ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Справа № 924/163/25

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Павлюк І.Ю., суддя Грязнов В.В. , суддя Розізнана І.В.

секретар судового засідання Ткач Ю.В.

за участю представників - не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 (повний текст складений 28.04.2025)

за позовом Селянського (фермерського) господарства "С-Іванна"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН"

про стягнення 497 573,01 грн

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 позов Селянського (фермерського) господарства "С-Іванна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" про стягнення 497 573,01 грн задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" на користь Селянського (фермерського) господарства "С-Іванна" 468 833,81 грн заборгованості, 4 384,80 грн 3 % річних, 24 315,97 грн інфляційних втрат, 7 463,60 грн витрат зі сплати судового збору.

У стягненні 38,43 грн 3% річних відмовлено.

Вказане рішення мотивоване тим, що матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем товару в сумі 468 833,81 грн, при цьому строк оплати настав 15.10.2024. Також місцевий господарський суд повважав, що позивачем обґрунтовано нараховано 4 384,80 грн 3 % річних, 24 315,97 грн інфляційних втрат.

Не погоджуючись із ухваленим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" звернулося до суду із апеляційною скаргою через Електронний суд, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25. Ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в частині 10% від Договору, а саме 409 999,86 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, скаржник зазначає наступне:

- у п 5.1 Договору вказано, що постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що товар, який поставляється по даному Договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2022 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість. Проте доказів надсилання оригіналу листа на фірмовому бланку до суду надано не було. Також не було надано електронних доказів, завірених електронним підписом. У постанові №922/51/20 від 29.01.2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду дійшов висновку, що учасник справи на обґрунтування своїх вимог і заперечень має право подати суду електронний доказ в таких формах: 1) оригінал; 2) електронна копія, засвідчена електронним цифровим підписом; 3) паперова копія, посвідчена в порядку, передбаченому законом. Жодного із цих трьох видів доказів та доказів відправлення такого листа до суду надано не було;

- згідно із пунктом 4.3 Договору, у разі ненадання такого листа покупець має право притримати сплату 10% від Договору до усунення такого порушення. Станом на дату подання цієї апеляційної скарги позивачем такого листа надано не було, тому вважає, що умова для сплати 10% від Договору, а саме 409 999, 86 грн не настала;

- судом першої інстанції неправильно з`ясовані обставини, що мають значення для справи, допущено логічні помилки, при врахуванні таких обставин, що призвело до невідповідності висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 30.05.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 залишено без руху. Запропоновано скаржнику усунути встановлені при поданні апеляційної скарги недоліки протягом 10 днів з дня вручення даної ухвали та надати Північно-західному апеляційному господарському суду належні докази сплати 7 380,00 грн судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції.

09.06.2025 на адресу суду через систему Електронного суду від Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено докази сплати судового збору.

Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 11.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25. Розгляд апеляційної скарги призначено на "01" липня 2025 р. об 10:30 год. у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду за адресою: 33601, м. Рівне, вул. Яворницького, 59, у залі судових засідань №3. Запропоновано учасникам справи у строк до 24.06.2025 надіслати до Північно-західного апеляційного господарського суду письмові відзиви на апеляційну скаргу, в порядку передбаченому ст. 263 ГПК України, та докази надсилання копії відзивів та доданих до них документів іншим учасникам справи.

23.06.2025 на адресу суду від Селянського (фермерського) господарства "С-Іванна" надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому позивач просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 28.04.2025 у справі №924/163/25 залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В судове засідання представники сторін не з`явилися. Про місце, час і дату судового засідання повідомлялися належним чином. Причини неявки не повідомили.

Враховуючи положення ч. 12 ст. 270 ГПК України, відповідно до яких неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи, судова колегія вважає за можливе розглянути подану апеляційну скаргу за відсутності учасників справи.

Судова колегія, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийняття оскаржуваного рішення суду, зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Грейн" (далі - покупець) та Селянським (фермерським) господарством "С-Іванна" (далі - постачальник) 16.07.2024 укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П (далі - договір), згідно з п. 1.1 якого постачальник зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: пшеницю 3-го класу (код товару згідно з УКТ ЗЕД), урожаю 2024 року, надалі іменований як "товар", в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

У п. 2.1 договору визначена кількість, ціна і загальна вартість товару, а саме: назва товару/код УКТ ЗЕД - пшениця 3-го класу (код ), кількість (+/- 10%) - 500,000 тонн, ціна без ПДВ, за одну метричну тонну - 7192,98 грн, сума (+/- 10%) - 4099998,60 грн, в т.ч. ПДВ 503508,60 грн.

