ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/747/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Буракової А.М.

при секретарі судового засідання Чабан А.А.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Мослєм Ахмад Мохамад, м. Харків
до Фізичної особи-підприємця Мірсаабова Мірсамед Міраллам огли, м. Харків
про стягнення 1984405,20 грн.
за участю представників:

позивача - Таш`ян Р.І.

відповідача - Безкровний М.Г.

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець Мослєм Ахмад Мохамад (позивач) звернувся до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Фізичної особи-підприємця Мірсаабова Мірсамед Міраллам огли (відповідач) про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором поставки від 11.10.2022 у розмірі 1984405,20 грн. Також, згідно позову позивач просить суд здійснити розподіл судових витрат.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 11.03.2025 було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати в порядку загального позовного провадження з повідомленням сторін, призначено підготовче засідання.

Рух справи висвітлено у відповідних ухвалах суду.

Відповідач 05.05.2025 за вх.№ 10970 та вх.№ 10972 подав до суду відзив на позовну заяву, згідно якого просить суд відмовити позивачу в позові. При цьому у відзиві на позовну заяву відповідач вказує, що твердження позивача про поставку товару за накладними №417, 418, 419, 420, 421, 423 від 11.10.2022 на виконання договору поставки не відповідають дійсним обставинам, оскільки додані до матеріалів позовної заяви видаткові накладні не містять посилання на договір поставки. Також, у відзиві на позовну заяву відповідач зазначає, що позивач не надав суду доказів, що він намагався виконати положення пункту 7.1 договору та вирішити спір без звернення до суду.

Також, відповідач 12.05.2025 за вх.№ 11469 подав до суду додаткові пояснення, в яких вказує, що позивачем не додано до матеріалів справи товарно-транспортних накладних або інших документів, які підтверджують факт доставки товару покупцеві. Позивач не звертався до відповідача із вимогою оплатити поставлений товар. Відповідач здійснював оплату за товар отриманий за видатковими накладними, також мало місце повернення товару. Згідно договору поставки у відповідача перед позивачем заборгованість за поставлений товар відсутня.

Позивач 12.05.2025 за вх.№ 11521 подав до суду відповідь на відзив, у якій вказує, що факт перебування сторін у договірних відносинах підтверджується належним і допустимим доказом - договором поставки від 11.10.2022, факт підписання якого не заперечується відповідачем. Видаткові накладні №№ 417, 418, 419, 420, 421, 423 виписані на виконання даного договору, що підтверджується підписами сторін на кожній з них. Також, позивач зазначає, що інших договорів між позивачем і відповідачем укладено не було, що також свідчить про передання товару за вищезазначеними видатковими накладними на виконання саме договору поставки від 11.10.2022. Надані позивачем докази (договір поставки та видаткові накладні до нього), які підписані сторонами, є достатніми для встановлення факту невиконання відповідачем свого обов`язку по сплаті заборгованості.

Представник позивача у судовому засіданні 03.07.2025 просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з урахуванням платежів, які відповідач сплачував добровільно у період розгляду справи.

Представник відповідача у судовому засіданні 03.07.2025 просив суд відмовити в задоволенні позову.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

11.10.2022 між ФОП Мослєм Ахмад Мохамад (позивач, продавець) та ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли (відповідач, покупець) було укладено договір поставки (надалі - договір).

Відповідно до п.п. 1.1., 1.2. договору продавець зобов`язується поставляти продукцію (товар) на замовлення узгодженим з покупцем в асортименті, кількості та за ціною, зазначеною в видатковій накладній, що є невід`ємною частиною цього договору. Покупець зобов`язується прийняти товар, поставлений йому у відповідності з п. 1.1. і оплатити його на умовах даного договору.

Згідно п. 2.1.5. договору кожна поставка товару здійснюється на підставі видаткової накладної.

Пунктом 2.2.1. договору було передбачено, що оплата за товар здійснюється покупцем в гривні після реалізації товару та отримання коштів за товар від третіх осіб згідно умов договорів протягом 15-70 календарних днів. В будь-якому випадку покупець зобов`язаний сплатити кошти за 70-80 % отриманого товару не пізніше 7 місяців з моменту поставки товару. Решта 20-30 % від отриманого товару покупець може просити додатково ще 180 днів відстрочення за взаємною згодою сторін.

У п. 4 договору було зазначено, що датою поставки вважається дата, зазначена в накладній.

Згідно позову позивач вказує, що на виконання цього договору позивач поставив відповідачу продукцію згідно наступних видаткових накладних:

- за видатковою накладною № 417 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (олівці для очей, олівці для губ) на загальну суму 447090,00 грн.;

- за видатковою накладною № 418 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (косметичні та манікюрні вироби) на загальну суму 390741,86 грн.;

- за видатковою накладною № 419 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (косметичні та манікюрні вироби) на загальну суму 790615,12 грн.;

- за видатковою накладною № 420 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (олівці з блискітками для губ) на загальну суму 67737,60 грн.;

- за видатковою накладною № 421 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (олівці для губ, олівці для очей, олівці з блискітками для губ) на загальну суму 198184,62 грн.;

- за видатковою накладною № 423 від 11.10.2022 ФОП Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли отримав від ФОП Мослема Ахмада Мохамада товар (блиск для губ) на загальну суму 90036,00 грн.

Таким чином, позивач вказує, що відповідач отримав від нього товар за договором на суму 1984405,20 грн. Після поставки обумовленого товару відповідач жодних коштів не сплатив, посилаючись на складнощі з його реалізацією.

