ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/5602/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Алієва К.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача Атаманюк В.В.,

від відповідача Шандер К.І.,

від третіх осіб не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та Приватного підприємства «Барва»

на рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025, ухвалене суддею Невінгловською Ю.М., м. Одеса, повний текст рішення складено та підписано 01.05.2025

у справі № 916/5602/24

за позовом Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго»

до відповідача: Приватного підприємства «Барва»

за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача:

1. Акціонерного товариства «Херсонобленерго»;

2. Приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго»

про: стягнення 1 556 855,57 грн,

ВСТАНОВИВ

У грудні 2024 року Державне підприємство зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» (далі ДП «Укрінтеренерго») звернулося до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства «Барва» (далі ПП «Барва»), в якому просило суд стягнути з останнього загалом 5 713 788,59 грн заборгованості, з яких: 4 156 933,02 грн основного боргу, 1 047 773,06 грн 15% річних та 509 082,51 грн інфляційних втрат.

Позов мотивований неналежним виконанням відповідачем прийнятих на себе зобов`язань за договором постачання природного газу постачальником «останньої надії» (далі договір) в частині повної та своєчасної оплати вартості фактично спожитої електричної енергії.

В процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач сплатив на користь позивача суму основного боргу, у зв`язку з чим ухвалою суду від 21.04.2025 провадження у справі в цій частині закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у даній справі позов ДП «Укрінтеренерго» задоволено частково, стягнуто з ПП «Барва» на його користь 209554,61 грн 3% річних та 509082,51 грн інфляційних втрат. В решті позову відмовлено.

Місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору. Водночас, суд дійшов висновку про доцільність зменшення відсотків річних до 3%, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Не погодившись з рішенням суду, позивач та відповідач подали на нього апеляційні скарги.

Апеляційна скарга позивача мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив нараховані позивачем 15% річних. Також позивач зазначає, що: на сьогоднішній день він є єдиним в Україні постачальником електричної енергії, на якого були покладені спеціальні обов`язки, а саме виконання функцій постачальника «останньої надії»; позивач виконує повноваження, покладені на нього Кабінетом Міністрів України, зокрема, спеціальні обов`язки на ринку електричної енергії, в повному обсязі, особливо враховуючи введення в Україні воєнного стану; заборгованість споживачів призвела до неможливості виконання постачальником «останньої надії» зобов`язань перед оператором системи передачі «Укренерго» з оплати вартості небалансів електричної енергії (майже 3 млн. грн); стабільне функціонування постачальника «останньої надії» безпосередньо впливає на всіх учасників ринку електричної енергії та на його нормальне функціонування, особливо в умовах воєнного стану; відповідачем не було надано належних та допустимих пояснень та доказів, які б спростовували доводи та докази Позивача у цій справі.

Враховуючи викладене, позивач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення в цій частині про його задоволення в повному обсязі.

Апеляційна скарга відповідача мотивована тим, що заборгованість виникла з вини самого позивача, оскільки ним не було направлено відповідачу договір про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», рахунки на оплату та акти купівлі-продажу електроенергії. Зокрема, відповідач зазначає, що: до звернення позивача до суду з даним позовом, від нього не надходило жодних листів, вимог чи претензій; типовий договір та його ж комерційна пропозиція містять обов`язкові вимоги щодо надання споживачу рахунків та актів купівлі-продажу; саме в рахунку на оплату зазначається спеціальний рахунок, на який відповідач має здійснити оплату; акт купівлі-продажу не тільки підтверджує перехід права власності на електричну енергію, він також є документом первинного обліку, на підставі якого здійснюється бухгалтерський облік операцій з купівлі-продажу електроенергії; позивач недобросовісно користується своїм статусом постачальника «останньої надії» для встановлення підвищених відсотків;

Враховуючи викладене, відповідач просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у його задоволенні у повному обсязі.