Загальна вартість товару складає: 4 099 998,60 (чотири мільйони дев`яносто дев`ять тисяч дев`ятсот дев`яносто вісім гривень 60 копійок) грн +/- 10% в т.ч. ПДВ.

Відповідно до 3.1 договору постачальник поставляє товар покупцеві в заліковій вазі на умовах поставки DАР відповідно до умов ІНКОТЕРМС 2020 - ТОВ "ВВТ Грейн" (адреса: 32101, Хмельницька обл., Ярмолинецький р-н, смт. Ярмолннці, вул. Гагаріна, буд. 44/1), в подальшому - "елеватор поставки", автомобільним транспортом. Базис поставки DАР використовується з урахуванням умов, визначених в цьому договорі.

Строк постачання товару - 22.07.2024 включно. Поставка товару партіями допускається (п. 3.2 договору).

Пунктом 3.5 договору визначено, що датою поставки товару постачальником вважається фактична його передача покупцеві на елеваторі поставки в заліковій вазі та надання покупцю видаткової накладної на товар. Під терміном "залікова вага" розуміється фізична вага товару, зменшена на розрахункову величину маси відхилень від показників якості по вмісту вологи та смітної домішки, які визначені в пункті 6.1. Договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що оплата:

- 86 (вісімдесят шість) % вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та за умови виставлення рахунку після підписання даного договору;

-14 (чотирнадцять) % вартості партії товару протягом 2 (двох) банківських днів, наступних за датою зареєстрованих податкових накладних постачальника. Постачальник має зареєструвати податкові накладні в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

Згідно з п. 4.4 договору оплата товару партіями допускається. За згодою сторін допускається попередня оплата товару.

Відповідно до п. 11.1 договір вступає в силу з моменту підписання і діє до повного виконання зобов`язань сторонами.

Договір підписаний сторонами та скріплений відтисками їх печаток.

На виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П від 16.07.2024 позивач поставив, а відповідач отримав товар (пшеницю 3 класу) на загальну суму 4063098,63 грн, що підтверджується видатковими накладними №23 від 16.07.2024 на загальну суму 241 079,92 грн, №26 від 17.07.2024 на загальну суму 484 455,84 грн, №28 від 18.07.2024 на загальну суму 243 375,92 грн, №29 від 19.07.2024 на загальну суму 241 407,92 грн, №30 від 20.07.2024 на загальну суму 231 731,92 грн, №31 від 21.07.2024 на загальну суму 717 007,75 грн, №32 від 22.07.2024 на загальну суму 484 619,84 грн, №33 від 23.07.2024 на загальну суму 237 471,92 грн, №34 від 24.07.2024 на загальну суму 477 567,84 грн, №35 від 25.07.2024 на загальну суму 470 187,84 грн, №36 від 26.07.2024 на загальну суму 234 191,92 грн.

Матеріали справи містять податкові накладні № 8 від 16.07.2024, № 11 від 17.07.2024, № 12 від 17.07.2024, № 13 від 18.07.2024, № 14 від 18.07.2024, № 18 від 24.07.2024, № 16 від 22.07.2024, № 17 від 23.07.2024, № 19 від 25.07.2024, № 20 від 26.07.2024, які складались позивачем для відображення в податковому обліку операцій за договором поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П від 16.07.2024.

Листом №4/07-2024 від 16.07.2024, який адресований відповідачу, позивач підтвердив, що пшениця 3-го класу (код ), урожаю 2024 року поставлена СФГ "С-Іванна" згідно умов договору поставки сільськогосподарської продукції № 25-07/24П від 16.07.2024 з ТОВ "ВВТ Грейн" є продукцією власного виробництва і вирощена на власних та/або орендованих землях в Хмельницькій області.

Відповідач розрахувався із позивачем за поставлений товар частково на суму 3594264,82 грн, що підтверджується підписаним між сторонами актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2024 - 29.11.2024 між сторонами за договором 25-07/24П.

27.09.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Грейн" та Селянським (фермерським) господарством "С-Іванна" укладено додаткову угоду №27-09 до договору поставки сільськогосподарської продукції № 25-07/24П від 27.09.2024, у п. 1 якої сторони погодили здійснення оплати залишку грошових коштів за цим договором у розмірі 468833,81 грн таким чином: суму у розмірі 468 833,81 грн в строк до 15 жовтня 2024 року включно.