Враховуючи наведені обставини позивач звернувся до суду з відповідним позовом.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам, з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог, суд виходить з наступного.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, відповідно до статті 11 ЦК України є, зокрема, договори. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є укладання господарського договору та іншої угоди, що передбачені законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Згідно із ч. 1 ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Зазначене також кореспондується зі ст.ст. 525, 526 ЦК України відповідно до яких зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 статті 193 ГК України встановлено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У відповідності до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Частиною 2 вказаної статті передбачено, що до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття, покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. У разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Тобто, законодавець покладає на постачальника обов`язок здійснити поставку товару, а споживач зобов`язаний його прийняти і оплатити.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було поставлено відповідачу товар на загальну суму 1984405,20 грн. згідно наступних видаткових накладних: № 417 від 11.10.2022, № 418 від 11.10.2022, № 419 від 11.10.2022, № 420 від 11.10.2022, № 421 від 11.10.2022 та № 423 від 11.10.2022.

В матеріалах справи відсутні докази укладання між сторонами інших договорів поставки. Також, в матеріалах справи відсутні докази поставки позивачем відповідачу товару за іншими видатковими накладними.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

У відповідності до статей 76-79 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 ГПК України свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

За результатами аналізу всіх наявних у справі доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази, надані позивачем на підтвердження факту поставки товару позивачем відповідачу на суму 1984405,20 грн. за договором поставки від 11.10.2022 - видаткові накладні: № 417 від 11.10.2022, № 418 від 11.10.2022, № 419 від 11.10.2022, № 420 від 11.10.2022, № 421 від 11.10.2022 та № 423 від 11.10.2022, є достатньо вірогідними.

Європейський суд з прав людини у справі Мантованеллі проти Франції звернув увагу суду на те, що одним із складників справедливого судового розгляду у розумінні ст.6 Конвенції Про захист прав людини і основоположних свобод є право на змагальне провадження.

При цьому, всупереч вимогам статей 13, 74 ГПК України, відповідач доводів позивача та факту порушення ним зобов`язань за договором не спростував, доказів оплати за товар за договором на загальну суму 1984405,20 грн. суду не надав.

Разом з цим, суд зазначає, що в матеріалах справи містяться докази сплати відповідачем позивачу в процесі розгляду справи 568720,46 грн. заборгованості за видатковими накладними № 418 від 11.10.2022, № 419 від 11.10.2022 (платіжні інструкції: № 858 від 23.04.2025, № 872 від 01.05.2025, № 874 від 15.05.2025, № 887 від 23.05.2025, № 14 від 14.06.2025, № 23 від 20.06.2025, № 25 від 27.06.2025, № 26 від 27.06.2025 та № 36 від 01.07.2025) та 29766,08 грн. судового збору (платіжна інструкція № 37 від 01.07.2025), що свідчить про підтвердження відповідачем наявності правовідносин між сторонами за договором поставки від 11.10.2025. Також, наявність правовідносин між сторонами за спірним договором підтверджується вчиненням відповідачем певних дій під час розгляду справи направлених на укладання між сторонами мирової угоди у справі.

За таких обставин факт порушення відповідачем зобов`язань за договором судом встановлений та по суті відповідачем не спростований.

Щодо посилань відповідача на те, що позивач не скористався процедурою досудового врегулювання спору, та те, що мало місце повернення товару за договором на суму 661936,20 грн., суд зазначає, що дані посилання відповідача відхиляються судом, оскільки позивач мав право звернутися до суду з відповідним позовом минаючи стадію досудового врегулювання спору, та тим, що наданий відповідачем скриншот переписки за період 11.08.2024 - 11.11.2024, товарно - транспортна накладна № 42530 від 24.10.2023 та договір про надання послуг відповідального зберігання від 01.05.2022, укладений між ТОВ "Скай" та відповідачем, не підтверджують факт повернення відповідачем позивачу товару за договором на суму 661936,20 грн.

Ураховуючи вищевикладене, те, що відповідачем в процесі розгляду справи було сплачено позивачу 568720,46 грн. заборгованості та 29766,08 грн. судового збору, та те, що в матеріалах справи відсутні докази сплати відповідачем позивачу 1415684,74 грн. заборгованості за договором, господарський суд приходить до висновку про наявність підстав для закриття провадження у справі в частині стягнення 568720,46 грн. заборгованості та 29766,08 грн. судового збору на підставі п.2 ч.1 ст. 231 ГПК України, та задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача 1415684,74 грн. заборгованості.

При цьому суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод.

У справі "Руїз Торіха проти Іспанії" ЄСПЛ вказав, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають в достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися у світлі обставин кожної справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 124, 129 Конституції України, ст.ст. 2, 4, 11, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 86, 91, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Провадження у справі № 922/747/25 в частині стягнення з Фізичної особи-підприємця Мірсаабова Мірсамед Міраллам огли на користь Фізичної особи-підприємця Мослєм Ахмад Мохамад 568720,46 грн. заборгованості та 29766,08 грн. судового збору - закрити.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Мірсаабова Мірсамед Міраллам огли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Фізичної особи-підприємця Мослєм Ахмад Мохамад ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 1415684,74 грн. заборгованості.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

УЧАСНИКИ СПРАВИ:

Позивач: Фізична особа-підприємець Мослєм Ахмад Мохамад ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач: Фізична особа-підприємець Мірсаабов Мірсамед Міраллам огли ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1 ).

Повне рішення складено "11" липня 2025 р.

Суддя А.М. Буракова

Справа № 922/747/25