Ухвалами Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 ПП «Барва» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі № 916/5602/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційними скаргами ДП «Укрінтеренерго» та ПП «Барва» на рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі № 916/5602/24, встановлено учасникам справи строк до 13.06.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншим учасникам справи), роз`яснено учасникам справи про їх право у цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, призначено дану справу до розгляду на 01.07.2025 о 13:45 год., об`єднано апеляційні скарги в одне провадження для сумісного розгляду в судовому засіданні 01.07.2025 о 13:45 год., зупинено дію рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі № 916/5602/24.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача, відповідач заперечував проти її задоволення. Аналогічно, у відзиві на апеляційну скаргу відповідача, позивач також заперечував проти її задоволення.

23.06.2025 від ДП «Укрінтеренерго» надійшла заява про участь його представника в усіх судових засіданнях у справі № 916/5602/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду, яка ухвалою суду від 30.06.2025 була задоволена.

Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.

У зв`язку з перебуванням судді-учасника колегії Діброви Г.І. у відпустці, за розпорядженням керівника апарату суду призначено повторний автоматизований розподіл судової справи. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи сформовано колегію суддів у складі: головуючого судді Богацької Н.С., суддів Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 справу прийнято до свого провадження колегією суддів у складі головуючого судді Богацької Н.С., суддів: Савицького Я.Ф., Принцевської Н.М.

В судове засідання 01.07.2025 з`явились представники позивача (в режимі відеоконференції) та відповідача.

Представник ДП «Укрінтеренерго» просив задовольнити свою апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення в цій частині про його задоволення в повному обсязі.

Представник ПП «Барва» просив задовольнити свою апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову, ухвалити нове рішення в цій частині про відмову у його задоволенні у повному обсязі.

Представники третіх осіб в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки не повідомили, у зв`язку з чим колегія суддів дійшов висновку про можливість розгляду справи за їх відсутності.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

ДП «Укрінтеренерго» на підставі ліцензії на постачання електричної енергії споживачу, виданої відповідно до ст. 64 Закону України «Про ринок електричної енергії», Правил роздрібного ринку електричної енергії (ПРРЕЕ), затверджених постановою НКРЕКП від 14.03.2018 №312, відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 06.11.2018 за №1344 та Розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.12.2018 № 1023-р, виконує функції постачальника «останньої надії».

Листом від 12.09.2022 за №20/07-01885 АТ «Херсонобленерго» повідомило ДП «Укрінтеренерго» про отримання від ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» листа про розірвання договорів та припинення постачання електричної енергії споживачам, а також АТ «Херсонобленерго» повідомило про переведення споживачів зазначених у додатку до цього листа на постачання до постачальника «останньої надії» з 01.10.2022.

У додатку до вказаного повідомлення зокрема міститься споживач - ПП «Барва».

В матеріалах справи міститься копія Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії» (далі Договір), за пунктом 1.1. якого, цей Договір укладається сторонами, керуючись статтями 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до цього Договору на умовах визначених Законом України «Про ринок електричної енергії», Правилами роздрібного ринку електричної енергії та Комерційної пропозиції, що є Додатком 1 до цього Договору.

Пунктом 2.1. Договору визначено, що за цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість спожитої (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору, що зазначені в Додатку 1 до Договору (комерційна пропозиція).

Відповідно до пункту 2.2. Договору, обов`язковою умовою для постачання електричної енергії споживачу є наявність у споживача укладеного в установленому порядку з оператором системи договору про надання послуг з розподілу/передачі електричної енергії, на підставі якого споживач набуває право отримувати послугу з розподілу/передачі електричної енергії.

Згідно з пунктом 3.1. Договору постачальник здійснює постачання електричної енергії споживачу з моменту припинення постачання електричної енергії споживачу діючим електропостачальником у випадках, зазначених у пункті 3.2 цієї глави.

Пунктом 3.4. Договору визначено, що електрична енергія постачається до електроустановок Споживача протягом строку, що не може перевищувати 90 днів. Якщо після закінчення зазначеного строку постачання електричної енергії Споживач не розпочав процедуру зміни електропостачальником, постачання електричної енергії на об`єкт призупиняється.

