту отримання суборендарем погодженого рахунку на оплату орендаря.

Отже, розмір суборендної плати за річний період 2024 року за цим договором суборенди становить 390562,56 грн.

14.02.2025 позивачем виставлено відповідачу рахунок №12 на загальну суму 390562,56 грн для сплати річного розміру суборендної плати.

Доказів оплати вказаного рахунку відповідачем та сплати останнім позивачу суборендної плати за річний період 2024 року в розмірі 390562,56 грн матеріали справи №911/810/25 не містять.

З підстав несплати відповідачем вказаної суборендної плати за річний період 2024 року в розмірі 390562,56 грн позивач звертався до відповідача з листом-вимогою від 14.02.2025, яка була направлена позивачем відповідачу поштовим відправленням з описом вкладення від 14.02.2025. У листі-вимозі від 14.02.2025 позивач просив відповідача погасити прострочений основний борг із сплати суборендної плати в розмірі 390562,56 грн.

Звертаючись в березні 2025 до Господарського суду Київської області з позовом до відповідача у цій справі №911/810/25, позивач посилається на те, що відповідач не виконав свого обов`язку зі сплати позивачу суборендної плати за 2024 рік в розмірі 390562,56 грн.

Відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, які підтверджуються наявними у справі письмовими доказами, суд виходить з того, що між сторонами на підставі договору суборенди від 01.04.2020 №01-04/20 (тут і далі договір суборенди) виникли майнові правовідносини за договором суборенди, який є різновидом договору найму (оренди).

Так, згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до статті 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ч.1 ст.283 Господарського кодексу України за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Статтею 2 Закону України «Про оренду землі» (в редакції із змінами та доповненнями на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом України «Про оренду землі», законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Також, відповідно до ст.1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про оренду землі» орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця (крім випадків, визначених законом).

Поняття договору оренди землі визначено в ст.13 Закону України «Про оренду землі», відповідно до якої договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону.

Відповідно до пункту 9.5. договору суборенди землі від 01.04.2020 №01-04/20, одним з зобов`язань суборендаря (відповідача) є обов`язок вчасно сплачувати всі належні за цим договором платежі.

Згідно зі статтею 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За приписами ст.525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Суд зазначає, що передбачений статтею 13 Господарського процесуального кодексу України принцип змагальності господарського судочинства надає сторонам достатні процесуальні можливості у представленні та доказуванні своєї позиції, спростуванні позиції інших учасників процесу з метою правильного вирішення спору.

Наявними доказами у справі, які не спростовані відповідачем, підтверджується виникнення у відповідача зобов`язання (простроченого основного боргу) зі сплати нарахованої позивачем суборендної плати за 2024 рік в розмірі 390562,56 грн.

Однак відповідач доказів належного виконання своїх зобов`язань за договором суборенди та сплати позивачу суборендної плати за період суборенди 2024 року не надав, вимог позивача про стягнення суборендної плати не спростував.

Таким чином, оскільки строк оплати суборендної плати в сумі 390562,56 грн за договором суборенди настав, позивачем доведено, а відповідачем не спростовано доводів позивача про наявність простроченої заборгованості відповідача, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача (основний борг) в сумі 390562,56 грн матеріалами справи підтверджена та підлягає стягненню з відповідача.

За змістом ч.1 ст.14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу не інакше як, зокрема, на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами (п. 1 ч.2 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України).

Як встановлено в ст.79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Приймаючи до уваги вищевикладене суд прийшов до висновку про повне задоволення позовних вимог, а саме з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 390562,56 грн основного боргу.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір в сумі 4686,76 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 05.03.2025 №669772.

У зв`язку із повним задоволенням судом позовних вимог сплачений позивачем судовий збір відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на відповідача.

Керуючись ст. 2, 4, 7, 8, 11, 13, 14, 18, 20, 73-80, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпром Агро» про стягнення 390562,56 грн основного боргу задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрпром Агро» (07220, Київська обл., Іванківський р-н, с. Дитятки(з), вул. Колгоспна, буд. 1-Л, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче підприємство «Полісся» (11101, Житомирська обл., Коростенський р-н, с. Радчиці, вул. Шевченка, буд. 39, ) 390562 (триста дев`яносто тисяч п`ятсот шістдесят дві) грн 56 коп. основного боргу та 4686 (чотири тисячі шістсот вісімдесят шість) грн 76 коп. витрат зі сплати судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення Господарського суду Київської області набирає законної сили у строк та порядку, які передбачені ст.241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 10.07.2025

Суддя О.О. Третьякова