Селянське (фермерське) господарство "С-Іванна" звернулося із позовною зявою, в якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" 497573,01 грн, з яких 468833,81 грн заборгованості, 4423,23 грн 3% річних та 24315,97 грн інфляційних втрат.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідач частково виконав свої зобов`язання щодо оплати отриманого товару всього на суму 3 594 264,82 грн. За актом звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2024 - 29.11.2024 між сторонами за договором №25-07/24П заборгованість ТОВ "ВВТ Грсйн" перед позивачем на 29.11.2024 складає 468833,81 грн. У зв`язку із неналежним виконанням відповідачем договору поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П від 16.07.2024 , позивач звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до приписів частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав і обов`язків, є договори.

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договором поставки товару, регулювання правовідносин за яким здійснюється на підставі норм § 3 глави 54 ЦК України та § 1 глави 30 ГК України.

Відповідно до частини першої статті 265 ГК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з частинами першою, другою статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Положеннями ч.1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускається.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) стаття 610 ЦК України визначає, як порушення зобов`язання.

Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

З матеріалів справи вбачається, що 16.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ВВТ Грейн" та Селянським (фермерським) господарством "С-Іванна" укладено договір поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П, згідно з п. 1.1 якого позивач зобов`язався поставити, а відповідач прийняти та оплатити сільськогосподарську продукцію, а саме: пшеницю 3-го класу, урожаю 2024 року, в кількості, у строки і на умовах, передбачених у цьому договорі.

На виконання умов договору поставки сільськогосподарської продукції №25-07/24П від 16.07.2024 позивач поставив, а відповідач отримав товар (пшеницю 3 класу) на загальну суму 4063098,63 грн, що підтверджується видатковими накладними №23 від 16.07.2024, №26 від 17.07.2024, №28 від 18.07.2024, №29 від 19.07.2024, №30 від 20.07.2024, №31 від 21.07.2024, №32 від 22.07.2024, №33 від 23.07.2024, №34 від 24.07.2024, №35 від 25.07.2024, №36 від 26.07.2024 та податковими накладними № 8 від 16.07.2024, №11 від 17.07.2024, № 12 від 17.07.2024, № 13 від 18.07.2024, № 14 від 18.07.2024, № 18 від 24.07.2024, № 16 від 22.07.2024, № 17 від 23.07.2024, № 19 від 25.07.2024, № 20 від 26.07.2024.

Положеннями ст. 692 ЦК України врегульовано порядок оплати товару за договорами купівлі-продажу, який згідно з ч. 2 ст. 712 ЦК України застосовується також до договорів поставки. Зокрема, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару (ч. 1 ст.692 ЦК України).

Пунктом 4.1 договору було передбачено, що оплата:

- 86 (вісімдесят шість) % вартості кожної партії товару здійснюється покупцем шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок постачальника протягом 2 (двох) банківських днів з моменту надання видаткової накладної (у заліковій вазі), отримання від елеватору реєстрів ТТН на прийняте зерно з визначенням якості по середньодобовому зразку та за умови виставлення рахунку після підписання даного договору;

- 14 (чотирнадцять) % вартості партії товару протягом 2 (двох) банківських днів, наступних за датою зареєстрованих податкових накладних постачальника. Постачальник має зареєструвати податкові накладні в ЄРПН у відповідності до вимог чинного законодавства з наданням покупцю квитанції щодо їх реєстрації, а також правильно заповнені товарно-транспортні накладні.

Як вбачається із акту звірки взаємних розрахунків за період 01.01.2024 - 29.11.2024 між сторонами за договором 25-07/24П, відповідач розрахувався із позивачем за поставлений товар частково на суму 3594264,82 грн.

В подальшому, 27 вересня 2024 року між сторонами укладено додаткову угоду №27-09 до договору поставки сільськогосподарської продукції № 25-07/24П від 27.09.2024, у п. 1 якої сторони погодили здійснення оплати залишку грошових коштів за цим договором у розмірі 468833,81 грн в строк до 15 жовтня 2024 року включно.

Отже, останнім днем для виконання відповідачем свого обов`язку з оплати товару (468833,81 грн) є 15 жовтня 2024 року.

Однак, матеріали справи не містять доказів оплати відповідачем товару в сумі 468 833,81 грн, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення коштів підлягають задоволенню.

Щодо посилань скаржника про те, що умова для сплати 10% від Договору, а саме 409 999, 86 грн, не настала, а відповідач згідно умов договору має право на притримання сплати 10%.

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.04.2024 у справі № 916/101/23 викладено висновок про застосування ст. 594 ЦК України (право притримання), у якому зазначено, що:

- для виникнення у кредитора права притримання необхідна одночасна наявність таких умов: 1) притримання можливе лише щодо чужої речі, тобто речі, на яку право власності належить іншій особі, а не кредитору; 2) кредитор має володіти річчю на законній підставі; 3) кредитор має право притримувати річ боржника, якщо інше не встановлено домовленістю сторін у договорі; 4) існує дійсне прострочене зобов`язання боржника перед кредитором, який притримує річ боржника;

- притримання може використовуватися в договірному зобов`язанні, яке виникло між кредитором і боржником щодо речі, яка стає предметом притримання, а також відповідно до частини другої статті 594 Цивільного кодексу України притриманням речі можуть забезпечуватися інші вимоги кредитора, якщо інше не встановлено договором або законом;

- притриманням може забезпечуватися виконання будь-якого зобов`язання боржника перед кредитором (як договірного, так і позадоговірного);

- зважаючи на широке коло зобов`язань боржника, які можуть забезпечуватися притриманням, та з огляду на неможливість заздалегідь передбачити, за яких саме обставин у боржника може виникнути відповідне зобов`язання, що потребує забезпечення, притримання - це право, а не обов`язок кредитора, скористатися яким, чи ні - цілком залежить від його волі, а тому правочин про притримання належить до односторонніх правочинів, його суб`єктом є кредитор. Такий правочин вчиняється шляхом повідомлення боржника про притримання (частина перша статті 595 Цивільного кодексу України);

- оскільки право на притримання має будь-який кредитор, який правомірно володіє річчю, то право притримання виникає на підставі прямої вказівки статті 594 Цивільного кодексу України за умови повідомлення боржника відповідно до частини першої статті 595 Цивільного кодексу України, і для його реалізації не потрібно домовленості між кредитором та боржником шляхом укладання відповідного двостороннього правочину;

- притримання реалізується тільки тоді, коли кредитор письмово повідомив боржника про фактичні умови застосування притримання та його початок, і таке повідомлення кредитор зробив якомога швидше з моменту виникнення прострочення виконання боржником зобов`язання, проте у будь-якому разі одразу після отримання кредитором першої письмової вимоги боржника (поклажодавця) повернути річ шляхом надання письмової відповіді про застосування притримання. У разі невиконання вказаних умов кредитор зобов`язаний повернути майно боржнику навіть за умови наявності боргу за його зберігання, виготовлення та утримання.

Подібні висновки викладено і у постанові Верховного Суду від 14.05.2024 у справі №922/2786/23.

У даній справі згідно п. 5.1 Договору постачальник зобов`язується надати оригінал листа на фірмовому бланку підприємства, що Товар, який поставляється по даному Договору, є продукцією власного виробництва, постачальник має статус виробника сільськогосподарської продукції у 2024 році та є суб`єктом оподаткування податком на додану вартість.

У випадку порушення постачальником вимог пункту 5.1. цього Договору, покупець має право притримати оплату Товару у розмірі 10% вiд його загальної вартості, до моменту усунення постачальником такого порушення, без застосування до Покупця будь-яких штрафних санкцій (п. 4.2 Договору).

Відповідно до ст. 697 ЦК України договором може бути встановлено, що право власності на переданий покупцеві товар зберігається за продавцем до оплати товару або настання інших обставин. У цьому разі покупець не має права до переходу до нього права власності розпоряджатися товаром, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із призначення та властивостей товару (ч. 1). Якщо покупець прострочив оплату товару, продавець має право вимагати від нього повернення товару. Продавець має право вимагати від покупця повернення товару також у разі ненастання обставин, за яких право власності на товар мало перейти до покупця (ч. 2).

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1). Переданням майна вважається вручення його набувачеві або перевізникові, організації зв`язку тощо для відправлення, пересилання набувачеві майна, відчуженого без зобов`язання доставки. До передання майна прирівнюється вручення коносамента або іншого товарно-розпорядчого документа на майно (ч. 2).

Тобто право власності на товар може переходити від продавця до покупця у момент передачі товару, до цього моменту, або після нього - відповідно до умов договору. Це випливає зі змісту ч. 1 ст. 655, ч. 1 ст. 677, ч. 1 ст. 697 ЦК.

Водночас, за загальним правилом право власності у набувача за договором виникає з моменту передання майна, проте сторони у договорі можуть передбачити й інший момент набуття права власності на майно.

Крім цього, виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (ч. 1 ст. 538 ЦК України).

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими ст. 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч. 3 ст. 538 ЦК України).

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч. 4 ст. 538 ЦК України).

Надання покупцю, який порушив умови договору, такого додаткового захисту в даному випадку порушує розумний баланс між захистом інтересів сторін договору, адже суд має захистити права та інтереси саме тієї сторони, щодо якої відбулося порушення договору (постраждалої сторони), а не тієї, яка порушила договір (порушника).

Отже, права покупця захищені можливістю вимагати у продавця передати йому цей товар у власність.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховно Суду від 28.01.2025 у справі №903/280/24.

Колегія суддів звертає увагу на те, що в договорі не встановлено наявності положень про умови моменту виникнення права власності на поставлений товар, а тому за загальним правилом відповідач набув право власності на товар з моменту його передання постачальником. Відтак, оскільки для виникнення у кредитора права притримання необхідна одночасна наявність такої умови, як - притримання можливе лише щодо чужої речі, тобто речі, на яку право власності належить іншій особі, а не кредитору. Отже, права на притримання у відповідача в даному випадку не виникло.

Водночас, поставлений позивачем товар, відповідно до видаткових накладних, які наявні у матеріалах справи, на суму 468 833,81 грн прийнятий відповідачем без зауважень та заперечень.

Крім того, умовами договору передбачена відповідальність позивача за порушення строків поставки товару, а саме штрафні санкції, а покупець має право вимагати від постачальника зниження ціни на прострочену з поставкою партію Товару або відмовитись від приймання Товару (п. 8.1, 8.2, 8.3 Договору).

Отже, підписання видаткових накладних відповідачем без зауважень та заперечень, з огляду на п. 8.1, 8.2, 8.3 Договору, свідчить про настання у відповідача зустрічного зобов`язання в силу вимог умов договору - оплатити отриманий товар.

Крім того, суд звертає у вагу, що 27.09.2024 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду, у якій сторони погодили здійснення оплати залишку грошових коштів за цим договором у розмірі 468833,81 грн у строк до 15.10.2024 включно.

Також матеріали справи місять підписаний сторонами акт звірки, з якого вбачається, що заборгованість відповідача перед позивачем становить 468 833,81 грн.

Відтак, оскільки заборгованість відповідача становить 468 833,81 грн, підтверджена матеріалами справи, суд дійшов обґрунтованого висновку, що позовна вимога позивача про стягнення 468 833,81 грн є підставною та обґрунтованою, а позов в цій частині підлягає задоволенню.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання скаржника, що позивачем не надано електронних доказів, завірених електронним підписом, оскільки до позовної заяви додано належним чином засвідчені документи.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що позивач неправильно визначив дату початку нарахування 3% річних з огляду на погоджений сторонами у додатковій угоді №27-09 від 27.09.2024 строк оплати (до 15.10.2024 включно).

Перевіривши розрахунок 3% річних, суд встановив, що позивач обґрунтовано заявив до стягнення 4384,80 грн 3% річних за період з 16.10.2024 по 06.02.2025 на суму боргу в розмірі 468833,81 грн.

Перевіривши розрахунок інфляційних втрат в розмірі 24315,97 грн, суд встановив, що останній є арифметично правильним.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на користь позивача 468 833,81 грн заборгованості, 4384,80 грн 3 % річних, 24315,97 грн інфляційних втрат. У стягненні 38,43 грн 3% річних слід відмовити у зв`язку із безпідставністю їх нарахування.

Статтею 276 ГПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вказані обставини, ґрунтуючись на матеріалах справи, апеляційний господарський суд вважає, що рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 ухвалене з повним та всебічним дослідженням обставин, які мають значення для справи, а також з дотриманням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" не підлягає задоволенню.

У зв`язку з відмовою у задоволенні апеляційної скарги та відповідно до ст. 129 ГПК України витрати зі сплати судового збору за її подання покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 269, 270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "ВВТ ГРЕЙН" на рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Хмельницької області від 22.04.2025 у справі №924/163/25 - без змін.

2. Справу №924/163/25 повернути до Господарського суду Хмельницької області.

3. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

Повний текст постанови складений "07" липня 2025 р.

Головуючий суддя Павлюк І.Ю.

Суддя Грязнов В.В.

Суддя Розізнана І.В.