ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/628/25

Господарський суд Житомирської області у складі: судді Машевської О.П.

за участю секретаря судового засідання: Газарова Є.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Хоружа Н.В., адвокат, ордер серії ВІ №1271531 від 09.01.2025,

від відповідача: не прибув

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Укрпошта"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія"

про стягнення 440 974, 57 грн

Процесуальні дії по справі.

Господарський суд Житомирської області ухвалою від 19.05.2025 відкрив провадження у справі №906/628/25 за правилами загального позовного провадження, перше підготовче засідання призначив на 17.06.2025 о 12:00 год.

Відповідно до довідки господарського суду, ухвалу про відкриття провадження від 19.05.2025 було надіслано ТОВ "Житомирська торгова компанія" в його електронний кабінет 19.05.2025 о 20:19 год.

Суд ухвалою від 17.06.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду справи по суті на 01.07.2025 о 11:00. В судовому засіданні 01.07.2025 Суд ухвалив на стадії розгляду по суті оголосити перерву до 14:30 год. 04.07.2025.

Відповідач правом участі представника в судовому засіданні не скористався.

Вирішуючи питання про можливість розгляду справи за наявними матеріалами за відсутності представника відповідача, суд приймає до уваги таке.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2, 4, 7 ст. 120 ГПК України (тут і далі за текстом - Кодексу) обов`язок суду повідомити учасників справи про дату, час і місце судового засідання є реалізацією однієї з основних засад (принципів) господарського судочинства - відкритості судового процесу. Невиконання (неналежне виконання) судом цього обов`язку призводить до порушення не лише права учасника справи бути повідомленим про дату, час і місце судового засідання, але й основних засад (принципів) господарського судочинства.

Розгляд справи є можливим лише у разі наявності у суду відомостей щодо належного повідомлення учасників справи та інших осіб про дату, час і місце судового засідання. Право бути належним чином повідомленим про дату, час і місце слухання справи не може бути формальним, оскільки протилежне не відповідає ідеї справедливого судового розгляду, яка включає основоположне право на змагальність провадження (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 14.07.2021 у справі №918/1478/14, від 03.08.2022 у справі №909/595/21).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини у справі у справі «Осіпов проти України», стаття 6 Конвенції гарантує не право бути особисто присутнім у судовому засіданні під час розгляду цивільної справи, а більш загальне право ефективно представляти свою справу в суді та на рівність у користуванні правами з протилежною стороною, передбаченими принципом рівності сторін. Суд повинен лише встановити, чи було надано заявнику, стороні цивільного провадження, розумну можливість ознайомитися з наданими іншою стороною зауваженнями або доказами та прокоментувати їх, а також представити свою справу в умовах, що не ставлять його в явно гірше становище vis-а-vis його опонента (там само). З точки зору Конвенції заявник не має доводити, що його відсутність у судовому засіданні справді підірвала справедливість провадження або вплинула на його результат, оскільки така вимога позбавила б змісту гарантії статті 6 Конвенції.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України унормовано, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

В судовому засіданні 04.07.2025 суд відклав стадію ухвалення та проголошення рішення суду до 16:00 год. 14.07.2025 Суд ухвалив рішення суду про задоволення позову та оголосив вступну та резолютивну його частини.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Акціонерне товариство "Укрпошта" просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" 218 724,60 пені та 222 249,97 штрафу за порушення строку поставки товару за Договором поставки № 190624-30Е від 20.06.2024.

Правові підстави позову: ст.ст. 526, 530, 549, 611 ЦК України, ч.2 ст. 231, ч. 6 ст. 232 ГК України.

Відповідач правом подати відзив на позов не скористався .

Справу розглянуто за наявними у ній матеріалами ( ч.9 ст.165, ч.2 ст. 178 ГПК України).

