ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 911/1470/25

Господарський суд Житомирської області у складі судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Газаровій Є.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Мітченко К.В., юрисконсульт, посадова інструкція від 24.04.2023 №35-05/1-3 ( в режимі відеоконференції)

від відповідача: Данилюк Д.В., адвокат, ордер серії АА №1593886 від 23.06.2025 ( в режимі відеоконференції)

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД

про стягнення 130 600, 07 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області відповідно до ухвали від 29.05.2025 розглянув справу за позовом Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення 130 600, 07 грн за правилами спрощеного позовного провадження

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу від 02.06.2025 надіслано сторонам у їх електронні кабінети 02.06.2025 о 14:19.

Суд ухвалою від 30.06.2025 відклав стадію ухвалення та проголошення судового рішення на 10.07.2025 о 16:00.

Згідно довідки про доставку електронного листа, ухвалу від 30.06.2025 було надіслано сторонам у їх електронні кабінети 30.06.2025 о 21:09 та, з урахуванням норм абз. 2 п. 5 ч. 6 ст. 242 ГПК України, вважається врученою 01.07.2025.

В судовому засіданні 10.07.2025 Суд оголосив вступну та резолютивну частини рішення про відмову у позові.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позивач Державне підприємство "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення 130 600, 07грн, з яких: 50 965, 20грн основного боргу, 56 403, 80грн пені, 4 501, 69грн 3% річних, 18 729, 38грн інфляційних втрат (тут і далі за текстом - Позивач, Відповідач, Суд).

В обґрунтування фактичних підстав позову Позивач доводить, що відповідно до змін до Стандартної угоди ІАТА, внесених Додатковою угодою №20 від 10.07.2020, Обслуговуюча компанія надає Перевізнику послугу з розміщення (базування) повітряних суден (ПС) (тут і далі за текстом - базування ПС) без закріплення за конкретним номером стоянки. Ціна/вартість базування ПС за місяць по типам повітряних суден становить (в гривнях, без ПДВ): 1. В734 - UR - COQ - 14 157, 00грн; 2. В735 - UR - СТD - 14 157, 00грн; 3. інші ПС з МЗВ від 50 до 90 тон включно - 14 157, 00 грн. Вартість встановлена за кожний календарний місяць або його частину та стягується в повному обсязі незалежно від фактичного часу перебування повітряного судна в аеропорту базування протягом календарного місяця.

Позивач у позові зазначає, що інформацію про базування повітряного судна Перевізника, Перевізник надає Обслуговуючій компанії шляхом направлення офіційного листа за 3 (три) робочі дні до прибуття повітряного судна (ПС). Сторони домовились, що лист Перевізника буде вважатися підтвердженням базування ПС Перевізника і невід`ємною частиною цього Додатку та підставою для виникнення у Обслуговуючої компанії зобов`язань виставити рахунки Перевізнику за базування згідно з Інформацією, зазначеною в листі, а у Перевізника сплачувати такі рахунки Обслуговуючої компанії за цінами, що встановлені даним Додатком, якщо Обслуговуюча компанія не відмовила Перевізнику в базуванні ПС письмово.

Інформацію про припинення базування ПС Перевізник надає Обслуговуючій компанії шляхом направлення офіційного листа до останнього робочого дня місяця, в якому ПС припинило базування. Сторони домовились, що лист Перевізника про припинення базування ПС буде вважатися невід`ємною частиною цього Додатку та підставою для Обслуговуючої компанії не нараховувати плату за базування для визначеного у листі ПС.

У разі відсутності такої інформації оплата за базування цього повітряного судна стягується в повному розмірі згідно з умовами даного Додатку.

У позові Позивач стверджує, що на підставі умов Додатку у редакції Додаткової угоди №20, Відповідач направив Позивачу лист від 17.06.2021 №573 (вх. №01-16/3242 від 18.06.2021), яким повідомив останнього що ПС Boeing 737-300 прилетів до Міжнародного аеропорту "Бориспіль" для виконання регулярних рейсів авіакомпанії та просив включити вищевказане ПС до реєстру літаків Відповідача, які базуються на території МА "Бориспіль" з червня 2021.