У відповідності до п. 3.6. Договору початок постачання електричної енергії Споживачу починається з факту споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.

Пунктом 3.7. Договору визначено, що у разі фактичного споживання електричної енергії за відсутності договору про постачання електричної енергії з іншим електропостачальником умови договору з постачальником "останньої надії" вважаються прийнятими споживачем.

Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами (тарифами), що визначаються відповідно до методики (порядку), затвердженої Регулятором, згідно з комерційною пропозицією з постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», яка є додатком до цього Договору (пункт 5.1. Договору).

Відповідно до пункту 5.8. Договору розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.

Пунктом 5.9. Договору визначено, що розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання (далі спецрахунок). При цьому, споживач не обмежується в праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника, та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни.

Згідно з пунктом 5.10. Договору оплата виставленого постачальником рахунка за цим Договором має бути здійснена споживачем в терміни, визначені в рахунку, але не менше 5 робочих днів з дати отримання споживачем цього рахунка, або протягом 5 робочих днів від строку оплати, зазначеного у комерційній пропозиції, прийнятої споживачем.

За умовами п. 5.11. Договору якщо споживач не здійснив оплату за цим договором в строк, передбачений комерційною пропозицією, постачальник має право здійснити заходи з припинення постачання електричної енергії споживачу у порядку, визначеному ПРРЕЕ. У разі порушення споживачем строків оплати за цим договором, постачальник має право вимагати сплати пені. Споживач має сплатити за вимогою постачальника пеню у розмірі, яка зазначається в комерційній пропозиції.

Відповідно до пункту 13.1. Договору, цей Договір приєднання набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ, та діє в частині здійснення розрахунків між сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 діб.

За умовами п. 13.7. Договору усі повідомлення за цим договором вважаються зробленими належним чином, якщо вони здійснені в письмовій формі та надіслані рекомендованим листом, вручені кур`єром або особисто під підпис за зазначеними у цьому договорі адресами сторін.

Згідно з пунктом 1.1. Комерційної пропозиції від 08.10.2021 №5 для постачання електричної енергії споживачам постачальником «останньої надії» (Додаток 1 до Договору про постачання електричної енергії постачальником «останньої надії») (надалі - Комерційна пропозиція) ціна, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії" на електричну енергію формується згідно Порядку формування ціни, за якою здійснюється постачання електричної енергії споживачам постачальником "останньої надії", затвердженого постановою НКРЕКП від 05.10.2018 №1179 (далі - Порядок). Розрахунковий період - календарний місяць, на який визначається ціна.

У пунктах 4.1. - 4.2. Комерційної пропозиції визначені спосіб (порядок) та строки оплати за постачання електричної енергії постачальником «останньої надії», а саме: споживач сплачує 100% від орієнтовної вартості прогнозованого обсягу споживання електричної енергії за розрахунковий період протягом 5 банківських (робочих) днів з моменту отримання споживачем рахунку.

У разі неотримання рахунку споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.

Остаточний розрахунок за спожиту електричну енергію в розрахунковому періоді здійснюється споживачем на підставі виставленого постачальником рахунку до 14-го (включно) числа місяця, наступного за розрахунковим, розмір якого визначається як різниця між вартістю купованої споживачем електричної енергії, зазначеної в Акті купівлі-продажу, та сумарною оплатою споживачем за розрахунковий період з урахуванням ПДВ, або самостійно (без рахунку) не пізніше 20 календарного дня після закінчення розрахункового періоду на поточний рахунок постачальника, зазначений у Договорі.

Відповідно до пункту 4.3. Комерційної пропозиції рахунки вважаються отриманими споживачем належним чином у разі їх направлення особистим врученням (нарочним), із застосуванням послуг пошти на адресу споживача, зазначену в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та/або на адресу, надану ОС або споживачем постачальнику або засобами електронної пошти, відповідно до пункту 16.2. цієї Комерційної пропозиції. Датою отримання таких рахунків буде вважатися дата їх особистого вручення, що підтверджується підписом одержувача на рахунку або супровідному листі та/або реєстрацією вхідної кореспонденції, або третій календарний день від дати отримання поштовим відділенням зв`язку, в якому обслуговується одержувач (у разі направлення поштою рекомендованим або цінним листом). У разі направлення листів електронною поштою або із застосуванням інших засобів електронного зв`язку, датою отримання таких рахунків буде вважатися дата відправлення постачальником відповідного електронного повідомлення (лист, факт інше).

Пунктом 4.4. Комерційної пропозиції визначено, що акт купівлі-продажу електричної енергії складається на підставі даних про фактичне споживання електричної енергії споживачем. Обсяг фактично спожитої електричної енергії споживачем визначається ОС, який виконує функції адміністратора комерційного обліку, в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії, а також Тимчасовим порядком визначення обсягів купівлі електричної енергії на ринку електричної енергії електропостачальниками та операторами систем розподілу на перехідний період, затверджений постановою НКРЕКП від 28.12.2018 №2118.

Після завершення розрахункового періоду та отримання даних від ОС постачальник надсилає на адресу електронної пошти споживача скановану версію акту купівлі-продажу, підписаного зі свого боку.

Споживач в триденний термін після отримання сканованої версії Акту купівлі-продажу зі свого боку підписує його та направляє скановану версію Акту купівлі-продажу на адресу електронної пошти постачальника. Оригінал Акту купівлі-продажу у двох примірниках надсилається поштою на поштову адресу споживача. Підписаний з боку споживача один екземпляр оригіналу Акту купівлі-продажу в триденний термін повертається на поштову адресу постачальника.

За пунктом 7.4. Комерційної пропозиції, Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також 15 % річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

Пунктом 6.1. комерційної пропозиції визначено, що за внесення передбачених умовами Договору платежів з порушенням термінів, визначених даною комерційною пропозицією, Постачальник має право нарахувати Споживачу пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати. Споживач зобов`язується сплатити пеню на підставі рахунку та/або вимоги (претензії) Постачальника. Нарахування пені та інших видів відповідальності, що визначені законом та цим договором (15 % річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання на підставі отриманого споживачем рахунку, починається на наступний день після закінчення терміну, встановленого договором на оплату рахунку.

У разі відсутності доказу вручення рахунку споживачу, пеня та інші види відповідальності визначені законом та цим договором (15 % річних, інфляція) за невиконання грошового зобов`язання за цим Договором починають нараховуватися Постачальником з 21 календарного дня після закінчення розрахункового періоду.

Згідно п.7.4. комерційної пропозиції Споживач, який прострочив виконання грошового зобов`язання з оплати електроенергії, на вимогу Постачальника зобов`язаний, крім оплати штрафних санкцій та збитків, сплатити суму боргу за електроенергію з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов`язання, а також п`ятнадцять процентів річних від простроченої суми невиконаного або неналежним чином виконаного зобов`язання.

У п.14.1. комерційної пропозиції погоджено збільшений строк позовної давності: строк загальної позовної давності щодо вимог про стягнення боргу тривалістю п?ять років; строк спеціальної позовної давності щодо вимог про стягнення штрафних санкцій (штраф, пеня) тривалістю п?ять років.

Відповідно до п.15.1. комерційної пропозиції цей Договір набирає чинності за фактом споживання електричної енергії у перший день, наступний за останнім днем постачання електричної енергії попереднім електропостачальником, за відсутності факту відключення, передбаченого ПРРЕЕ.

Цей Договір діє в частині розрахунків між Сторонами до повного їх здійснення, а в частині постачання електричної енергії його дія не може перевищувати 90 календарних днів.

Відповідно до пункту 16.2. Комерційної пропозиції у випадку надсилання повідомлень і документів електронною поштою сторони Договору використовують наступні адреси електронної пошти: - постачальника - ; - споживача - зазначена на веб-сайті споживача та/або надана постачальнику споживачем у будь-який спосіб (офіційним листом, в довільній формі на адресу постачальника, телефонограмою), та/або надана постачальнику оператором системи розподілу(передачі). Такі документи вважаються направленими однією стороною та офіційно отриманими іншою стороною без додаткового оформлення на паперовому носії.

На підтвердження обсягів споживання відповідачем електричної енергії позивачем надано суду звіти АТ «Херсонобленерго» щодо фактичного корисного відпуску електричної енергії за точками комерційного обліку ПП «Барва» за період листопад 2022 травень 2023 (включно).

За даними оператора системи розподілу АТ «ДТЕК Одеські електромережі» на підставі Звітів про фактичне споживання електричної енергії позивачем складено та виставлено відповідачу рахунки та акти купівлі-продажу електроенергії:

- Акт № 036201 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період листопад 2022, відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 297,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/К11/43757 від 13.03.2023 на оплату 1705,48 грн;

- Акт № 03662 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період грудень 2022 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 449,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/К12/44212 від 13.03.2023 на оплату 2090,91 грн;

- Акт № 035178 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період січень 2023 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 443,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/О01/42721 від 16.02.2023 на оплату 2182,44 грн;

- Акт № 036995 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період лютий 2023 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 288 837,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/О02/44545від 13.03.2023 на оплату 1515227,35 грн;

- Акт № 038918 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період березень 2023 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 200 403,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/О03/46493 від 11.04.2023 на оплату 1007155,34 грн;

- Акт № 040578 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період квітень 2023 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 118 757,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/О04/48175 від 15.05.2023 на оплату 645895,09 грн;

- Акт № 042234 купівлі-продажу електроенергії за розрахунковий період травень 2023 р., відповідно до якого ПП «Барва» спожито електричної енергії в обсязі 96 139,00 кВт*год. по 2 класу та рахунок № 23/20/О05/49839 від 16.06.2023 на оплату 477346,28 грн

Відтак, споживання електричної енергії за листопад 2022 травень 2023 ПП «Барва» становить 705315,00 кВт*год. (4156933,02 грн).

Крім того, позивач на вказаний розмір боргу відповідача здійснює нарахування 15% річних в розмірі 1047773,06 грн та інфляційні втрати в розмірі 509082,51 грн.

Як вже зазначалось, в процесі розгляду справи в суді першої інстанції відповідач сплатив на користь позивача суму основного боргу (4156933,02 грн), у зв`язку з чим ухвалою суду від 21.04.2025 провадження у справі в цій частині закрито у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Предметом позову у даній праві залишися вимоги ДП «Укрінтеренерго» стягнути з ПП «Барва» 1047773,06 грн 15% річних та 509082,51 грн інфляційних втрат.

Частково задовольняючи позов, місцевий господарський суд виходив з доведеності позивачем факту неналежного виконання відповідачем умов договору, водночас суд дійшов висновку про доцільність зменшення відсотків річних до 3%, як це передбачено ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи приписи вищевказаної норми, колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у даній справі в межах доводів та вимог апеляційних скарг ДП «Укрінтеренерго» та ПП «Барва».

Як вже зазначалось, апеляційна скарга ДП «Укрінтеренерго» мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно зменшив нараховані позивачем відсотки річних з 15% до 3%. В свою чергу, апеляційна скарга ПП «Барва» мотивована тим, що заборгованість виникла з вини самого позивача, оскільки ним не було направлено відповідачу договір, рахунки на оплату та акти купівлі-продажу електроенергії.

Колегія суддів не погоджується з доводами та аргументами як позивача, так і відповідача, водночас погоджується з висновками суду першої інстанції та зазначає наступне.

Щодо направлення/ненаправлення позивачем відповідачу договору, рахунків на оплату та актів купівлі-продажу електроенергії, колегія суддів зазначає, що дійсно, в матеріалах справи відсутні докази отримання ПП «Барва» договору, рахунків та актів на оплату вартості спожитої електричної енергії.

Водночас, з огляду на встановлені судом обставини щодо фактичного споживання відповідачем електричної енергії, що учасниками цієї справи не заперечується, колегія суддів зазначає, що такий договір постачання електричної енергії між постачальником «останньої надії» і споживачем вважається укладеним з початку фактичного постачання електричної енергії такому споживачу.

