РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/386/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу

за позовом: Акціонерного товариства "Укртелеком",

бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601;

до відповідача: Управління соціального захисту населення Новгород - Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області,

вул. Б. Майстренка, 6, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000;

про стягнення 61912,99 грн

без повідомлення (виклику) сторін

УСТАНОВИВ:

Акціонерним товариством "Укртелеком" (далі АТ "Укртелеком") поданий позов до Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області (далі УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО) про стягнення 61912,99 грн заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання послуг зв`язку на пільгових умовах жителям Коропської селищної територіальної громади (далі - Коропської СТГ) протягом січня-грудня 2024 року та жителям Семенівської міської територіальної громади (далі - Семенівської МТГ) протягом липня-грудня 2024 року.

Мотивуючи позовні вимоги, АТ "Укртелеком" зазначає, що в спірному періоді Чернігівською філією надані телекомунікаційні послуги на пільговій основі пільговим категоріям населення, на яких поширюється дія положень: Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Закону України "Про жертви нацистських переслідувань", Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Закону України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Закону України "Про охорону дитинства", Закону України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні" та Закону України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Перелічені норми законів закріплюють реалізацію державних гарантій для певних категорій громадян та є нормами прямої дії: безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодовувати такі пільги.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 167, 178, 184, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), зокрема, для відповідача 15 календарних днів з моменту отримання ухвали суду, для подачі до суду мотивованого відзиву на позов, про що постановив ухвалу від 28.04.2025.

Ухвала про відкриття провадження в справі отримана відповідачем, засобами електронного зв`язку, в підсистемі Електронний суд, 28.04.2025 (про що сформовано довідку про доставку електронного листа).

Відповідач, у належний строк, подав відзив на позов, яким заперечив проти його задоволення. Зазначив, що не має фінансової можливості погасити заборгованість перед АТ «Укртелеком» за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян. Оскільки кожна територіальна громада при складанні місцевого бюджету враховує кошти для відшкодування витрат з надання пільг за послуги зв`язку громадянам на територіях яких вони проживають, вважає, що позивачу доцільно звернутись з вимогою про погашення наявного боргу до Семенівської міської та Коропської селищної рад Новгород-Сіверського району Чернігівської області, на території яких проживають отримувачі цих послуг.

Позивач, у належний строк, подав відповідь на відзив, якою проти доводів відповідача заперечив. Вважає, що позов поданий до належної установи. Виходячи з положень статті 92 Конституції України, Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Бюджетного кодексу України, покладення обов`язків з відшкодування витрат на послуги зв`язку пільговим категоріям громадян на органи місцевого самоврядування є помилковим, оскільки боржником у цих правовідносинах є держава, що здійснює свої цивільні права через відповідні органи, в даному випадку через Управління соціального захисту населення Новгород - Сіверської РДА Чернігівської області. Частиною 2 статті 218 Господарського кодексу України (далі ГК України) та статтею 617 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) не передбачено такої підстави для звільнення від відповідальності як відсутність у боржника необхідних коштів.

Будь-які інші заяви чи клопотання від сторін до суду не надходили.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи, в порядку, визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі (ухвала від 28.04.2025).

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ :

АТ «Укртелеком» надає телекомунікаційні послуги відповідно до Закону України «Про телекомунікації», Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, інших законодавчих актів України.

В Україні діє Єдиний державний автоматизований реєстр осіб, які мають право на пільги, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.01.2003 № 117, з метою удосконалення обліку цих осіб.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачений: Законом України "Про телекомунікації", Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", Законом України "Про жертви нацистських переслідувань", Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", Законом України Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ, ветеранів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, Законом України "Про основні засади соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні", Законом України "Про охорону дитинства", Законом України Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні.

Відповідно до змісту наведених законодавчих актів України, надання телекомунікаційних послуг громадянам жителям Коропської селищної територіальної громади та Семенівської міської територіальної громади, які мають право на пільги, є обов`язком позивача.

