ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025м. ДніпроСправа № 904/1110/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Матійчук К.Ю., розглянув спір

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, м. Чернігів

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград дніпропетровської області

про стягнення 1 121 167,40 грн.

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 1 121 167,40 грн., що складають суму грошових коштів за невикористані скретч-картки, передані Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" за договором № СК4/835-В/355 про закупівлю товарів від 07.11.2024.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору № СК4/835-В/355 про закупівлю товарів від 07.11.2024 в частині відпуску на АЗС постачальника 20 060 л бензину А-95 та 1 200 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0004/0002277 від 15.11.2024 та специфікації № 0004/0002277-С.

У межах визначеного законом строку відповідачу була надана можливість скористались своїм правом на подання відзиву з документальним обґрунтуванням.

Відповідач відзив на позов не надав, проте, останній був належним чином повідомлений дату, час та місце розгляду справи № 904/1110/25, що підтверджується залученими до матеріалів справи довідками про доставку електронного листа (ухвал суду про відкриття провадження у справі від 01.04.2025, про відкладення підготовчого засідання від 29.04.2025, про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 27.05.2025) до електронного кабінету ТОВ "Тенегія" 02.04.2025 00:34, 07.05.2025 16:44 та 27.05.2025 21:04 відповідно.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 18.03.2025 позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області залишено без руху у зв`язку з тим, що остання подана без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

27.03.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, у зв`язку з чим господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1110/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.04.2025, про що постановлено ухвалу від 01.04.2025.

16.04.2025 через систему "Електронний суду" до суду від позивача надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника останнього.

Ухвалою від 29.04.2025 господарським судом відкладено підготовче засідання до 27.05.2025.

08.05.2025 через систему "Електронний суду" до суду від позивача надійшло клопотання про проведення засідання без участі представника останнього.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим господарський суд завершив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 01.07.2025, про що постановив ухвалу від 27.05.2025.

У судове засідання, що відбулося 01.07.2025, представники сторін не з`явились.

03.06.2025 через систему "Електронний суду" до суду від позивача надійшло клопотання про проведення судового засідання 01.07.2025 без участі представника останнього.

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

01.07.2025 у судовому засіданні ухвалено рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № СК4/835-В/355 про закупівлю товарів від 07.11.2024 в частині відпуску на АЗС постачальника 20 060 л бензину А-95 та 1 200 л дизельного палива за отриманими скретч-картками відповідно до видаткової накладної № 0004/0002277 від 15.11.2024 та специфікації № 0004/0002277-С.

07.11.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (далі постачальник, відповідач у даній справі) та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі замовник, позивач у даній справі) укладено договір № СК4/835-В/355 про закупівлю товарів (далі договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору постачальник приймає на себе зобов`язання передати замовнику у власність бензин А-95 в талонах (скретч-картках) по 10 л та дизельне паливо в талонах (скретч-картках) по 10 л (код за ЄЗС ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти), далі - товар, а замовник - сплатити і прийняти вказаний товар.

Найменування товару: бензин А-95, одиниця вимірювання: літр, кількість: 21 000, ціна з урахуванням ПДВ, грн./літр: 52,99, сума з ПДВ, грн.: 1 112 790,00; дизельне паливо, одиниця вимірювання: літр, кількість: 1 200, ціна з урахуванням ПДВ, грн./літр: 48,49, сума з ПДВ, грн.: 58 188,00. Усього без ПДВ: 975 815,00 грн., ПДВ: 195 163,00 грн.

Відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (талони або скретч-картки по 10 літрів) на отримання товару відповідно до Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 № 1442 (пункт 1.3. договору).

У пункті 2.1. сторонами узгоджено, що товар вважається переданим постачальником і прийнятим замовником по кількості і якості з моменту отримання товару згідно умов договору.

Пунктом 3.1. договору встановлено його ціну, яка становить 1 170 978,00 грн., у тому числі ПДВ - 195 163,00 грн.

Згідно з пунктом 4.1. договору оплата товару здійснюється замовником шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника.

Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару, оплата якої здійснена на інші реквізити (пункт 4.2. договору).