Положеннями пункту 3.1.7 глави 3.1. розділу ІІІ ПРРЕЕ встановлено, що на вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.

Відповідно до положень пункту 7.2. розділу 7 Договору постачальник зобов`язується надати на письмову вимогу Споживача примірник цього Договору підписаного уповноваженою особою Постачальника протягом 10 робочих днів з дати отримання такого письмового звернення.

Отже відповідач не був позбавлений можливості звернутись до позивача із відповідним запитом щодо отримання примірнику договору, однак наявні матеріли справи не містять доказів на підтвердження вчинення останнім таких дій.

Щодо рахунку на оплату колегія суддів зазначає, що відповідно до умов Комерційної пропозиції, у разі не отримання рахунку Споживач зобов`язується здійснити 100% оплату самостійно (без рахунку) на поточний рахунок Постачальника, зазначений у Договорі, не пізніше ніж за 1 банківський (робочий) день до початку розрахункового періоду, виходячи з прогнозованого обсягу споживання електричної енергії у розрахунковому періоді та діючої у розрахунковому періоді ціни на електричну енергію.

Отже незалежно від отримання рахунку від постачальника, остаточний розрахунок за фактично спожиту відповідачем електричну енергію має бути здійснений останнім самостійно.

Також колегія суддів враховує, що за усталеною практикою Верховного Суду наявність або відсутність рахунку не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату, оскільки такий обов`язок виникає на підставі договору, а не на підставі рахунку. За своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку сплати платежів.

Отже, враховуючи те, що відповідач оплату електроенергії у встановлені Договором строки не здійснив, суд приходить до висновку про порушення відповідачем умов Договору, шляхом прострочення виконання грошових зобов`язань.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ч. 2 ст. 625 ЦК України).

Водночас, у даному випадку сторони визначили, що у разі прострочення виконання грошових зобов`язань покупець зобов`язується замість 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, сплатити постачальнику 15% річних від простроченої суми.

Згідно зі статтею 233 ГК України у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно зі збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналогічні положення також містить частина третя статті 551 ЦК України, положення якої надають суду право зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз названих статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду.

Відповідно до усталеної практики Верховного Суду, вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, за відсутності у законі переліку обставин, які мають істотне значення, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки. Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення розміру штрафних санкцій.

Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно із статтею 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Питання щодо зменшення розміру штрафних санкцій суд вирішує відповідно до статей 86, 210 ГПК України за наслідками аналізу, оцінки та дослідження конкретних обставин справи з огляду на фактично-доказову базу, на встановлені судом фактичні обставини, що формують зміст та умови конкретних правовідносин, наявність/ відсутність наданих сторонами доказів у сукупності, що свідчать про наявність/ відсутність підстав для вчинення такої дії.

Наведений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 26.02.2025 у справі №911/168/24.

Разом з тим, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 виснувала, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, з огляду на принципи розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і відсотків річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери кредитора.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають правове значення, та, зокрема, зазначених критеріїв суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

У постанові від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що зменшення судом заявлених до стягнення штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, є правом, а не обов`язком суду і може бути реалізоване ним у кожному конкретному випадку, за наслідками оцінки обставин справи та наданих учасниками справи доказів. Тому в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі ст. 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин, оскільки кожного разу суд вирішує це питання на власний розсуд з огляду на конкретні обставини, якими обумовлене таке зменшення.

Даний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 04.03.2025 у справі №915/303/23.

Тобто, у вказаних вище постановах Великою Палатою Верховного Суду було сформульовано правові висновки щодо застосування приписів ст. 625 ЦК України до відносин про стягнення відсотків річних, невиконанням грошових зобов`язань та зроблені загальні висновки про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України. У тому числі і висновки про те, що в питаннях підстав для зменшення розміру штрафних санкцій чи відсотків, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, не може бути подібних правовідносин.

Об`єднана палата Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі №911/2269/22 вказала на те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.

У постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 12.09.2024 у справі №915/1308/23 зазначено про те, що висновки судів попередніх інстанцій про можливість зменшення судом розміру трьох процентів річних (у цій справі до 1,5 %), заявленого до стягнення на підставі статті 625 ЦК України, є такими, що узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у пунктах 8.38, 8.41 постанови від 18.03.2020 у справі №902/417/18. За переконанням колегії, суди попередніх інстанцій цілком правомірно врахувавши загальний висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18, про можливість суду за певних умов зменшити розмір процентів річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України, розглянули клопотання товариства про зменшення 3% річних та дійшли висновку про його часткове задоволення з мотивів, викладених у постанові.

Наведене вище переконливо свідчить єдність та сталість правових висновків Великої Палати Верховного Суду в цьому питанні.

Як вже неодноразово наголошував Верховний Суд зменшення розміру штрафних санкцій та/або відсотків річних, нарахованих на підставі статті 625 ЦК України обумовлено індивідуальним характером правовідносин. У кожній конкретній справі, де постає питання про зменшення відсотків річних, суд має враховувати унікальні обставини, що супроводжують невиконання чи неналежне виконання грошового зобов`язання, а тому питання про зменшення процентів не підлягає узагальненню через свою індивідуальну природу. Для формування єдиної практики зазвичай розглядаються питання, які мають спільні риси в багатьох судових справах. У випадку зі штрафними санкціями та відсотками, кожен спір має унікальні фактичні обставини, що унеможливлює вироблення універсального підходу.

Суд, керуючись статтею 625 ЦК України, має свободу у визначенні необхідності зменшення відсотків річних, якщо це відповідає принципам справедливості, добросовісності та розумності.

За змістом положень статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з положеннями частини четвертої ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Необхідно враховувати, що правовий висновок (правова позиція) - це виклад тлумачення певної норми права (або ряду норм), здійснене Верховним Судом (Верховним Судом України) під час розгляду конкретної справи, обов`язкове для суду та інших суб`єктів правозастосування під час розгляду та вирішення інших справ у разі існування близьких за змістом або аналогічних обставин спору (подібний висновок міститься в постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 11.11.2020 у справі №753/11009/19, від 27.07.2021 у справі №585/2836/16- Ц, ухвалі Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.02.2025 у cправі №922/444/24).

Таким чином, зменшення розміру як пені та штрафу, так і процентів річних є правом суду, і господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе їх зменшення (постанови Верховного Суду від 15.06.2023 у справі № 921/94/21, Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22).

З огляду на необхідність дотримання балансу інтересів обох сторін в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, що безумовно вплинуло на господарську діяльність усіх без виключення суб`єктів господарювання та їх майновий стан, зокрема, і відповідача, який є підприємством, який зареєстрований та здійснював господарську діяльність в м. Херсон, який з 01.03.2022 по 10.11.2022 був тимчасово окупованим, а також відсутність в матеріалах справи доказів понесення позивачем реальних збитків у зв`язку з порушенням відповідачем грошових зобов`язань, враховуючи те, що в процесі розгляду справи основна заборгованість повністю погашена відповідачем, колегія суддів вважає, що застосування позивачем при розрахунку ставки відсотків річних (15%), що у співвідношенні до розміру відсотків, що встановлені ст.625 ЦК України, є збільшеними в п`ять разів, а отже таке збільшення є істотним, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком місцевого господарського суду про можливість зменшення розміру суми відсотків річних з 15%, закріплених умовами договору, до 3% річних, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки саме цей рівень відсотків встановлено законодавчо з метою відшкодування втрат кредитора внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання боржника.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі «Трофимчук проти України» Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

В силу приписів ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Скаржниками не спростовані висновки суду першої інстанції, викладені в оскаржуваному рішенні.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за апеляційний перегляд судового рішення покладаються на скаржників.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги Державного підприємства зовнішньоекономічної діяльності «Укрінтеренерго» та Приватного підприємства «Барва» залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Одеської області від 21.04.2025 у справі № 916/5602/24 залишити без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена 07.07.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Я.Ф. Савицький

Н.М. Принцевська