ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025 Справа № 914/1463/25

За позовом: Комунального підприємства Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради, м.Новий Розділ Львівської області,

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ», м. Новий Розділ Львівської області,

про стягнення 254'500,00 грн заборгованості.

Суддя Б. Яворський,

при секретарі О. Муравець.

Представники сторін:

від позивача: Ю. Гелемей,

від відповідача: М. Денькович.

Відводів складу суду сторонами не заявлялося.

Відповідно до ст.222 ГПК України фіксування судового процесу здійснюється з допомогою звукозаписувального технічного засобу vkz.court.gov.ua.

Суть спору. На розгляд Господарського суду Львівської області через систему «Електронний суд» Комунальним підприємством "Розділжитлосервіс" Новороздільської міської ради подано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» про стягнення 254'500,00 грн заборгованості за договором №47/22 про реструктуризацію заборгованості за оренду комунального майна від 01.06.2022.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 12.05.2025 справу №914/1463/25 передано на розгляд судді Б. Яворському.

Ухвалою суду від 19.05.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження; суд встановив строк для реалізації сторонами своїх процесуальних прав. Причини відкладення розгляду справи викладено в ухвалі суду від 16.06.2025.

Представник позивача у судове засідання 07.07.2025 з`явився, позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Відповідач участь повноважного представника у судове засідання забезпечив, просив суд розстрочити виконання рішення.

Аргументи позивача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на порушення відповідачем зобов`язань за договором №47/22 від 01.06.2022 про реструктуризацію заборгованості за оренду комунального майна за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Новий Розділ №86/06 від 03.10.2006 в межах заборгованості, яка згідно графіку мала бути погашена упродовж червня-грудня 2022 року. Інформував суд, що здійснені відповідачем оплати зараховані позивачем в оплату орендних платежів за договором №86/06 від 03.10.2006, а не за договором про реструктуризацію заборгованості.

Аргументи відповідача.

Відповідач заперечуючи позовні вимоги в частині розміру заборгованості зазначив, що з огляду на проведені оплати його заборгованість складає 104?500,00 грн., оскільки відповідачем було проведено оплату у розмірі 150?000,00 грн. Товариство не спроможне було своєчасно сплатити реструктуризовану заборгованість з підстав арешту рахунків, перебування відповідача у скрутному фінансовому становищі, дебіторської заборгованості контрагентів та відсутністю обігових коштів, оскільки основним джерелом його доходів є кошти, сплачені споживачами за надані комунальні послуги з водопостачання та водовідведення. З підстав наведеного, просить суд розстрочити виконання рішення на 6 місяців рівними частинами, що не заблокує роботу відповідача та не ускладнить виконання рішення. Заява про відстрочку виконання рішення суду обґрунтована тим, що товариство забезпечує життєдіяльність міста і навколишніх сіл з централізованого водопостачання та водовідведення; основним джерелом доходів є кошти, сплачені споживачами за надані комунальні послуги.

У судовому засіданні 07.07.2025 судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

01 червня 2022 року Комунальним підприємством «Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» (боржник) укладено договір №47/22 від 01.06.2022 про реструктуризацію заборгованості за оренду комунального майна за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м.Новий Розділ №86/06 від 03.10.2006 (з додатком), відповідно до умов якого кредитор та боржник домовилися про реструктуризацію кредиторської заборгованості за оренду комунального майна за договором оренди індивідуально визначеного нерухомого майна, що належить до комунальної власності територіальної громади м. Новий Розділ № 86/06 від 03.10.2006 року, що виникла у боржника перед кредитором станом на 20 квітня 2022 р. та не погашена до 31 травня 2022 року, шляхом розстрочення на 60 календарних місяців рівними частинами .

Сума заборгованості, що підлягає реструктуризації відповідно до п.1 договору становить 3055153,01 грн, що підтверджується актом звірки взаєморозрахунків (п.2 договору).

Відповідно до п.3 договору боржник зобов`язується виплатити в повному обсязі заборгованість, зазначену в п.2 договору, шляхом перерахування щомісяця коштів з поточного рахунку боржника на поточний рахунок кредитора рівними частинами починаючи з першого числа місяця, в якому укладено договір, відповідно до графіка погашення заборгованості згідно з додатком, який є його невід?ємною частиною, не пізніше останнього числа відповідного місяця. Зобов`язання боржника зі сплати чергового платежу вважаються виконаними за умови надходження на рахунок кредитора коштів у строк та у сумі, що встановлені графіком погашення заборгованості на відповідний місяць (п.4 договору).

Строк дії договору викладено у п.22 договору.

Додатком №1 до договору сторонами погоджено графік погашення заборгованості, де передбачено повернення грошових коштів рівними частинами (50?900 грн. щомісяця) у 2022, 2023, 2024, 2025, 2026, 2027 роках.

Листом від 02.11.2022 позивач звертався до відповідача з листом №633 щодо погашення заборгованості, однак заборгованість не була погашеною.

Позивач стверджує, що відповідач не погасив заборгованість в межах реструктуризованої суми у період червня-грудня 2022 року, яка склала 254?500,00 грн.