Відповідно до пункту 4.3. договору оплата товару здійснюється замовником в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника в день виписки рахунку-фактури та накладної на товар. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та накладній і дійсна тільки протягом дня їх виписки.

Строк поставки товару - до закінчення терміну дії довірчого документу (пункт 5.1. договору).

У пункті 5.2. договору сторони погодили місце поставки (передачі) товару, а саме, передача замовнику товару за цим договором здійснюється постачальником на АЗС шляхом заправки автомобілів замовника при пред`явленні довіреними особами замовника скретч-карток (талонів) (підпункт 5.2.1.); скретч-картка (талон) є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках (талонах) вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати замовнику товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (талоні) (підпункт 5.2.2.).

Умови постачання товару - самовивезення. Замовник зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі (пункт 5.3. договору).

Пунктом 6.1. договору встановлено, що замовник зобов`язаний: своєчасно та в повному обсязі сплачувати кошти за поставлений товар; приймати поставлений товар згідно накладної на товар.

У пункті 6.3. договору визначено, що постачальник зобов`язаний: забезпечити поставку товару у строки, встановлені цим договором; забезпечити поставку товару, якість якого відповідає умовам, установленим розділом 2 цього договору.

У разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим договором (пункт 7.1.).

Відповідно до пункту 11.1. договору останній вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін.

Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 11.1., та діє до 31.12.2024 (пункт 11.2.).

Доказів пролонгації спірного договору матеріали не містять.

В той же час, слід зазначити про те, що згідно зі статтями 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом; зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 631 Цивільного кодексу України та частиною 7 статті 180 Господарського кодексу України передбачено, що строком дії господарського договору є час, впродовж якого існують господарські зобов`язання сторін, що виникли на основі цього договору. Закінчення строку дії господарського договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17 зазначила про те, що закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, частиною першою статті 202 Господарського кодексу України такою підставою є виконання, проведене належним чином.

Відповідно, зобов`язання сторін, передбачені спірним договором, не були припинені.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем у листопаді 2024 поставлено позивачеві товар (бензин A-95 у кількості 21 000 л та дизпаливо в кількості 1 200 л в талонах (скретч-картках)) на загальну суму 1 170 978,00 грн., що підтверджується підписаними сторонами видатковою накладною від 15.11.2024 № 0004/0002277 (ціна 1 л бензина A-95 складає 52,99 грн. з ПДВ, ціна 1 л дизпалива - 48,49 грн.) та специфікацією № 0004/0002277-С із зазначенням номерів скретч-карток на отримання бензину А-95 по 10 л в кількості 2 000 шт. та 20 л в кількості 50 шт., дизпалива по 20 л в кількості 60 шт.

Позивачем, в свою чергу, здійснено розрахунки за поставлений позивачем товар (бензин А-95 та дизпаливо в талонах (скретч-картках)), що підтверджується залученою до матеріалів справи платіжною інструкцією № 4871 від 15.11.2024 на суму 1 170 978,00 грн.

У видатковій накладній від 15.11.2024 № 0004/0002277 зазначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Звертаючись з даним позовом до суду Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області зазначає про те, що з середини грудня 2024 відсутнє паливо на АЗС відповідача, про що свідчить, зокрема, лист Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" від 10.01.2025.

Так, за твердженням позивача, в результаті припинення відпуску пального у нього залишилися невикористаними скретч-картки на поставку бензину А-95 у кількості 20 060 л на загальну суму 1 062 979,40 грн. та дизпалива в кількості 1 200 л на загальну суму 58 188,00 грн. Всього на загальну суму 1 121 167,40 грн.

До матеріалів справи позивачем залучено невикористані скретч-картки на отримання товару (бензину А-95 та дизельного палива), які не містять посилань на термін дії довірчих документів, що свідчить про необмежений строк для їх використання.

Вказує позивач і про те, що його підприємство звернулось до відповідача із листом № 2500-0803-8/9130 від 06.02.2025, в якому ГУ ПФУ у Чернігівськкій області просило передати недоотриману кількість товару (бензину А-95 та дизельного палива в талонах (скретч-картках)) або обміняти на талони партнерських автозаправних станцій, або повернути сплачені грошові кошти за недоотриману кількість товару.