Як вбачається з інформації, зазначеної в розрахунках видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за послуги зв`язку (далі розрахунки видатків):

- за період з липня по грудень 2024 року включно позивачем надавались пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Семенівської МТГ, послуги зв`язку на загальну суму 41881,83 грн, а саме: у липні 7410,03 грн; у серпні 7296,77 грн; у вересні 7211,75 грн; у жовтні 7020,00 грн; у листопаді 6659,24 грн; у грудні 6284,04 грн.

- за період з січня по грудень 2024 року включно позивачем надавались пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Коропського СТГ, послуги зв`язку на загальну суму 21701,56 грн, а саме: у січні 1646,23 грн; у лютому 1611,17 грн; у березні 1940,56 грн; у квітні 1878,49 грн; у травні 1852,50 грн; у червні 1852,50 грн; у липні 1852,50 грн; у серпні 1852,50 грн; у вересні 1852,50 грн; у жовтні 1852,50 грн; у листопаді 1758,25 грн; у грудні 1751,86 грн.

Вказані розрахунки видатків містять поіменний список пільгової категорії громадян за адресами їх реєстрації та розмір пільг за надані послуги зв`язку в спірному періоді.

Матеріалами справи підтверджується, що АТ "Укртелеком" направляло засобами електронного та поштового зв`язку УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО, для здійснення розрахунків за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям споживачів, відповідні розрахунки видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг за послуги зв`язку по Семенівській МТГ та Коропській СТГ за відповідні місяці та акти звіряння розрахунків за надані послуги (поштові відправлення: 300; 722).

На звернення УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО, після проведення останнім звірки розрахунків видатків на відшкодування витрат, пов`язаних з наданням пільг (за поіменним списком пільговиків), позивачем скориговано (зменшено) загальну вартість послуг, наданих у спірному періоді на суму 1670,40 грн, згідно з яким за період з липня по грудень 2024 року ним надані послуги зв`язку пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Семенівської МТГ, загальною вартістю 41173,84 грн та за період з січня по грудень 2024 року пільговим категоріям споживачів, які проживають на території Коропської СТГ, загальною вартістю 20739,15 грн.

Також позивач звертався до відповідача листом від 20.03.2025 № 80С310/СЦ/вих/271 з вимогою про відшкодування витрат за надані телекомунікаційні послуги на пільгових умовах.

Відповідач, у відповідь на звернення позивача, листом від 02.04.2025 № 03-20/823 повідомив, що Управління соціального захисту населення є структурним підрозділом Новгород-Сіверської РДА Чернігівської області. Районний бюджет Новгород-Сіверського району не має фінансової можливості виплатити заборгованість АТ «Укртелеком» за надані телекомунікаційні послуги пільговим категоріям населення. Вважає, що розрахуватись за надані послуги має Коропська СТГ та Семенівська МТГ, на території яких проживають пільгові категорії громадян, які користуються послугами зв`язку.

Чинність законів, якими закріплений обов`язок з надання послуг зв`язку на пільгових умовах та відсутність проведених розрахунків за надані послуги уповноваженим на те державою органом УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО у розмірі 61912,99 грн, стало підставою для звернення позивача до суду з вимогою про стягнення з відповідача заборгованості по витратах, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах в примусовому порядку.

Відповідно до приписів статей 173, 174 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За приписами п. 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки.

Правові засади формування та застосування державних соціальних стандартів і нормативів, спрямованих на реалізацію закріплених Конституцією України та законами України основних соціальних гарантій, визначено Законом України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії.

За статтями 1, 19 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) державні соціальні гарантії - це встановлені законами мінімальні розміри оплати праці, доходів громадян, пенсійного забезпечення, соціальної допомоги, розміри інших видів соціальних виплат, встановлені законами та іншими нормативно-правовими актами, які забезпечують рівень життя не нижчий від прожиткового мінімуму.

Виключно законами України визначаються, зокрема, пільги щодо оплати житлово-комунальних, транспортних і послуг зв`язку та критерії їх надання.

Державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Приписами частин 1, 3 статті 63 Закону України Про телекомунікації (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) унормовано, що телекомунікаційні послуги надаються відповідно до законодавства.

Обов`язок надання послуг зв`язку населенню на пільгових умовах передбачений Законами України: "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту"; "Про жертви нацистських переслідувань"; "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи"; "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів Національної поліції і деяких інших осіб та їх соціальний захист"; "Про охорону дитинства"; Про основи соціального захисту ветеранів праці та інших громадян похилого віку в Україні; Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні, якими встановлені пільги з оплати за послуги зв`язку для відповідних категорій осіб.

У перелічених законах закріплені норми, що реалізують державні гарантії певним категоріям громадян та є нормами прямої дії, якими встановлений безумовний обов`язок оператора телекомунікацій надавати пільги визначеним категоріям громадян, якому кореспондує безумовний обов`язок держави в особі її органів відшкодувати такі пільги.

За визначенням пунктів 1, 3 Положення про Реєстр осіб, які мають право на пільги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 117 від 29.01.2003 (далі - Реєстр), - інформаційно-комунікаційна система, що забезпечує збирання, накопичення, захист, облік, відображення, оброблення реєстрових даних і надання реєстрової інформації про фізичних осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою відповідно до законів України, отримують пільги, передбачені для педагогічних, медичних, фармацевтичних працівників, працівників бібліотек, музеїв, спеціалістів із захисту рослин і працівників культури в сільській місцевості (далі - пільговики). Реєстр є структурною підсистемою Єдиного соціального реєстру як складової частини Єдиної інформаційної системи соціальної сфери (далі - Єдина система).

Органи Пенсійного фонду України:

- організовують збирання, систематизацію і зберігання зазначеної в п. 2 цього Положення інформації та забезпечують її автоматизоване використання для розрахунку розміру пільг та їх виплати;

- ведуть облік пільговиків шляхом формування на кожного пільговика персональної облікової картки, в якій використовується реєстраційний номер облікової картки платника податків;

- забезпечують протягом робочого дня наповнення Реєстру отриманими відомостями про пільговиків шляхом електронної інформаційної взаємодії;

- вносять до Реєстру відповідні уточнення в разі визнання такими, що втратили чинність, чи зупинення дії окремих норм законодавчих актів, на підставі яких пільговики отримують пільги;

- надають консультації пільговикам, постраждалим учасникам масових акцій громадського протесту та членам їх сімей, підприємствам та організаціям, що надають послуги.

Структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі держадміністрацій (військових адміністрацій), виконавчих органів з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад (далі - структурні підрозділи з питань соціального захисту населення) вносять до Реєстру інформацію про заміну (продовження строку дії) посвідчень, види та розмір пільг, наданих за рахунок місцевого бюджету.

Згідно із п. 63 Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 295 від 11.04.2012 (чинних станом на момент виникнення спірних правовідносин), установлені законами пільги з оплати послуг надаються споживачеві відповідно до законодавства за місцем його проживання з дня пред`явлення ним документа, що підтверджує право на пільги.

За п. 3 частини 1 статті 7, частини 6 статті 48 Бюджетного кодексу України (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що одним з основних принципів Бюджетної системи України є принцип самостійності. Держава коштами державного бюджету не несе відповідальності за бюджетні зобов`язання органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування. Органи влади Автономної Республіки Крим та органи місцевого самоврядування коштами відповідних місцевих бюджетів не несуть відповідальності за бюджетні зобов`язання одне одного, а також за бюджетні зобов`язання держави. Самостійність бюджетів забезпечується закріпленням за ними відповідних джерел доходів бюджету, правом відповідних органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування визначати напрями використання бюджетних коштів відповідно до законодавства України, правом Верховної Ради Автономної Республіки Крим та відповідних місцевих рад самостійно і незалежно одне від одного розглядати та затверджувати відповідні місцеві бюджети.

Бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень.

Згідно зі статтею 20 Закону України Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії (в редакції, чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) розробка та виконання Державного бюджету України, бюджету Автономної Республіки Крим та місцевих бюджетів здійснюються на основі пріоритетності фінансування видатків для забезпечення надання державних соціальних гарантій.

За змістом статті 81 Бюджетного кодексу України міжбюджетні відносини - відносини між державою, Автономною Республікою Крим та територіальними громадами щодо забезпечення відповідних бюджетів фінансовими ресурсами, необхідними для виконання функцій, передбачених Конституцією України та законами України. Метою регулювання міжбюджетних відносин є забезпечення відповідності повноважень на здійснення видатків, закріплених законодавчими актами за бюджетами, та фінансових ресурсів, які мають забезпечувати виконання цих повноважень.

Відповідно до статей 82 - 85 Бюджетного кодексу України видатки бюджетів поділяються на:

1) видатки на забезпечення конституційного ладу, державної цілісності та суверенітету, незалежного судочинства, а також інші передбачені цим Кодексом видатки, які не можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню;

2) видатки, які визначаються функціями держави і можуть бути передані на виконання Автономній Республіці Крим та місцевому самоврядуванню з метою забезпечення найбільш ефективного їх виконання на основі принципу субсидіарності;

3) видатки на реалізацію прав та обов`язків Автономної Республіки Крим та місцевого самоврядування, які мають місцевий характер і визначені законами України.

Видатки, визначені п. 1 частини 1 статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України.

Видатки, визначені пунктами 2 і 3 частини 1 статті 82 цього Кодексу здійснюються за рахунок коштів місцевих бюджетів, у тому числі трансфертів з Державного бюджету України. Відповідні органи державної влади забезпечують здійснення видатків, визначених п. 1 частини 1 статті 82 цього Кодексу.

Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад забезпечують здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини 1 статті 82 цього Кодексу.

Держава може передати органам місцевого самоврядування право на здійснення видатків лише за умови відповідної передачі фінансових ресурсів у вигляді закріплених за відповідними бюджетами загальнодержавних податків і зборів або їх частки, а також трансфертів з Державного бюджету України.

Місцеві державні адміністрації, виконавчі органи відповідних місцевих рад зобов`язані забезпечити здійснення видатків, визначених пунктами 2 і 3 частини першої статті 82 цього Кодексу, з відповідних місцевих бюджетів з додержанням розподілу цих видатків між бюджетами, визначеного статтями 89 - 91 цього Кодексу та законом про Державний бюджет України.

За пунктом 204 частини 1 статті 91 Бюджетного кодексу України до видатків місцевих бюджетів, що можуть здійснюватися з усіх місцевих бюджетів віднесені видатки на пільги з послуг зв`язку. При цьому незалежно від джерела фінансування видатків на пільги з послуг зв`язку, розрахунки за надані позивачем телекомунікаційні послуги пільговим категоріям громадян повинні проводитись саме відповідачем, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 97 Бюджетного кодексу України порядок та умови надання субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам визначаються Кабінетом Міністрів України.

Держава, запроваджуючи певний механізм правового регулювання відносин, зобов`язана забезпечити його реалізацію. У протилежному випадку всі негативні наслідки відсутності правового регулювання покладаються на державу.

Так, постановою Кабінету Міністрів України №1101 від 24.12.2019, затверджений Порядок використання коштів, передбачених у державному бюджеті для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення (далі - Порядок № 1101).

Цей Порядок визначає механізм використання коштів, передбачених у загальному фонді державного бюджету Мінсоцполітики за програмою Виплата деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплата послуг окремим категоріям населення (далі - бюджетні кошти).

Цей Порядок розповсюджується на спірні правовідносини, оскільки передбачає процедуру компенсації витрат на послуги, які надаються окремим категоріям громадян, що мають установлені законодавством пільги, в тому числі й на послуги зв`язку.

Пунктами 2, 3 Порядку № 1101 (в редакції, чинній у спірний період) визначено, що головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінсоцполітики. Розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня є: структурні підрозділи з питань соціального захисту населення обласних, Київської та Севастопольської міських держадміністрацій; структурні підрозділи з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві та м. Севастополі держадміністрацій, виконавчі органи міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад, центри з нарахування та здійснення соціальних виплат, які відповідають вимогам п. 47 частини 1 статті 2 Бюджетного кодексу України.

Відповідно до п. 5 цього Порядку розподіл бюджетних коштів за напрямами, зазначеними у п. 4 цього Порядку, здійснюється головним розпорядником бюджетних коштів за пропозиціями регіональних органів соціального захисту населення на підставі поданих структурними підрозділами з питань соціального захисту населення за встановленими формою та строками Мінсоцполітики даних, сформованих виходячи з прогнозної кількості отримувачів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг, кількості малих групових будинків та дітей, які перебувають в них, установлених розмірів відповідних виплат, а також з урахуванням необхідності виконання бюджетних зобов`язань минулих років, узятих на облік в органах Казначейства, в разі їх відповідності паспорту бюджетної програми.

Пунктами 7 - 9 Порядку № 1101 визначено, що структурні підрозділи з питань соціального захисту населення подають щомісяця: до 25 числа регіональним органам соціального захисту населення заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на наступний місяць; до 8 числа заявки щодо потреби в бюджетних коштах для виплати деяких видів допомог, компенсацій, грошового забезпечення та оплати послуг окремим категоріям населення на поточний місяць.

Регіональні органи соціального захисту населення узагальнюють отримані від структурних підрозділів з питань соціального захисту населення заявки та не пізніше ніж протягом двох робочих днів подають Мінсоцполітики узагальнену заявку за встановленою ним формою в розрізі адміністративно-територіальних одиниць, за якими Мінсоцполітики не пізніше ніж протягом трьох робочих днів перераховує бюджетні кошти регіональним органам соціального захисту населення.

Відповідно до постанови Верховної Ради України Про утворення та ліквідацію районів від 17.07.2020 № 807-IX, у Чернігівській області утворено, зокрема, Новгород-Сіверський район (з адміністративним центром у місті Новгород-Сіверський) у складі територій Коропської селищної, Новгород-Сіверської міської, Понорницької селищної, Семенівської міської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України.

Отже, на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області регіональним органом соціального захисту населення є Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації.

Відтак, у спірний період забезпечення реалізації державної політики у сфері соціального захисту населення, яке проживає на території Новгород-Сіверського району Чернігівської області, належало до компетенції УСЗН Новгород-Сіверської РДА, оскільки саме Управління є розпорядником бюджетних коштів нижчого рівня, який підзвітний головному розпоряднику бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми - Мінсоцполітики.

Отже, позивач, АТ "Укртелеком", є оператором телекомунікацій, який надає телекомунікаційні послуги споживачам, включений до Реєстру операторів, провайдерів телекомунікацій Національної комісії, що здійснює державне регулювання в сфері зв`язку та інформатизації, здійснює свою діяльність відповідно до чинного законодавства України, зокрема Закону України "Про телекомунікації", Правил надання та отримання телекомунікаційних послуг, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 11.04.2012 № 295, Статуту та внутрішніх актів товариства.

Відповідач, УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО, є органом, головною функцією якого є реалізація державної політики в галузі соціального захисту окремих категорій населення, і який, організовуючи та контролюючи надання пільг громадянам, зобов`язаний виконати передбачений законом обов`язок з виплати позивачу витрат, понесених внаслідок надання телекомунікаційних послуг на пільгових умовах.

Суд враховує правову позицію, наведену в постанові Верховного Суду від 07.08.2023 у справі № 922/1418/22, де зазначено, що стороною зобов`язання з компенсації витрат позивачу за надані послуги зв`язку пільговим категоріям громадян є держава, а тому орган місцевого самоврядування не може бути боржником за таким зобов`язанням.

Іншого органу, створеного для виконання зазначених функцій, судом не встановлено.

Матеріалами справи підтверджується, що в період з січня по грудень 2024 року, позивач надав послуги зв`язку пільговим категоріям населення Коропської СТГ на суму 20739,15 грн та в період з липня по грудень 2024 року пільговим категоріям населення Семенівської МТГ на суму 41173,84 грн. Всього за вказані періоди позивачем надані послуги на загальну суму 61912,99 грн.

Чинним законодавством України не передбачено обов`язковості укладення договору про розрахунки з постачальниками послуг, наданих особам, які мають право на пільги, оскільки зобов`язання сторін у таких відносинах виникають безпосередньо із законів України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач має законодавчо встановлений обов`язок відшкодування або фінансування пільг з послуг зв`язку, наданих у спірному періоді.