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

За результатами проведеної процедури публічної закупівлі ДК 021:2015-34350000-5 Шини для транспортних засобів великої та малої тоннажності, за ідентифікатором закупівлі UA-2024-05-24-010935-а між Акціонерним товариством "Укрпошта" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" 20.06.2024 укладено Договір поставки № 190624-30Е .

За умовою п.1.1 Договору поставки № 190624-30Е Постачальник взяв на себе зобов`язання поставити Покупцю у власність товар найменування якого визначено у Специфікації , яка є Додатком 1 до Договору, в порядку та в строки, визначені умовами останнього, а Покупець зобов`язується прийняти товар і оплатити його в порядку та на умовах Договору.

Відповідно до п.9 Специфікації до Договору , останній діє до 31.12.2024року включно. Згідно Специфікації Постачальник мав поставити товар , за переліком з позицій, на загальну суму 3 174 999, 50грн з ПДВ. Згідно п.4.2 Договору поставка товару здійснюється Постачальником партіями за графіком поставки товару, визначеним у Додатку 2 до Договору. Відповідно до Додатку 2 до Договору "Графік поставки товару", кожна позиція товару має бути здійснена у строк 120 календарних днів з дати укладення договору.

Сторонами було укладено Додаткову угоду № 1 від 05.12.2024 до Договору поставки № 190624-30Е відповідно до п.1.1 якої, товар на позиції № 6 та позиції № 11 Специфікації, був замінений на інший, відповідно , в результаті чого сторони дійшли згоди викласти в новій редакції Додаток 1 до Договору "Специфікація" та Додаток 2 до Договору "Графік поставки товару". В частині строків поставки товару умови Договору поставки № 190624-30Е не змінювалися.

Згідно з умовами Договору поставки № 190624-30Е, відлік строку поставки усіх позицій товару у визначеній кількості розпочинається на наступний день з дати укладення Договору та закінчується через 120 календарних днів, а саме: 18.10.2024.

Відповідно до п.4.6 Договору поставки № 190624-30Е датою поставки товару та переходу права власності на товар є дата фактичного отримання товару Покупцем від Постачальника відповідно до умов Договору на підставі належно оформлених первинних документів. Обов`язки Постачальника по передачі партії товару Покупцю вважаються виконаними належним чином з моменту своєчасної поставки товару та передачі супровідних документів, підписання сторонами належним чином оформлених первинних документів без зауважень сторін, за умови відсутності в подальшому аргументованих претензій Покупця щодо якості товару.

Згідно з п.6.1 Договору поставки № 190624-30Е припинення його дії чи розірвання не звільняє будь-яку із Сторін від обов`язку виконати свої зобов`язання за Договором які виникли до такого припинення (розірвання) на підставі належно виконаного іншою стороною свого зобов`язання за Договором.

Як встановив Суд, згідно видаткової накладної № 561 від 11.12.2024 Постачальником було передано товар на суму 460880,69грн з ПДВ 11.12.2024.

Згідно видаткової накладної № 560 від 11.12.2024 Постачальником було передано товар на суму 261715,63грн з ПДВ 12.12.2024.

Згідно видаткової накладної № 562 від 11.12.2024 Постачальником було передано товар на суму 53239,20грн з ПДВ 12.12.2024.

Згідно видаткової накладної № 576 від 18.12.2024 Постачальником було передано товар на суму 18864,00грн з ПДВ 20.12.2024.

Згідно видаткової накладної № 121 від 04.03.2025 Постачальником було передано товар на суму 556050,38грн з ПДВ 04.03.2025.

Матеріали справи не підтверджують факт повідомлення Постачальником Покупця про наявність об`єктивних причин порушення виконання зобов`язання за умовою п.5.10 Договору поставки № 190624-30Е.

За умовою п.5.2 Договору поставки № 190624-30Е за порушення строків виконання зобов`язань або умов Договору щодо якості товару Постачальник несе відповідальність та сплачує Покупцю штрафні санкції в розмірі та в порядку відповідно до статті 231 ГК України.

Позивач за порушення Відповідачем строку поставки товару застосував штрафні санкції на підставі наведеної договірної умови, яка відсилає до статті 231 ГК України.

На підставі п.п 4.3.1 та 4.3.3 Договору поставки № 190624-30Е на електронну адресу Відповідача Позивач надіслав 19.03.2025 претензію про сплату неустойки та 20.03.2025 - на поштову адресу листом з описом вкладення ( № 314). За у мовою п.5.7 Договору поставки № 190624-30Е штрафні санкції Відповідач мав сплатити добровільно не пізніше 08.04.2025.

Оскільки претензія Позивача не була розглянута у строк , визначений у ч.6 ст. 222 ГК України, Позивач звернувся з позовом до суду про їх стягнення в примусовому порядку.

Позивач просить стягнути з Відповідача пеню в загальній сумі 218724,60грн, а також штраф у розмірі 7% в сумі 222249,97грн.

В ході судового вирішення спору Відповідач не скористався правом участі у змагальному процесі, зокрема правом заперечити проти розрахунку стягуваної суми.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 15, частина перша статті 16 ЦК України).

Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє приватне (цивільне) право повністю або частково. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які ж приватні (цивільні) права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких приватних (цивільних) прав (інтересів) позивач звернувся до суду.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у частині другій статті 16 ЦК України.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках ( абзац 12 частини другої статті 16 ЦК України).

Виконання цивільних обов`язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства (частини третя статті 14 ЦК України).

Тому застосування кредитором штрафних санкцій, встановлених у договорі за невиконання боржником договірних обов`язків є способом захисту порушеного права , що встановлений договором. Про застосування штрафних санкцій як спосіб захисту порушеного права до прикладу йдеться у ч.2 ст. 20 ГК України.

Як виснував Верховний Суд у постанові від 11.01.2024 у справі № 916/1247/23, особи мають право вибору: використати існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на власний розсуд.

Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто, з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати (постанова ОП КЦС у складі ВС від 23.01.2019 у справі №355/385/17).

Як встановив Суд, Договір поставки № 190624-30Е від 20.06.2024 укладено на підставі Закону України "Про публічні закупівлі" та визначити зміст договору на власний розсуд, в тому числі в частині відповідальності за порушення його умов.

У постанові Верховного Суду від 20.08.2024 у справі № 910/5614/23 зазначено, що: "Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання".

Спірні правовідносини у цій справі виникли на підставі договору поставки, який регулюється розділом 3 глави 54 ЦК України.

За приписами частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Передача товару Постачальником є основним його обов`язком, що випливає з сутності договору купівлі-продажу (ст.655 ЦК України). При цьому передача товару має здійснюватися з дотриманням правил про строк, місце та спосіб виконання зобов`язань.

Статтею 663 ЦК України встановлено, що продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 цього Кодексу.

Згідно Специфікації, додаток 1 до Договору поставки № 190624-30Е Відповідач мав поставити шини автомобільні відповідного типорозміру одного виробника, однієї моделі та однакового малюнку протектору на загальну суму 3 174 999,50грн з ПДВ. Дата виготовлення товару не повинна бути раніше 2023.

Згідно Графіка поставки товару, додаток 2 до Договору поставки № 190624-30Е Відповідач мав поставити товар протягом 120 календарних днів з дати укладення договору.

Останній день строку поставки - 18.10.2024.

Відповідач станом на 18.10.2024 зобов`язання з поставки товару не виконав, перша поставка товару за ВН № 561 від 11.12.2024 на суму 460880,69грн з ПДВ відбулася 11.12.2024, в подальшому 12.12.2024 - за ВН № 560 від 11.12.2024 на суму 261715,63грн з ПДВ та за ВН № 562 від 11.12.2024 на суму 53239,20грн з ПДВ , 20.12.2024 - за ВН № 576 від 18.12.2024 на суму 18864,00грн з ПДВ та 04.03.2025 - за ВН № 121 від 04.03.2025 на суму 556050,38грн з ПДВ.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 ЦК України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України ), зокрема: 1) розірвання договору; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків.

Відповідно до частин 1, 2 ст.549 ЦК неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та як міри відповідальності є одночасно забезпечення дисципліни боржника стосовно виконання зобов`язання (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсацій можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

До моменту порушення зобов`язання боржником неустойка виконує функцію сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Велика Палата Верховного Суду, здійснюючи тлумачення ст. 549 ЦК України та ст.231 ГК України виснувала, що незалежно від того, які правовідносини урегульовано конкретними нормами права, наразі в законодавстві сформований єдиний підхід до застосування пені як виду неустойки (штрафної санкцій), конститутивною ознакою якої є її нарахування за кожен день прострочення виконання зобов`язання. Поденне нарахування пені є ознакою, яка вирізняє її серед інших видів неустойки (штрафних санкцій) та визначає механізм обчислення (визначення розміру) пені. Тобто вжитий законодавцем у цьому випадку займенник "кожний (кожен)" пояснює формулу обчислення пені, за якою загальна сума пені визначається шляхом множення ставки пені на кількість днів прострочення (постанова від 16.10.2024 у справі №911/952/22).

Законом або укладеним сторонами договором може бути передбачено більшу або меншу тривалість періоду нарахування штрафних санкцій. Проте його перебіг починається з дня, наступного за останнім днем, у який зобов`язання мало бути виконане, і початок такого перебігу не може бути змінений за згодою сторін.

Як встановив Суд, у п.5.2 Договору поставки № 190624-30Е Сторони погодили, що за порушення строків виконання зобов`язань або умов Договору щодо якості товару Постачальник несе відповідальність та сплачує Покупцю штрафні санкції в розмірі та в порядку відповідно до статті 231 ГК України.

Тобто, за порушення строку поставки товару постачальник на вимогу покупця сплачує пеню у розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання зобов`язань, за кожен день прострочення, а за прострочення понад 30 днів постачальник додатково сплачує штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Суд встановив, що пеню Позивач розрахував з використанням калькулятора підрахунку заборгованості та штрафних санкцій, доступ до якого в мережі Інтернет є за посиланням: https://ips.ligazakon.net/calculator/ff.

За розрахунками Суду, Позивач обґрунтовано заявив до стягнення пеню в загальному розмірі 218724,60грн, тому позовна вимога обґрунтована.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань надано сторонам частинами другою та четвертою статті 231 ГК України. В інших випадках порушення виконання господарських зобов`язань чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується зі свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, а також приписами статті 546 ЦК України та статті 231 ГК України (п.7.38 постанови ВПВС від 01.06.2021р. у справі №910/12876/19).

Позивач нарахував штраф у розмірі 7% за формулою: 3174999,50грн х 7% = 222249,97грн.

Розрахунок штрафу є арифметично правильним, позовна вимога обґрунтована.

Відповідно до частини 1 статі 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (стаття 86 ГПК України).

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень у господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує (подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №904/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18).

У зв`язку з викладеним, враховуючи вищенаведені положення норм чинного законодавства України, приймаючи до уваги встановлені фактичні обставини справи, Суд дійшов висновку позов задовольнити.

Щодо розподілу судового збору

Позивач сплатив судовий збір в розмірі 5291,69грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 4366971 від 09.05.2025.

У зв`язку із задоволенням позову, судовий збір покладається на відповідача ( ч.2 ст. 129 ГПК України).

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити.

2.Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" ( 10029, м. Житомир, вул. Степана Бандери,7 офіс 316, ) на користь Акціонерного товариства "Укрпошта" ( 01001, м. Київ, вул. Хрещатик,22, ) :

- 218724,60грн пені,

- 222249,97грн штрафу,

- 5291,69 грн судового збору.

Видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 14.07.25

Суддя Машевська О.П.

Віддрукувати: 1 - у справу, 2-3 сторонам через Ел.суд