Позивач у позові доводить, що 06.07.2022 о 18:36 на його електронну пошту надійшов лист від Відповідача за №126 від 06.06.2022, зареєстрований 07.07.2022, в якому Відповідач повідомив, що повітряне судно Boeing 737-300 20.02.2022 вилетів з аеропорту Бориспіль. У вказаному листі Відповідач зазначає, що не міг вчасно передати (надіслати) листа про припинення базування повітряного судна в аеропорту Бориспіль через форс-мажорні обставини (початок військової агресії рф проти України, бойовими діями на території Київської та Житомирської областей) та із наведених підстав просив виключити повітряне судно з реєстру літаків Відповідача з 01.03.2022 і скасувати рахунки на оплату за базування вищевказаного повітряного судна з березня 2022.

Позивач доводить, що під-параграфом 2.4 Параграфу 2 Додатку в редакції Додаткової угоди №20 сторони дійшли згоди, що припинення нарахування плати за базування здійснюється на підставі офіційного листа про припинення базування ПС, який Перевізник надає Обслуговуючій компанії до останнього робочого дня місяця, в якому ПС припинило базування.

У позові Позивач стверджує, що лист про припинення базування повітряного судна Відповідача датується 06.06.2022 та був отриманий Позивачем лише 07.07.2022.

Позивач доводить, що врегулювали форс-мажорні обставини, тобто обставини, на які посилається Відповідач, у параграфі 8 Додатку, а саме під-параграфом 8.1., 8.2. та 8.3., зокрема, достатній підтвердженням виникнення форс-мажорних обставин стане документ, виданий уповноваженим на це органом, що визначений чинним в Україні законодавством.

Позивач у позові доводить, що акт здачі-приймання робіт за березень 2022 надіслав Відповідачу на електронну пошту, а за квітень-червень 2022 направив через програмне забезпечення Me.Doc. В свою, чергу, Відповідач 04.03.2025 здійснив часткову оплату згідно Додатку до Стандартної угоди ІАТА, а саме оплатив послугу базування одного повітряного судна за місяць на стоянках з перонів в залежності від МЗВ ПС за квітень 2022 року по рахунку-фактурі №84/99 від 30.04.2022 на суму 16 988,40 грн з ПДВ, але не виконав зобов`язання по сплаті коштів за послуги за березень 2022, травень 2022, червень 2022 на загальну суму 50 965, 20 грн.

Позивач у позові зазначає, що за невиконання грошових зобов`язань Відповідачу нараховані пеня в сумі 56 403, 80грн, 3% річних на суму 4 501, 69грн, 18 729, 38грн інфляційних втрат.

Відповідач позов не визнав та зазначає, що предметом судового спору є стягнення заборгованості за базування повітряного судна Boeing 737-300, реєстраційний номер UR-CNF за період: березень 2022, рахунок-фактура №84/94 від 31.03.2022 на суму 16 988, 40 грн з ПДВ; за травень 2022, рахунок-фактура №84/105 від 31.05.2022 на суму 16 988, 40 грн з ПДВ; за червень 2022, рахунок-фактура №84/111 від 30.06.2022 на суму 16 988, 40 грн з ПДВ, загалом на суму 50 965, 20 грн. Підставою є договір від 27.01.2016 Додаток №В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА про наземне обслуговування (спрощена процедура) з додатками.

Відповідач підтверджує, що за вказаним договором та додатками до нього, зокрема, листа за №573 від 17.06.2021, з червня 2021 в аеропорту Бориспіль здійснювалось базування повітряного судна Відповідача бортовий номер UR-CNF, однак 20.02.2022 вказане повітряне судно UR-CNF фактично припинило своє базування в аеропорту Бориспіль та залишило аеропорт Бориспіль, з 20.02.2022 вказане повітряне судно перебуває в аеропорту м. Житомира та не покидало його у зв`язку з закриттям повітряного простору України через війну.

Відповідач доводить, що оскільки вказане повітряне судно UR-CNF з 20.02.2022 не перебувало в аеропорту Бориспіль, послуги базування за договором Позивачем фактично не надавалися. При цьому, Позивач не заперечує факт відсутності повітряного судна у спірний період в аеропорту Бориспіль. Так доказом на підтвердження цього факту є довідка аеропорту Житомира ім. С.П. Корольова про прибуття в аеропорт вказаного повітряного судна 20.02.2022 та його подальше постійне перебування, а також карта на обслуговування рейсів ДП МА Бориспіль за 01.02.2022 по 20.02.2022 з якої слідує, що повітряне судно UR-CNF здійснило виліт з аеропорту Бориспіль 20.02.2022 та не повернулося в аеропорт Бориспіль для базування. Таким чином, з 20.02.2022 Позивач фактично не надає послуги з базування повітряного судна UR-CNF та не має права вимагати стягнення коштів за послуги, які ним фактично не надаються. Обґрунтування позову базується на невчасному повідомленню Позивача про припинення базування повітряного судна, проте це не спростовує факт відсутності послуг позивача. За укладеним договором сплачуються саме фактично надані послуги з надання місця базування повітряного судна, в свою чергу, позивач обґрунтовує позов тим, що літак фактично відсутній в аеропорту Бориспіль, проте у зв`язку з пізнім інформуванням про відсутність літака, нараховує вартість його базування.

Оскільки Відповідач послуг від Позивача не отримував, вимога про стягнення основної заборгованості є безпідставною. Також безпідставними є нарахування пені, інфляційних втрат та 3% річних.

Позивач наполягає на доводах позову про те, що Відповідач був обізнаний про умови додатку до Стандартної угоди ІАТА та додаткових угод до нього на момент підписання останніх. Звертає увагу, що у Додатковій угоді №20 від 10.07.2020 у під-параграфі 2.4. Параграфу 2 Додатку визначено, що Обслуговуюча компанія надає Перевізнику послугу з розміщення (базування) повітряних суден (ПС) без закріплення за конкретним номером стоянки. Вартість встановлена за кожний календарний місяць або його частину та стягується в повному обсязі незалежно від фактичного часу перебування повітряного судна в аеропорту базування протягом календарного місяця. Інформація по припинення базування ПС Перевізник надає Обслуговуючій компанії шляхом направлення офіційного листа до останнього робочого дня місяця, в якому ПС припинило базування. Сторони домовилися, що лист Перевізника про припинення базування ПС буде вважатися невід`ємною частиною цього Додатку та підставою для Обслуговуючої компанії не нараховувати плату за базування для визначеного у листі ПС. У разі відсутності такої інформації оплата за базування цього повітряного судна стягується в повному розмірі згідно з умовами даного Договору.

Позивач стверджує, що Відповідач ігнорує параграф 8 Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА, яким передбачено порядок дій сторін у разі виникнення форс-мажорних обставин та доводить, що 04.03.2025 Відповідач погодився із наявною заборгованістю та здійснив часткову оплату згідно Додатку до Стандартної угоди ІАТА шляхом здійснення оплати послуг за базування одного повітряного судна за місяць на стоянках перонів в залежності від МЗВ ПС за квітень 2022 року згідно рахунку-фактури №84/99 від 30.04.2022 на суму 16 988, 40грн з ПДВ.

В судовому засіданні 30.06.2025 представники сторін підтримали доводи та заперечення щодо предмету спору.

Справу розглянуто за наявними у ній матеріалами.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

1. 27.01.2016 року між Державним підприємством "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" (Позивач, Обслуговуюча компанія) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" (Відповідач, Перевізник) було укладено Додаток В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди IATA про наземне обслуговування (спрощена процедура) (тут і далі за текстом - Стандартна угода ІАТА).

У Преамбулі Угоди сторони погодили, що умови Основної угоди та Додатку А до СУНО від січня 2013 року, опубліковані Міжнародною асоціацією повітряного транспорту, застосовуються так, ніби ці умови були повністю повторені в цьому документі. Підписавши цей Додаток В, сторони підтверджують, що вони ознайомлені із зазначеною вище Основною угодою та Додатком А.