За приписами статей 526, 525 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлене договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Суд у даному випадку також враховує, що ні Законом України "Про телекомунікації", ні Правилами надання та отримання телекомунікаційних послуг не передбачено жодного обмеження щодо надання послуг у разі відсутності коштів на зазначені цілі (аналогічна правова позиція наведена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 924/781/17).

Нормами частини 2 статті 617 ЦК України визначено, що відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

Конституційний Суд України неодноразово висловлював правову позицію щодо неможливості поставити гарантовані законом виплати, пільги тощо в залежність від видатків бюджету (рішення від 20.03.2002 № 5-рп/2002, від 17.03.2004 № 7-рп/2004, від 01.12.2004 № 20-рп/2004, від 09.07.2007 № 6-рп/2007), зокрема, в п. 3.2. якого Конституційний Суд України наголосив, що невиконання державою своїх соціальних зобов`язань щодо окремих осіб ставить громадян у нерівні умови, підриває принцип довіри особи до держави, що закономірно призводить до порушення принципів соціальної, правової держави.

Згідно з практикою ЄСПЛ, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету, однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними. Органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов`язань (рішення від 08.11.2005 у справі "Кечко проти України").

У рішеннях ЄСПЛ від 18.10.2005 у справі "Терем ЛТД, Чечеткін та Оліус проти України" та від 30.11.2004 у справі "Бакалов проти України" також зазначено, що відсутність бюджетних коштів, передбачених у видатках Державного бюджету України, не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.

За таких обставин УСЗН Новгород-Сіверської РДА ЧО відповідає за своїми зобов`язаннями, які виникли безпосередньо із закону, і така відповідальність не може ставитись у залежність від дій чи бездіяльності будь-яких третіх осіб.

Телекомунікаційні послуги на пільгових умовах надавались позивачем не за власною ініціативою, а на виконання імперативних законодавчих вказівок щодо цього. Як наслідок, уповноважений на те державою орган - відповідач у справі, в силу закону, має відшкодувати такі витрати позивачу за рахунок бюджетних коштів.

Згідно з частиною 6 статті 48 Бюджетного кодексу України, бюджетні зобов`язання щодо виплати субсидій, допомоги, пільг з оплати спожитих житлово-комунальних послуг та послуг зв`язку (в частині абонентної плати за користування квартирним телефоном), компенсацій громадянам з бюджету, на що згідно із законами України мають право відповідні категорії громадян, обліковуються Казначейством України незалежно від визначених на цю мету бюджетних призначень. Зазначена норма є спеціальною по відношенню до загальних положень частин 1 - 4 указаної статті Кодексу.

Приписами статей 73, 74, 76 - 79 ГПК України унормовано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами, зокрема, письмовими, речовими і електронними доказами.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, що входять у предмет доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

Враховуючи, що позивачем, на підставі належних та допустимих доказів, у розумінні статей 76, 77 ГПК України, доведений факт надання в спірному періоді телекомунікаційних послуг на пільгових умовах громадянам, які проживають на території Семенівської МТГ та Коропської СТГ, загальною вартістю 61912,99 грн, обов`язок з відшкодування вартості яких покладений на державу в особі Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

При ухваленні рішення в справі суд, у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

За частиною 1 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на те, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду згідно з платіжною інструкцією від 07.04.2025 № 8912, мають бути відшкодовані за рахунок відповідача в сумі 2422,40 грн.

Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 129, 178, 184, 233, 238, 241, 247, 251, 252 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити повністю позов Акціонерного товариства «Укртелеком» ( ) до Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області () про стягнення 61912,99 грн.

2. Стягнути з Управління соціального захисту населення Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області (вул. Б.Майстренка, 6, м. Новгород-Сіверський, Чернігівська область, 16000; ) на користь Акціонерного товариства «Укртелеком» (бульвар Т. Шевченка, 18, м. Київ, 01601; ) заборгованість в сумі 61912,99 грн та судовий збір в сумі 2422,40 грн.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Судове рішення ухвалене в перший робочий день, після виходу судді Романенко А.В. зі щорічної відпустки.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко