ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

10.07.2025м. СумиСправа № 910/4305/25
Господарський суд Сумської області у складі

судді Резніченко О.Ю.,

розглянув без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами у порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи

за позовом: Компанії Byrass Consultants Limited,

до відповідача: Джибу Валентини Олександрівни

про стягнення 28399 грн 86 коп.

Стислий виклад позицій сторін по справі. Заяви, які подавались сторонами. Процесуальні дії, які вчинялись судом.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом, у якому просить стягнути з відповідача 28399 грн 86 коп., що еквівалентно 684,56 доларів США, заборгованості з орендної плати по договору оренди №04/01, укладеному між сторонами 01.04.2018, а також судові витрати по справі.

Відповідно до ухвали Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 матеріали справи №910/4305/25 передано за підсудністю до Господарського суду Сумської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.05.2025 справу №910/4305/25 призначено судді Резніченко О.Ю.

Судом 28.05.2025 було зроблено запити та отримано відповіді:

- з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань №1422883, з якої вбачається, що підприємницьку діяльності відповідача припинено 18.07.2019.

- з Єдиного державного демографічного реєстру №1422906, з якої вбачається, що Джибу Валентина Олександрівна була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , з 03.04.1987 по 04.05.2023.

Відповідно до ухвали від 03.06.2025 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відповідач відзив на позовну заяву до суду не надав, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до ч. 9 ст. 165 ГПК України.

Суд звертає увагу, що справа розглянута 10.07.2025, оскільки з 18.06.2025 по 04.07.2025 включно суддя Резніченко О.Ю. знаходилась у відпустці, що позбавило суддю можливості дослідити матеріали справи та ухвалити рішення. Тому рішення ухвалене, а текст рішення підготовлено та підписано негайно після виходу судді з відпустки.

Пункт 1 частими 1 статті 20 Господарського процесуального кодексу України закріплює, що господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких с фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи підприємці.

У пунктах 4.17. - 4.23. постанови від 13.02.2019 по справі № 910/8729/18 Велика Палата Верховного Суду роз`яснила, що відповідно до статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність. Господарська діяльність, що здійснюється з метою одержання прибутку, є підприємництвом, а суб`єкти підприємництва - підприємцями.

Згідно із частиною першою статті 128 Господарського кодексу України громадянин визнається суб`єктом господарювання у разі здійснення ним підприємницької діяльності за умови державної реєстрації його як підприємця без статусу юридичної особи відповідно до статті 58 цього Кодексу.

За частиною першою статті 173 ГК України зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або відмовитися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку, є господарським зобов`язанням.

За положеннями статті 51 Цивільного кодексу України до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Відповідно до статті 52 Цивільного кодексу України фізична особа-підприємець відповідає за зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення.

За змістом статей 51, 52, 598-609 Цивільного кодексу України, статей 202-208 Господарського кодексу України, частини восьмої статті 4 Закону України від 15 травня 2003 року N 755-ІV "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" у випадку припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця (із внесенням до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію такого припинення) її зобов`язання (господарські зобов`язання) за укладеними договорами не припиняються, а продовжують існувати, оскільки вона як фізична особа не перестає існувати та відповідає за своїми зобов`язаннями, пов`язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном.

Згідно з інформацією з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підприємницьку діяльність ФОП Джибу В.О. припинено 18.170.2019.

Отже, відповідно до вказаних змін, з 15.12.2017 року господарські суди мають юрисдикцію щодо розгляду спорів, в яких стороною є фізична особа, яка на дату подання позову втратила статус суб`єкта підприємницької діяльності, якщо ці спори пов`язані, зокрема, з підприємницькою діяльністю, що раніше здійснювалась зазначеною фізичною особою, зареєстрованою підприємцем.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2018 року у справі № 338/180/17, а також у постанові Верховного суду від 27.02.2019 у справі № 724/38/18.

Як вбачається з матеріалів справи, спір у даній справі виник щодо неналежного виконання відповідачем договору оренди від 01.04.2018, укладеного між позивачем та ФОП Джибу Валентиною Олександрівною.

Таким чином, правовідносини сторін виникли з виконання правочину (договору оренди) у господарській діяльності.

Щодо цього питання, Верховний Суд в постанові по справі № 910/8729/18 від 13.02.2019 року роз`яснив, що з дати набрання чинності ГПК України в редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» одним із критеріїв віднесення справ до господарської юрисдикції визначено наявність між сторонами саме господарських правовідносин, а також впроваджено підхід щодо розмежування юрисдикції залежно від предмета правовідносин, а не лише від суб`єктного складу сторін.

Отже, враховуючи вищезазначене, спір у даній справі розглядається за правилами господарського судочинства.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.04.2018 року між Позивачем та Фізичною особою підприємцем ДЖИБУ Валентиною Олександрівною укладено Договір оренди № 04/01 (надалі Договір) відповідно до умов п. 1.1. якого, орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове, строкове, платне користування нерухоме майно, а саме: приміщення, яке розташоване за адресою: Сумська область, Кролевецький район, м.Кролевець, вул. Комуністична, буд. 1/11, загальною площею 74,1 м. кв. (далі орендоване майно) для використання його орендарем.

Згідно з пунктом 2.1. Договору орендодавець протягом 5 (п`яти) робочих днів з дня підписання даного договору передає, а орендар приймає у користування орендоване майно, що оформлюється Актом приймання-передавання орендованого майна, який підписується сторонами. З цього моменту починається обчислення строку оренди за цим договором.

Відповідно до умов пункту 3.1. Договору за користування орендованим майном орендар сплачує щомісячно орендодавцеві орендну плату в українській національній валюті гривні по курсу долара США у відношенні до української гривні.

Пунктом 3.2. Договору сторони погодили та визначили, що протягом 5 (п`яти) банківських днів після дати підписання сторонами цього договору, орендар має сплатити орендодавцю орендну плату за перший місяць оренди, що складає суму в гривні, еквівалентну 185 (ста вісімдесяти п`яти) доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ.

Крім того, протягом 5 (п`яти) банківських днів після дати підписання сторонами договору, орендар має сплатити орендодавцю гарантійний платіж, що складає суму в гривні, еквівалентну 185 (ста вісімдесяти п`яти) доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ.

Протягом всього строку дії договору, сума гарантійного платежу орендаря має дорівнювати розміру орендної плати за 1 (один) місяць строку оренди. У будь-якому випадку курс долара США у відношенні до української гривні не може бути меншим офіційного валютного курсу станом на день здійснення оплати.

Пунктом 3.3. Договору сторони погодили, що гарантійний платіж, повністю внесений орендарем, зараховується в рахунок оплати орендної плати за останній місяць строку оренди по курсу долара США у відношенні до української гривні на момент виникнення зобов`язань у орендаря щодо оплати гарантійного платежу, при цьому сума орендної плати за останній місяць оренди, не покрита гарантійним платежем, підлягає оплаті в загальному порядку, передбаченому договором.

У випадку розірвання та/або припинення договору, гарантійний платіж або будь-яка решта такого підлягає зарахуванню в рахунок оплати орендної плати за останній місяць строку оренди.

Пунктом 3.7 Договору передбачено, що загальна сума орендної плати в місяць за цим Договором складає суму в гривні еквівалентну 185 (ста вісімдесяти п`яти) доларам США по курсу долара США у відношенні до української гривні без ПДВ, і визначається згідно умов цього Договору.

Умовами пункту 3.12. Договору сторони передбачили, що орендна плата, плата за послуги з утримання орендованого майна, гарантійний платіж та будь-які інші платежі, що підлягають сплаті орендарем орендодавцю за договором, вважаються внесеними та сплаченими належним чином та у повному обсязі тільки за умови своєчасної та повної оплати суми такого платежу, передбаченої умовами Договору.

Пунктом 3.13. Договору сторони погодили, що орендна плата вноситься орендарем щомісячно шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок орендодавця в період з 01 по 05 числа поточного місяця.

Згідно з пунктом 4.1. п.п. 4.1.2. Договору орендар зобов`язується своєчасно та у повному обсязі сплачувати орендну плату та інші платежі визначені договором.

Відповідно до Акту приймання-передавання орендованого майна від 15.04.2018 року Орендодавець передав, а орендар прийняв орендоване майно, а саме: приміщення, яке розташоване за адресою: Сумська область, Кролевецький район, м. Кролевець, вул. Комуністична, буд. 1/11, загальною площею 74,1 м. кв. Сторони погодили, що орендоване майно передається у належному стані разом із обладнанням (інвентарем), що визначений згідно переліку (а.с. 8).

Позивач повідомив відповідача про розірвання з 12.11.2018 договору оренди (претензія від 06.11.2018 №268/2 а.с. 27).

Позивач вважає, що у відповідача виникла заборгованість за договором у зв`язку із невиконанням зобов`язання щодо повної та своєчасної оплати орендно/ плати у розмірі 28399 грн 86 коп. (еквівалент 684,56 дол. США) за період з 20.04.2018 по 05.07.2018. Позивач 06.08.2018 направив на адресу відповідача претензію №240/2 (а.с.26) з вимогою погасити зазначену заборгованість.

Відповідач заборгованість не погасив, тому позивач був змушений звернутися до суду із цим позовом.

Правовідносини, що виникли між сторонами за договором за правовою природою є договором оренди.

Відповідно до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Приписами частини 1 статті 284 ГК України унормовано, що істотними умовами договору оренди є: об`єкт оренди (склад і вартість майна з урахуванням її індексації); строк, на який укладається договір оренди; орендна плата з урахуванням її індексації; порядок використання амортизаційних відрахувань; відновлення орендованого майна та умови його повернення або викупу.

Укладаючи та підписуючи договір №04/01 від 01.04.2018 року, сторони чітко визначили та погодили всі істотні умови договору, взаємні права та обов`язки кожної із сторін, а також відповідальність сторін у разі порушення умов договору.

Згідно з ч. 1 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму.

Частиною 5 ст. 762 ЦК України установлено, що плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Матеріалами справи підтверджується факт укладення договору сторонами та факт передачі майна за договором у користування відповідачу.

Протягом користування у відповідача виник обов`язок щодо своєчасної сплати орендної плати, а саме: протягом 5 банківських днів після Дати підписання Сторонами Договору оренди з урахуванням пункту 3.2. Договору відповідач мав заплатити на рахунок 370 доларів США, яка складається з 111 (ста одинадцяти) доларів США - податок на репатріацію та 259 (двісті п`ятдесяти дев`яти) доларів США - оренда.

Натомість відповідач лише заплатив в бюджет держави Україна податок на репатріацію у гривні, що еквівалентна 55,44 долара США.

05.06.2018 року та 05.07.2018 року відповідач мав заплатити на рахунок відповідача орендний платіж у розмірі по 185 доларів США, але ні 05.06.2018 року, ні 05.07.2018 року відповідач не заплатив орендні платежі, а також в цей період не погасив заборгованість, що виникла 08.04.2018 року.

Таким чином у відповідача перед позивачем борг виник у період з 08 квітня 2018 року по 05.07.2018 року у сумі 684,56 дол. США.

Позивач надав суду розрахунок суми заборгованості (а.с. 32), пояснення щодо розрахунку (а.с. 88).

Відповідно до умов договору гарантійний платіж та орендна плата сплачуються у гривні в еквіваленті долару США по курсу долара до української гривні без ПДВ.

На дату подання позову (28.03.2025) курс долара НБУ становив 41,4863 грн за 1 долар. Тому заборгованість відповідача становить 28399 грн 86 коп.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Також ч.ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідач належними та допустимими доказами не спростував вимоги позивача, тому суд вважає позов обґрунтованим та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Розподіл судових витрат між сторонам.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи те, що судом позовні вимоги задоволені, то на відповідача покладаються витрати позивача зі сплати судового збору в розмірі 3028 грн 00 коп.

Керуючись ст. ст.123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 ГПК України, суд

В И Р І Ш И В :

1. Позовні вимоги Компанії Byrass Consultants Limited до Джибу Валентини Олександрівни про стягнення 28399 грн 86 коп. задовольнити повністю.

2. Стягнути з Джибу Валентини Олександрівни ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Компанії Byrass Consultants Limited (1660, Cyprus, Nicosia, Karpenisi str., 30) 28399 грн 86 коп. заборгованості з орендної плати, 3028 грн 00 коп. витрат по сплаті судового збору.

3. Видати Компанії Byrass Consultants Limited наказ після набрання рішенням законної сили.

4. Відповідно до ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Згідно з ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повні реквізити сторін зазначені у п. 2 резолютивної частини даного рішення.

Оскільки з 18.06.2025 по 04.07.2025 включно суддя Резніченко О.Ю. знаходилась у відпустці, повне судове рішення складено 10.07.2025.

Суддя О.Ю. Резніченко