Згідно параграфу 4 додатку під-параграфу 4.12., викладеного у Додатковій угоді №1 від 12.02.2016 сторони погодили, що до 15 числа кожного місяця (згідно зі строком, який вказаний в під-параграфі 2.4. Додатку), Перевізник здійснює 100%-ву попередню оплату на рахунок Обслуговуючої компанії за надання місця для базування повітряного судна, вказаного в під-параграфі 2.4 Параграфу 2 Додатку, на місяць надання послуг. У випадку відсутності попередньої оплати за надання місця для базування повітряного судна у вказані строки, Обслуговуюча компанія має право відмовити Перевізнику в базуванні.

У п. 4.8. Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА сторони погодили, що у разі наявності простроченої заборгованості Перевізника перед Обслуговуючою компанією, Обслуговуюча компанія нараховує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми заборгованості за кожен день прострочення платежу. Пеня нараховується до моменту повного погашення заборгованості за Додатком.

У п. 8.1., 8.2. Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА сторони домовились, що у випадку виникнення форс-мажорних обставин (дій непереборної сили, незалежних від волі сторін), таких як: бойові дії, блокада, ембарго, інші міжнародні санкції, інші дії держав, які виключають можливості виконання сторонами своїх зобов`язань, пожежі, повені, інші стихійні лиха чи природні явища. сторони звільняються від виконання своїх зобов`язань на період дії цих обставин.

Якщо умови форс-мажору продовжуються більше 30 днів, кожна із сторін має право на розірвання Додатку і не несе відповідальності за це при умові, якщо повідомить про це іншу сторону не пізніше ніж за 14 днів до розірвання. Перевізник повинен оплатити послуги, надані йому раніше Обслуговуючою компанією.

У період з 24.04.2016 до 25.02.2020 сторони укладали Додаткові угоди №1-19 до Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА.

10.07.2020 сторони уклали Додаткову угоду №20 до Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА, згідно якої виклали під-параграф 2.4 параграфу 2 Додатку в новій редакції, зокрема.

Обслуговуюча компанія надає Перевізнику послугу з розміщення (базування) повітряних суден (ПС) (надалі - базування ПС) без закріплення за конкретним номером стоянки. Ціна/вартість (надалі - вартість) базування ПС за місяць по типам повітряних суден становить (в гривнях, без ПДВ): розміщення (базування) одного ПС за місяць або його частину від 50 тон до 90 тон включно, зокрема: 1. В734, бортовий номер UR-CQX, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ - 14 157, 00 грн; 2. В735, бортовий номер UR-CTD, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ 14 157, 00 грн; 3. інші ПС з МЗВ від 50 до 90 тон включно, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ 14 157, 00 грн.

Вартість встановлена за кожний календарний місяць або його частину та стягується в повному обсязі незалежно від фактичного часу перебування повітряного судна в аеропорту базування протягом календарного місяця.

Інформацію про базування повітряного судна Перевізника, перевізник надає Обслуговуючій компанії шляхом направлення офіційного листа за 3 (три) робочі дні до прибуття повітряного судна (ПС). Сторони домовились, що лист Перевізника буде вважатися підтвердженням базування ПС перевізника і невід`ємною частиною цього Додатку та підставою для виникнення у Обслуговуючої компанії зобов`язань виставляти рахунки Перевізнику за базування згідно з інформацією, зазначеною в листі, а у Перевізника сплачувати такі рахунки Обслуговуючої компанії за цінами, що встановлені даним Додатком, якщо Обслуговуюча компанія не відмовила Перевізнику в базуванні ПС письмово.

У разі несвоєчасного подання Перевізником інформації про базування нового ПС, Обслуговуюча компанія може відмовити перевізнику в базуванні цього ПС.

Інформацію про припинення базування ПС Перевізник надає Обслуговуючій компанії шляхом направлення офіційного листа до останнього робочого місяця, в якому ПС припинило базування. Сторони домовились, що лист Перевізника про припинення базування ПС буде вважатися невід`ємною частиною цього Додатку та підставою для Обслуговуючої компанії не нараховувати плату за базування для визначеного у листі ПС. У разі відсутності такої інформації оплата за базування цього повітряного судна стягується в повному розмірі згідно з умовами даного Додатку.

2. Відповідач 17.06.2021 листом за №573 повідомив Позивача про те, що ПС Boeing 737-300, бортовий номер UR-CNF, який находиться в парку ПС авіакомпанії, 16.06.2021 прилетів до Міжнародного аеропорту "Бориспіль" для виконання регулярних рейсів авіакомпанії, просив включити вищевказане повітряне судно до реєстру літаків ТОВ "ЯнЕір" ЛТД, які базуються на території МА Бориспіль" з червня 2021 (а.с. 44).

3. Позивач виставив Відповідачу Акти приймання-передачі виконаних послуг згідно з Договором В1.1/02.1-14/1-13 від 27.01.2016 від 31.03.2022 на суму 16988,40грн; від 30.04.2022 за №314194 на суму 16 988, 40грн; від 31.05.2022 за №315238 на суму 16 988, 40грн; від 30.06.2022 за №316611 на суму 16 988, 40 грн.

Позивач виставив до оплати рахунки-фактури: №84/94 від 31.03.2022 на суму 16 988, 40грн; №84/99 від 30.04.2022 на суму 16 988, 40грн; №84/105 від 31.05.2022 на суму 16 988, 40грн; №84/111 від 30.06.2022 на суму 16 988, 40 грн.

4. Відповідач надіслав на електронну пошту Позивача лист за №126 від 06.06.2022 в якому повідомив про те, що повітряне судно Boieng 737-300, бортовий номер UR-CNF, який знаходиться у парку повітряних суден Авіакомпанії, 20.02.2022 вилетів з аеропорту Бориспіль до аеропорту Житомир, де перебуває по теперішній час.

У зазначеному листі Відповідач зазначив, що з початком військової агресії рф поти України, бойовими діями на територіях Київської та Житомирських областей та іншими пов`язаними з цим форс-мажорними обставинами, Авіакомпанія фізично не мала змоги вчасно передати чи належним чином надіслати листа про припинення базування зазначеного повітряного судна в аеропорту Бориспіль у зв`язку з чим просив виключити повітряне судно UR-CNF з реєстру літаків Відповідача, які базуються на території Позивача з 01 березня 2022 року та скасувати рахунки на оплату за базування вказаного повітряного судна з березня 2022 року (а.с. 44, зворот).

5. Позивач зареєстрував вказаний лист Відповідача 07.07.2022 за вх. №01-16-2270.

6. Позивач 06.10.2022 за №35-2515-107 надіслав Відповідачу претензію про сплату заборгованості в загальній сумі 67 953, 60грн за період березня 2022 - червня 2022.

7. Відповідач 04.03.2025 здійснив оплату за рахунком №84/99 від 30.04.2022 на суму 16 988, 40грн (а.с. 51, зворот).

8. Позивач звернувся з позовом до суду про примусове стягнення з Відповідача заборгованості за надані послуги на суму 50 965, 20грн в примусовому порядку.

Додатково Позивач заявив до стягнення пеню на суму 56 403, 80грн, 3% річних на суму 4 501, 69грн, інфляційних втрат на суму 18 729, 38 грн.

9. Предметом цього позову є вимога про наявність/відсутність підстав для стягнення з Відповідача коштів суму 50 965, 20грн на підставі Актів здачі-приймання робіт (надання послуг) за березень 2022, травень-червень 2022, а також похідних вимог про стягнення пені на суму 56 403, 80грн, 3% річних на суму 4 501, 69грн, інфляційних втрат на суму 18 729, 38 грн.

10. В ході вирішення спору Відповідач надав довідку аеропорту Житомира ім. С.П. Корольова про прибуття в аеропорт повітряного судна Boieng 737-300, бортовий номер UR-CNF 20.02.2022 та його подальше постійне перебування, а також карту на обслуговування рейсів ДП МА Бориспіль за 01.02.2022 по 20.02.2022 з якої слідує, що повітряне судно UR-CNF здійснило виліт з аеропорту Бориспіль 20.02.2022 та не повернулося в аеропорт Бориспіль для базування.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

1. Згідно статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом частин 1, 2 статті 631 Цивільного кодексу України, строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення.

Отже, набрання договором чинності є моментом у часі, коли починають діяти права та обов`язки по договору, тобто коли договір (як підстава виникнення правовідносин та письмова форма, в якій зафіксовані умови договору) стає правовідносинами, на виникнення яких було спрямоване волевиявлення сторін.

Таким чином, досягнувши згоди щодо всіх істотних умов сторони уклали договір, внаслідок чого між ними виникли взаємні права та обов`язки, а відповідний договір набрав чинності.

2. Згідно частиною першою статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

У частині другій цієї статті цієї статті також зазначено, що її положення застосовуються до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

Суд констатує, що істотною умовою договорів про надання послуг є предмет, яким є послуга, що має, зокрема, такі ознаки:

- послуга не має матеріального, речового результату;

- послуга спрямована на задоволення потреб і має грошову оцінку;

- послуга невіддільна від джерела, тісно пов`язана з особою виконавця та процесом її надання, надання послуги здійснюється виконавцем особисто;

- послугу неможливо зберігати, вона існує лише на той час, коли надається;

- надання та споживання послуги відбувається одночасно;

- в послугах "продається" (передається) не, власне, результат, а дії, що призвели до нього.

У питанні розмежування "послуг" з "роботами" (предметом договору підряду), варто враховувати, що "роботи" - це діяльність, результат якої має матеріальне вираження і може бути реалізований для задоволення потреб фізичних чи юридичних осіб. Водночас "послуги" - це діяльність, результат якої не має, як правило, матеріального вираження, вони реалізуються і споживаються в процесі здійснення цієї діяльності.

Тобто, якщо у зобов`язаннях підрядного типу результат виконаних робіт завжди має речову форму, то при наданні послуг результат діяльності виконавця не має речового змісту. Послуга споживається у процесі її надання. Грошовій оцінці підлягає не сам результат, а дії, які до нього призвели.

Верховний Суд у постанові від 04.09.2023 у справі №910/5352/21 зробив правові висновки щодо розмежування договір підряду і надання послуг, а саме:

"109. Відокремлення договорів про надання послуг від договорів про виконання робіт (договорів підряду) можливо здійснити за наступними критеріями:

- предмет договору підряду є завжди індивідуалізованим, тобто являє собою матеріалізований результат зусиль (робіт) підрядника. Результат роботи підрядника виражається в тій чи іншій матеріальній формі;

- основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги".

Для кваліфікації послуги головним є предметний критерій: предметом договору про надання послуг є процес надання послуги, що не передбачає досягнення матеріалізованого результату, але не виключає можливість його наявності. Якщо внаслідок надання послуги й створюється матеріальний результат, то він не є окремим, віддільним від послуги як нематеріального блага, об`єктом цивільних прав, через що відповідний результат не є обігоздатним сам по собі. Близька за змістом правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 зі справи №761/16124/15-ц.

Правова природа договору визначається з огляду на його зміст (а не назву договору). З`ясовуючи зміст правовідносин сторін договору, суди мають виходити з умов договору, його буквального та логічного змісту, з намірів сторін саме того договору, з приводу якого виник спір, а також із того, що сторони правовідносин мають діяти добросовісно. Близька за змістом правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 17.01.2019 у справі №923/241/18, від 21.05.2019 у справі №925/550/18, від 19.06.2019 у справі № 923/496/18, від 12.08.2021 у справі № 910/7914/20, від 21.10.2021 у справі №908/3027/20.

Відповідно до статті 903 ЦК України визначено, що у разі, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає із суті договору (частина п`ята статті 626 ЦК України).

3. З огляду на правову природу Додаткової угоди №20 від 10.07.2020 до Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА, в розумінні ст.ст. 901 -903 ЦК України, спірні правовідносини регламентуються положеннями глави 63 ЦК України.

Так, згідно нової редакції під-параграфу 2.4 параграфу 2 Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА, Обслуговуюча компанія (Позивач) взяла зобов`язання надати Перевізнику (Відповідачу) послугу з розміщення (базування) повітряних суден (ПС) (надалі - базування ПС) без закріплення за конкретним номером стоянки. Ціна/вартість (надалі - вартість) базування ПС за місяць по типам повітряних суден становить (в гривнях, без ПДВ): розміщення (базування) одного ПС за місяць або його частину від 50 тон до 90 тон включно, зокрема: 1. В734, бортовий номер UR-CQX, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ - 14 157, 00 грн; 2. В735, бортовий номер UR-CTD, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ 14 157, 00 грн; 3. інші ПС з МЗВ від 50 до 90 тон включно, вартість базування одного ПС в грн, без ПДВ 14 157, 00 грн.

Вартість встановлена за кожний календарний місяць або його частину та стягується в повному обсязі незалежно від фактичного часу перебування повітряного судна в аеропорту базування протягом календарного місяця.

Таким чином, Сторони спору погодили, що Перевізник (Відповідач) сплачує Обслуговуючій компанії (Позивачу ) повну вартість за фактично надану послугу з розміщення (базування) повітряних суден (ПС) на його території за повний календарний місяць незалежно від фактичного часу перебування повітряного судна на такій територій ( навіть один день).

Судом встановлено, що відповідно до умов Додатку В1.1/02.1-14/1-13 Відповідач повідомив Позивача листом за №573 від 17.06.2021 про те, що ПС Boeing 737-300 бортовий номер UR-CNF знаходиться в авіапарку Позивача, 16.06.2021 прилетів до міжнародного аеропорту "Бориспіль" для виконання регулярних рейсів авіакомпанії та просив Позивача включити ПС до реєстру літаків Відповідача, які базуються на території МА "Бориспіль" з червня 2021.

Як встановив Суд, Сторони спору також погодили, що інформацію про припинення базування ПС Перевізник ( Відповідач) мав надавати Обслуговуючій компанії (Позивач) шляхом направлення офіційного листа до останнього робочого місяця, в якому ПС мало припинило базування. Сторони також погодили, що лист Перевізника (Відповідача) про припинення базування ПС буде вважатися невід`ємною частиною Додатку В1.1/02.1-14/1-13 до Стандартної угоди ІАТА та підставою для Обслуговуючої компанії ( Позивача) не нараховувати плату за базування для визначеного у листі ПС.

Сторони спору також погодили, що у разі відсутності такої інформації (тобто, листа) Перевізника (Відповідача) про припинення базування ПС оплата за базування цього повітряного судна буде стягується в повному розмірі згідно з умовами даного Додатку.

Як встановив Суд, оскільки Відповідач не направив офіційного листа про припинення базування ПС Boeing 737-300 бортовий номер UR-CNF на території аеропорту Бориспіль з 20 лютого 2022 , Позивач в основу підстав позову про стягнення вартості послуг в повному обсязі за кожний календарний місяць у спірному періоді визначав саме вище наведену договірну умову попри відсутність юридичного факту перебування повітряного судна в аеропорту базування після цієї дати.

Так, Судом встановлено, що згідно Реєстру карт на обслуговування авіарейсів ANR - А/к "ЯнЕір" ЛТД в ДП МА "Бориспіль", рейси в межах України за 01.02.22 - 20.02.22 вбачається, що 20.02.22 ПС бортовий номер UR-CNF здійснив виліт.

Міжнародний аеропорт Житомир ім. С.П. Корольова довідкою №4-06/2025 від 24.06.2025 підтвердив, що 20.02.2022 повітряне судно Boeing 737-300 бортовий номер UR- CNF, експлуатантом якого є ТО "ЯнЕір" ЛТД прибуло до міжнародного аеропорту Житомир ім. С.П. Корольова та постійно перебуває на аеродромі ім. С.П. Корольова (Житомир).

