УХВАЛА

02 липня 2025 року

м. Київ

cправа №914/2567/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Баранець О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

на рішення Господарського суду Львівської області (Запотічняк О.Д.)

від 04.02.2025

та постанову Західного апеляційного господарського суду (Якімець Г.Г., Бойко С.М., Бонк Т.Б.)

від 19.05.2025 (повний текст складений 26.05.2025)

у справі за позовом Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "СБК-Захід"

про стягнення 3 517 348,70 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. 18 жовтня 2024 року Департамент економічного розвитку Львівської міської ради (далі - Позивач, Скаржник) звернувся до Господарського суду Львівської області з позовом, у якому просив стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю СБК-Захід (далі - Відповідач) 3 517 348,70 грн, з них: 1 813 331, 06 грн - пайовий внесок, 427 548,69 грн - пеня, 1 197 733,41 грн - інфляційні втрати, 78 735,54 грн - три проценти річних.

2. Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням Відповідачем у повному обсязі зобов`язань за договором про пайову участь від 25.01.2019 №17 (далі - Договір).

3. Рішенням Господарського суду Львівської області від 04.02.2025, залишеним без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі №914/2567/24, позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Відповідача на користь Позивача заборгованість у сумі 1 813 331,06 грн пайового внеску, 155 634,73 грн інфляційних втрат, 425 064,67 грн пені та 78 693,60 грн трьох процентів річних. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача 37 090, 86 грн судового збору.

4. 12 червня 2025 року Позивач (Скаржник) із використанням підсистеми "Електронний суд" подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій просить:

- відкрити касаційне провадження у справі №914/2567/24;

- відстрочити сплату судового збору;

- скасувати рішення Господарського суду Львівської області від 04.02.2025 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у частині стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних втрат у сумі 155 634,73 грн та ухвалити у цій частині нове рішення, яким задовольнити позовну заяву в частині стягнення з Відповідача на користь Позивача інфляційних втрат у сумі 1 197 733,41 грн;

- судові витрати покласти на Відповідача.

5. За змістом пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

6. Відповідно до частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 310 цього Кодексу.

7. У тексті касаційної скарги Скаржник посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, та зазначає, що суд апеляційної інстанції застосував частину першу статті 509, статтю 526 та статтю 530 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) без урахування висновків щодо їх застосування, викладених у постановах Верховного Суду:

- від 23.01.2024 у справі № 910/9745/22 - укладений договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно зі статтями 173, 174 Господарського кодексу України (статті 11, 202, 509 ЦК України), і згідно зі статтею 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу;

- від 01.04.2024 у справі № 752/2455/21 - відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

8. Як вже було зазначено, у касаційній скарзі заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору.

9. Водночас Скаржник жодним чином не обґрунтовує вказане клопотання з посиланням на відповідні норми права, фактичні обставини та докази (за наявності).

10. Крім того, Верховний Суд звертає увагу на таке.

11. Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України "Про судовий збір" (далі - Закон №3674-VI).

12. Статтею 8 Закону №3674-VI унормовано, що, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю (частина перша).

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (частина друга).

13. Верховний Суд неодноразово зазначав, що наведені правові норми встановлюють чіткий і вичерпний перелік умов, а також суб`єктних та предметних критеріїв, за наявності яких, з огляду на майновий стан сторони, суд може, зокрема, звільнити скаржника від сплати судового збору.

14. Виходячи з положень статті 8 Закону №3674-VI, суд наділений правом відстрочення, зменшення та звільнення від сплати судового збору: 1) за клопотанням фізичних осіб та лише за наявності певних умов, або 2) якщо предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

15. Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 14.01.2021 у справі №940/2276/18, положення пунктів 1 та 2 частини першої статті 8 Закону №3674-VI не поширюються на юридичних осіб незалежно від наявності майнового критерію (майнового стану учасника справи-юридичної особи), а положення пункту 3 частини першої статті 8 Закону "№3674-VI можуть бути застосовані до юридичної особи за наявності майнового критерію, але тільки у справах, визначених цим пунктом, тобто предметом позову у яких є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

16. Оскільки предметом спору в цій справі не є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю, клопотання Скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги не підлягає задоволенню.

17. Необхідність сплати судового збору є певним обмеженням при зверненні до суду, однак таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, узгоджується зі статтею 129 Конституції України, що визначає як одну із засад судочинства рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду в розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950.

18. Ставка судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (підпункт 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).

19. За подання касаційної скарги на рішення суду ставки судового збору встановлюються у розмірі 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (підпункт 5 пункту 2 частини другої статті 4 Закону №3674-VI).

20. Предметом касаційного оскарження є рішення суду першої інстанції та постанова суду апеляційної інстанції в частині відмови у стягненні з Відповідача 1 042 098,68 грн інфляційних втрат (1 197 733,41 грн [сума, заявлена Позивачем до стягнення] - 155 634,73 грн [сума, що була присуджена до стягнення])

21. Частиною третьою статті 4 Закону №3674-VI встановлено, що при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

22. З огляду на зазначене, враховуючи предмет касаційного оскарження, розмір судового збору за подання касаційної скарги становить 25 010,37 грн (1 042 098,68 грн х 1,5% х 200% х 0,8).

23. Для усунення недоліків касаційної скарги у цій частині Скаржник повинен подати до Верховного Суду докази сплати судового збору в розмірі 25 010,37 грн із зарахуванням вказаної суми до спеціального фонду Державного бюджету України.

24. Судовий збір має бути перерахований за такими реквізитами:

- Отримувач коштів: ГУК у м. Києві/Печерс. р-н/22030102

- Код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783

- Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

- Рахунок отримувача: UA0026007

- Код банку отримувача (МФО): 899998

- Код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)"

- Символ звітності банку: 207

- Призначення платежу *;101; _________ (код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті);Судовий збір, за позовом __________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _________ (Номер справи), ВЕРХОВНИЙ СУД (Касаційний господарський суд) (назва суду, де розглядається справа).

25. Реквізити рахунків для зарахування судового збору за подання касаційної скарги також розміщені на офіційному вебсайті Верховного Суду.

26. Згідно з частиною другою статті 292 ГПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 290 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

27. Відповідно до частини другої статті 174 ГПК України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд у такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

28. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку, що касаційна скарга подана без додержання вимог процесуального законодавства, отже підлягає залишенню без руху на підставі частини другої статті 292 ГПК України з наданням десятиденного строку для усунення недоліків.

29. Для усунення виявлених недоліків Скаржник повинен подати до Верховного Суду докази сплати судового збору в розмірі 25 010,37 грн із зарахуванням вказаної суми до спеціального фонду Державного бюджету України.

Керуючись статтями 119, 174, 234, 235, 287, 288, 290, 292 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Відмовити у задоволенні клопотання Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради про відстрочення сплати судового збору.

2. Касаційну скаргу Департаменту економічного розвитку Львівської міської ради залишити без руху.

3. Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги, що не перевищує десять днів з дня вручення ухвали.

4. Усунути недоліки, встановлені в ухвалі, у такий спосіб - подати до Верховного Суду докази сплати судового збору в розмірі 25 010,37 грн із зарахуванням вказаної суми до спеціального фонду Державного бюджету України.

5. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог Верховного Суду касаційна скарга у справі №914/2567/24 вважатиметься неподаною та буде повернута.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

О. Баранець