Вказана вимога залишилась ТОВ "Тенегія" без відповіді та належного реагування, що і стало причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини 1, пункту 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.

Статтею 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частиною першою статті 626 Цивільного кодексу України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з частиною першою статті 175 Господарського кодексу України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму (частини 1, 2 статті 712 Цивільного кодексу України).

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, у видатковій накладній від 15.11.2024 № 0004/0002277 зазначено, що відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-карти) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами", затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1442 від 20.12.1997. Скретч-карта є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати одержувачу товар іншої марки чи в іншій кількості, ніж зазначено в скретч-карті.

Аналогічні умови містять також пункт 1.3., підпункти 5.2.1., 5.2.2. пункту 5.2. спірного договору.

Тобто, придбаний позивачем товар (бензин А-95 у кількості 20 060 л та дизпаливо у кількості 1 200 л) за спірним договором по факту перебуває у відповідача і його передача здійснюється шляхом заправлення автомобілів позивача після пред`явлення довірчих документів (скретч-карток).

Згідно з частинами першою, другою статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу. У разі невиконання покупцем обов`язку щодо попередньої оплати товару застосовуються положення статті 538 цього Кодексу. Якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Зі змісту зазначеної норми права випливає, що умовою її застосування є неналежне виконання продавцем свого зобов`язання зі своєчасного передання товару покупцю. У разі настання такої умови покупець має право діяти альтернативно: або вимагати передання оплаченого товару від продавця, або вимагати повернення суми попередньої оплати. Можливість обрання певно визначеного варіанта правової поведінки боржника є виключно правом покупця, а не продавця. Отже, волевиявлення щодо обрання одного з варіантів вимоги покупця має бути вчинено ним в активній однозначній формі такої поведінки, причому доведеної до продавця.

Оскільки, законом не визначено форму пред`явлення такої вимоги покупця, останній може здійснити своє право будь-яким шляхом: як шляхом звернення до боржника з претензією, листом, телеграмою тощо, так і шляхом пред`явлення через суд вимоги у визначеній законом процесуальній формі - формі позову.

Зазначена позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27.08.2019 у справі № 911/1958/18.

Поданий позов є належним способом реалізації права позивача на повернення суми попередньої оплати в разі не передачі товару.

Відповідно до частини першої статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Статтею 76 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Доказів виконання зобов`язання щодо здійснення поставки товару шляхом видачі (заправки) з АЗС вказаного у спірних довірчих документах (скретч-картках у кількості 1 906 шт. номіналом по 10 літрів та у кількості 50 шт. номіналом 20 літрів бензину А-95 на 20 060 літрів пального у загальній сумі 1 062 979,40 грн.; скретч-картках у кількості 60 шт. номіналом по 20 літрів дизпалива на 1 200 літрів пального у загальній сумі 58 188,00 грн.) об`єму і марки товару відповідач на момент розгляду спору не надав.

Не надано останнім і доказів повернення позивачеві сплачених у якості передоплати за товар грошових коштів у розмірі 1 121 167,40 грн.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, господарський суд зазначає про таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Ціна позову у даній справі становить 1 121 167,40 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 13 454,01 грн. (1 121 167,40 грн. * 1,5% * 0,8).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 16 682,97 грн. відповідно до платіжної інструкції № 1091 від 11.03.2025.

У статті 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (частина 1 зазначеної вище статті).

Таким чином, позивачу із Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір в сумі 3 228,96 грн. (16 682,97 грн. - 13 454,01 грн.), який надмірно сплачено при зверненні з позовом до суду, в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір", за відповідною заявою (відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зі змінами).

Розподіл судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статями 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська обл., Павлоградський р-н, місто Павлоград, вул.Соборна, будинок 99, ) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (14005, Чернігівська обл., місто Чернігів, ВУЛИЦЯ П`ЯТНИЦЬКА, будинок 83-А, ) 1 121 167,40 грн. - основного боргу та 13 454,01 грн. - судового збору.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 1 134 621,41 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 11.07.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко