ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Справа№ 910/15850/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Буравльова С.І.

суддів: Шапрана В.В.

Андрієнка В.В.

без повідомлення учасників справи

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс

на додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2025 р.

у справі № 910/15850/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс

до 1. Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс

2. Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон-МЛ

про стягнення 23374,67 грн,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс звернулось до Господарського суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс та Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон-МЛ про стягнення 23374,67 грн страхового відшкодування за полісом № 204282083.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що ним на підставі договору відступлення прав вимоги № 101 від 04.04.2023 р., укладеного з Приватним акціонерним товариством СК Теком, було набуто статусу нового кредитора та отримано право вимоги по страховому акту № 520 від 21.01.2022 р., згідно якого Приватним акціонерним товариством СК Теком виплачено суму страхового відшкодування за договором добровільного страхування за шкоду, спричинену страхувальником Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс, тобто працівником Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон-МЛ.

Рішенням Господарського суду м. Києва від 07.02.2025 р. у справі № 910/15850/24 позов Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Бетон-МЛ на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс шкоду в розмірі 6892,21 грн. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

До суду 17.02.2025 р. від Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс надійшла заява, в якій відповідач-1 просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс 14700,00 грн грн витрат на професійну правничу допомогу.

Додатковим рішенням Господарського суду м. Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15850/24 заяву Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс задоволено частково. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс на користь Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13200,00 грн. У задоволенні іншої частини заяви відмовлено.

Не погодившись з вказаним додатковим рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс подало апеляційну скаргу (безпосередньо до Північного апеляційного господарського суду), у якій просить скасувати оскаржуване додаткове рішення суду в частині задоволення заяви та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, позивач вказує на те, що відповідач-1 не надав доказів, які підтверджують здійснення ним витрат на професійну правничу допомогу; визначене у пункті 3 акта наданих послуг клопотання про розгляд справи за викликом не задоволено судом; складання та надсилання заяви про вирішення питань розподілу судових витрат не входить до витрат на професійну правничу допомогу та не повинні відшкодовуватися позивачем.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 р. апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс у справі № 910/15850/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: Буравльов С.І. (головуючий суддя (суддя-доповідач)), Шапран В.В., Андрієнко В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 р. відкрито апеляційне провадження у справі № 910/15850/24 та вирішено здійснювати її розгляд без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання) на підставі ч. 10 ст. 270 ГПК України.

15.04.2025 р. від Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останнє просило суд залишити без змін додаткове рішення, а апеляційну скаргу залишити без задоволення.

28.04.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс надійшла відповідь на відзив.

22.05.2025 р. від Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс надійшла заява щодо надання доказів судових витрат.

23.05.2025 р. від Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс надійшла заява про долучення доказів судових витрат, в якій останній просив суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс на його користь 6750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

28.05.2025 р. від Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс надійшла заява, в якій останній виклав свої заперечення щодо заявленої Акціонерним товариством Страхова компанія ББС Іншуранс суми витрат на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. ч. 5, 7 ст. 6 ГПК України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч. 3 ст. 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

За ч. 11 ст. 242 ГПК України, якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Копію ухвали від 31.03.2025 р. про відкриття провадження у справі № 910/15850/24 учасникам справи було доставлено до електронних кабінетів 31.03.2025 р., доказом чого є довідки про доставку електронного документа від 03.04.2025 р., що містяться в матеріалах справи.

Також згідно з даними Єдиного державного реєстру судових рішень ухвала про відкриття апеляційного провадження від 31.03.2025 р. у справі № 910/15850/24 оприлюднена у реєстрі 02.04.2025 р.

Враховуючи наявність у матеріалах справи доказів повідомлення учасників справи про розгляд апеляційної скарги у порядку письмового провадження, а також закінчення строків, встановлених ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 р. на подання всіх заяв та клопотань, колегія суддів вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги по суті.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального законодавства, колегія суддів встановила наступне.

За змістом ч. 3 ст. 244 ГПК України додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

01.12.2021 р. між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Брокбізнес», яке перейменоване в Акціонерне товариство Страхова компанія ББС Іншуранс, (далі замовник) та Адвокатським бюро «Голяр і партнери» (далі виконавець) укладено договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 1201/0121 (далі договір).

Відповідно до п. 1.1 договору замовник доручає, а виконавець протягом дії даного договору приймає на себе зобов`язання надати замовнику за винагороду професійну правничу (правову допомогу з питань, що цікавлять замовника.

Згідно з п. 3.1 договору розмір винагороди (гонорару) виконавця за надання правничої допомоги згідно з даним договором, підстави і порядок розрахунків визначається сторонами у протоколах погодження договірної ціни, які є невід`ємними частинами до даного договору, та може бути розрахований виходячи з розцінок виконавця (вартість однієї години правничої допомоги, щомісячна фіксована оплата систематичної правничої допомоги, фіксована оплата за окремий замовлений вид правничої допомоги) та/або кількості витраченого часу.

Як передбачено п. 3.4 договору, підставою для оплати правничої допомоги є підписаний або схвалений сторонами акт прийому наданої професійної правничої допомоги та рахунок, наданий замовнику виконавцем.

17.02.2025 р. між сторонами підписано акт прийому наданої професійної правничої допомоги на загальну суму 14700,00 грн.

У відповідності до вказаного акту виконавцем надано, а замовником прийнято послуги, а саме:

- детальний правовий аналіз позовної заяви та доданих до неї документів 750,00 грн;

- формування правової позиції замовника, складання та надсилання відзиву на позовну заяву, що включає: написання відзиву на позовну заяву, друк відзиву, копіювання і засвідчення додатків до відзиву, оформлення поштових відправлень, прибуття на відділення поштового зв`язку та надсилання відзиву 6750,00 грн;

- складання та друк клопотання про розгляд справи з викликом сторін 450,00 грн;

- складання та друк заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо надання доказів судових витрат, які відповідач поніс або має понести - 300,00 грн;

- детальний правовий аналіз відповіді на відзив від 27.01.2025 р. та доданих документів 450,00 грн;

- складання та надсилання заперечення від 31.01.2025 р. на відповідь на відзив 4500,00 грн;

- складання та надсилання заяви про вирішення питань розподілу судових витрат 1500,00 грн.

У відповідності до ст. 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно зі ст. 16 ГПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Як передбачено ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5 ст. 126 ГПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (п. 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 р. у справі № 755/9215/15-ц).

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі East/West Alliance Limited проти України від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява № 19336/04, § 268)).

Згідно з ч. ч. 2, 4 ст. 126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Витрати сторін, пов`язані з оплатою ними послуг адвокатів, адвокатських бюро, колегій, фірм, контор та інших адвокатських об`єднань з надання правової допомоги щодо ведення справи в господарському суді, розподіляються між сторонами на загальних підставах, визначених 129 ГПК України.

Відшкодування цих витрат здійснюється господарським судом шляхом зазначення про це у рішенні, ухвалі, постанові за наявності документального підтвердження витрат, як-от: угоди про надання послуг щодо ведення справи у суді та/або належно оформленої довіреності, виданої стороною представникові її інтересів у суді, платіжного доручення або іншого документа, який підтверджує сплату відповідних послуг, а також копії свідоцтва адвоката, який представляв інтереси відповідної сторони, або оригіналу ордера адвоката, виданого відповідним адвокатським об`єднанням, з доданням до нього витягу з договору, в якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій.

Для включення всієї суми гонору у відшкодування за рахунок іншої сторони відповідно до положень ст. 126 ГПК України має бути встановлено, що за цих обставин справи такі витрати були необхідними, а розмір цих витрат є розумним та виправданим. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Оцінка тих чи інших витрат сторін як судових здійснюється господарським судом з урахуванням обставин конкретної справи, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. Докази, які підтверджують розумність витрат на оплату послуг адвоката, повинна подавати сторона, що вимагає відшкодування таких витрат.

Згідно з п. 2 ч. ч. 5, 6 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (постанова Верховного Суду від 24.01.2022 р. у справі № 911/2737/17).

В частині відсутності доказів фактичної оплати відповідачем-1 послуг адвоката, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19 та у додатковій постанові Верховного Суду від 03.11.2023 р. у справі № 914/2355/21.

З акта приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2025 р. вбачається, що адвокатом були надані послуги, зокрема, зі складання та друк заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо надання доказів судових витрат, які відповідач поніс або має понести - 300,00 грн та складання та надсилання заяви про вирішення питань розподілу судових витрат 1500,00 грн.

Однак, заява про стягнення/розподіл судових витрат/про ухвалення додаткового рішення є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню (постанова Верховного Суду від 02.02.2024 р. у справі № 910/9714/22)

Отже відповідачем-1 було безпідставно заявлено до стягнення на його користь суми судових витрат за складання та друк заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо надання доказів судових витрат, які відповідач поніс або має понести та складання та надсилання заяви про вирішення питань розподілу судових витрат.

Відмовляючи у задоволені заяви відповідача-1 в частині послуг щодо складання та надсилання заяви про вирішення питань розподілу судових витрат у розмірі 1500,00 грн, місцевим судом не враховано, що з тих же підстав не підлягає задоволенню заява відповідача-1 зі складання та друк заяви в порядку ч. 8 ст. 129 ГПК України щодо надання доказів судових витрат, які відповідач-1 поніс або має понести у розмірі 300,00 грн.

Також в акт приймання-передачі наданих послуг від 17.02.2025 р. відповідач-1 включив послуги щодо складання та друк клопотання про розгляд справи з викликом сторін на суму 450,00 грн.

Однак, з матеріалів справи вбачається, що судом першої інстанції було розглянуто справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Крім цього, вказане клопотання було включене додатком до відзиву на позов, відтак поглинається послугою складання та надсилання відзиву на позовну заяву.

Таким чином, судова колегія вважає, що послуги адвоката зі складання та друку клопотання про розгляд справи з викликом сторін на суму 450,00 грн не підлягає відшкодуванню позивачем.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, співмірність розміру витрат з ціною позову, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення заяви відповідача-1 та стягнення з позивача витрат на професійну правову допомогу у розмірі 12450,00 грн (14700 1500,00 300,00 450,00).

Відповідно до ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. ст. 76, 77, 78 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Як передбачено ч. 1 ст. 277 ГПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення були неповно з`ясовані обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи, а тому додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15850/24 підлягає частковому скасуванню, а заява Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс підлягає частковому задоволенню у розмірі 12450,00 грн.

Стосовно заяви Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс 6750,00 грн витрат на професійну правничу допомогу в апеляційній інстанції за перегляд додаткового рішення, судова колегія зазначає таке.

На підтвердження понесених витрат відповідач-1 надав суду наступні докази:

- договір про надання професійної правничої (правової) допомоги № 1201/0121 від 01.12.2021 р.;

- додаткову угоду до договору від 18.12.2023 р.;

- протокол погодження договірної ціни до договору від 30.12.2024 р.

- акт прийому наданої професійної правничої допомоги від 23.05.2025 р. на суму 6750,00 грн.

Відповідно до вказаного акту виконавцем надано, а замовником прийнято послуги, а саме:

- детальний правовий аналіз апеляційної скарги позивача та доданих до неї документів 750,00 грн;

- складання та надсилання відзиву на апеляційну скаргу позивача 6000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 п. 3 ст. 233 ГПК України суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям.

Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

При цьому, особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України».

Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22.

При зменшенні витрат на правову допомогу необхідно враховувати: чи змінювалася правова позиція сторін у справі в судах першої, та апеляційної інстанції; чи потрібно було адвокату вивчати додаткові джерела права, законодавство, що регулює спір у справі, документи та доводи, якими протилежні сторони у справі обґрунтували свої вимоги, та інші обставини.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01.12.2021 р. у справі № 910/20852/20.

Як вбачається з матеріалів справи, правова позиція відповідача-1 була сталою і не зазнавала змін протягом розгляду спору у суді першої та апеляційної інстанції, адвокат надавав правову допомогу відповідачу-1 в обох інстанціях, тому, відповідно, був обізнаний у справі з усіма деталями, що з неї випливають.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір витрат, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

Враховуючи викладене та беручи до уваги час на підготовку матеріалів до судового слухання, складність юридичної кваліфікації правовідносин у справі, враховуючи клопотання позивача про зменшення розміру витрат на оплату професійної правової (правничої) допомоги, судова колегія дійшла висновку про часткове задоволення заяви Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс та стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс вартість витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 5000,00 грн, оскільки такий розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Оскільки за подання апеляційної скарги на додаткове рішення судовий збір не сплачується, колегія суддів апеляційного господарського суду при ухваленні постанови за результатами перегляду в апеляційному порядку додаткового рішення суду у даній справі не здійснювала розподіл судових витрат за відсутності таких.

Згідно з ч. 5 ст. 12 ГПК України малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Як передбачено ч. 3 ст. 287 ГПК України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 даної статті.

Справа № 910/15850/24 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс про стягнення 23374,67 грн є малозначною, а тому колегія вважає, що постанова не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 126, 129, 233, 244, 267 - 285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс задовольнити частково.

2. Додаткове рішення Господарського суду м. Києва від 03.03.2025 р. у справі № 910/15850/24 скасувати частково.

3. Заяву Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції задовольнити частково.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 14, код 44006572) на користь Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, код 20344871) 12450 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят),00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції.

5. Заяву Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції інстанції задовольнити частково.

6. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Юридична компанія Скайлекс (65082, м. Одеса, вул. Гоголя, 14, код 44006572) на користь Акціонерного товариства Страхова компанія ББС Іншуранс (04050, м. Київ, вул. Білоруська, 3, код 20344871) 5000 (п`ять тисяч),00 грн витрат на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції.

7. Доручити Господарському суду м. Києва видати відповідний наказ.

8. Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя С.І. Буравльов

Судді В.В. Шапран

В.В. Андрієнко