Таким чином, Позивач був обізнаний про те, що з 20.02.2022 ПС Boeing 737-300 бортовий номер UR- CNF не базується на території ДП МА "Бориспіль". Для Відповідача після 20.02.2022 відпала необхідність у наданні послуги з базування належного йому ПС.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Суд приймає до уваги, що Позивач мав довести факт належного виконання зобов`язання з надання Відповідачу послуги з базування ПС Boeing 737-300 бортовий номер UR-CNF на території аеропорту Бориспіль після 20 лютого 2022.

Окрім загальних норм Цивільного кодексу України, спірні відносини регулюються іншими нормативними актами.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" цього господарська операція - це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно із частиною першою статті 9 Закону № 996-ХIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення.

Як висновує Велика Палата Верховного Суду аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції ( див. постанову від 07.07.2022 у справі № 160/3364/19). В свою чергу, формальне складення лише первинного документа не є беззаперечним доказом реальності конкретної господарської операції. Саме тому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21.06.2023 у справі №916/3027/21 дійшла висновку, що хоч норми Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" передбачають, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які повинні мати певні реквізити, разом із тим указані норми не визначають, що обставини передачі товару між юридичними особами можуть підтверджуватись тільки первинними документами, передбаченими Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні". Ці правові висновки є релевантними і для підтвердження обставин надання послуг між юридичними особами.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18 також виснувала, що оцінка господарських операцій повинна проводитися на підставі комплексного, всебічного аналізу специфіки та умов вчинення конкретного правочину, з обов`язковим урахуванням його господарської мети, економічної доцільності, а також використання отриманих товарів чи послуг у подальшій діяльності підприємства. Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Таким чином, у розумінні Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" належним виконанням зобов`язання з надання Відповідачу послуги з базування ПС Boeing 737-300 бортовий номер UR-CNF на території аеропорту Бориспіль після 20 лютого 2022 мав бути факт реального (фактичного) вчинення Позивачем господарських операцій з надання цих послуг, підтверджений належним чином оформленими первинними документами. Тоді як Позивач подав первинні документи за відсутності факту надання послуг у спірний період. В свою чергу, документи (у тому числі договори, накладні, рахунки, акти, тощо) мають силу первинних документів лише в разі фактичного здійснення господарської операції ( див. постанову Верховного Суду від 03 червня 2025 у cправі № 916/2739/20).

Щодо аргументів Позивача про те, що фактом здійснення 04.03.2025 оплати за рахунком №84/99 від 30.04.2022 на суму 16 988,40грн Відповідачем підтверджує факт надання йому послуги з базування ПС у квітні 2022.

Як встановив Суд, претензію про сплату заборгованості в загальній сумі 67 953, 60грн за період березня 2022 - червня 2022 Позивач надіслав Відповідачу ще 06.10.2022 за №35-2515-107. Кошти в сумі 16 988,40грн сплачено 04.03.2025 (а.с. 51, зворот).

Оскільки зазначені юридичні факти не входять до предмету доказування у цій справі, Суд не надає їм правової оцінки.

4. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

У контексті наведеного Суд відзначає, що на сьогодні у праві існують такі основні стандарти доказування: "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).

Обставина, про яку стверджує сторона, підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (про застосування стандарту доказування "баланс імовірностей" (balance of probabilities) йдеться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц).

З врахуванням встановлених обставин, Суд дійшов висновку про недоведеність позовних вимог за правилами ст.ст. 73 та 74 ГПК України, що є підставою для відмови в задоволенні позову як за основною вимогою, так і за похідними вимогами.

Щодо розподілу судового збору.

При зверненні з позовом позивач сплатив судовий збір в сумі на загальну суму 2 422, 40 грн.

У зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача за цим позовом (п.2 ч.1 ст. 129 Кодексу).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

У задоволення позову Державного підприємства "Міжнародний аеропорт "Бориспіль" до Товариства з обмеженою відповідальністю "ЯнЕір" ЛТД про стягнення 130 600, 07 грн відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено: 10.07.25

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати:

1- у справу

2-3 сторонам (через Ел. суд)