ОЦІНКА СУДУ.

Відповідно до ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять у предмет доказування.

Згідно з ст.74 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Статтею 55 Конституції України, кожному гарантується право на судовий захист.

Цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини (ч.1 ст.11 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно ст. 174 ГК України однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але такі, які йому не суперечать.

Відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 Цивільного кодексу України).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст.626 ЦК України).

Укладений сторонами договір про реструктуризацію фактично передбачає зміну строків виконання зобов`язання за договором оренди. Укладення такого договору не суперечить загальним засадам, оскільки ч.4 ст.179 ГК України визначено, що при укладенні господарських договорів сторони можуть визначати зміст договору на основі вільного волевиявлення, коли сторони мають право погоджувати на свій розсуд будь-які умови договору, що не суперечать законодавству.

Відповідно до ст.629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України).

Згідно приписів ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріалами справи підтверджується, що у відповідача за договором №47/22 від 01.06.2022 утворилась заборгованість за період червень-грудень 2022 року у розмірі 254500,00 грн. Судом також встановлено, що здійснені відповідачем оплати не є оплатами з договором №47/22 від 01.06.2022, а є оплатою за оренду майна на підставі інших договірних відносин між сторонами. Оскільки відповідач доводів позивача не спростував, не надав суду належних та допустимих доказів про наявність інших обставин ніж ті, які досліджені в ході судового розгляду, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог.

Щодо заяви позивача про розстрочення виконання суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 239 ГПК України суд, який ухвалив рішення, може надати відстрочення або розстрочення виконання рішення.

Відповідно до частин 4 статті 331 Господарського процесуального кодексу України, підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Отже, за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення чи унеможливлюють його виконання, господарський суд, зокрема, має право розстрочити виконання рішення (ухвали, постанови).

У постанові Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 917/138/16 зазначено, що підставою для відстрочки, розстрочки, зміни способу та порядку виконання рішення можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим у строк або встановленим господарським судом способом. Вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи. При цьому, господарський суд повинен враховувати можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк чи попередньо встановленим способом, але перш за все повинен враховувати такі ж наслідки і для стягувача при затримці виконання рішення та не допускати їх настання.

До обставин, які ускладнюють виконання судового рішення належать, зокрема, скрутне матеріальне становище боржника, наявність загрози банкрутства юридичної особи боржника, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо (рішення Конституційного Суду України від 26.06.2013 у справі №1-7/2013).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.07.2004 у справі «Шмалько проти України» (заява № 60750/00) зазначено, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина «судового розгляду».

У зв`язку з тим, що відстрочка та розстрочка подовжує період відновлення порушеного права стягувача, при їх наданні суди, в цілях вирішення питання про можливість їх надання, а також визначення строку подовження виконання рішення суду, повинні враховувати закріплені в нормах матеріального права, і перш за все у Конвенції про захист прав людини та основних свобод, що є частиною національного законодавства, допустимі межі надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення.

Європейський суд з прав людини відзначає, що несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, однак розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої «кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру…», а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале невиконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути виправдано за конкретних обставин справи. До того ж, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого невиконання. Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання розстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання розстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

Дослідивши зібрані у справі докази та встановивши ту обставину, що договором №47/22 від 01.06.2022 відповідачу уже було реструктуризовано заборгованість за оренду комунального майна, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання про розстрочення виконання рішення, адже відповідач уже допустив прострочення реструктуризованого боргу упродовж 7 місяців, і станом на дату розгляду справи не надав суду доказів часткового погашення такого. Крім того, не надав суду доказів того, що у випадку розстрочення виконання рішення у відповідача буде змога виконати зобов`язання у майбутньому, адже окрім реструктуризованої заборгованості з оренди у відповідача існує обов`язок вчасної оплати орендних платежів а договором, який не є предметом спору у даній справі.

СУДОВІ ВИТРАТИ.

Сплата позивачем судового збору за подання до суду позовної заяви підтверджується платіжною інструкцією № 369 від 09.05.2025 на суму 3'817,50 грн. При цьому, згідно з ч.3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною 2 цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Як вбачається із матеріалів справи позовна заява, подана через систему «Електронний суд». Відтак, відповідно до вимог Закону України Про судовий збір підлягав оплаті судовий збір у розмірі 3'054,00 грн., який відповідно до ст. 129 ГПК України підлягає відшкодуванню з відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст.7 Закону України Про судовий збір позивач вправі звернутися до Господарського суду Львівської області із заявою про повернення надмірно сплаченого судового збору.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у справі покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, тому при розподілі судових витрат судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями 2, 3, 12, 13, 42, 46, 73-80, 123, 126, 129, 233, 236-238, 240, 247-252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергія-Новий Розділ» (81652, Львівська область, м.Новий Розділ (пн), вул.Грушевського, 37; ідентифікаційний код 33525073) на користь Комунального підприємства Розділжитлосервіс» Новороздільської міської ради (81652, Львівська область, м.Новий Розділ (пн), вул.Грушевського, 37, ідентифікаційний код 22362258) 254'500,00 грн основного боргу та 3'054,00 грн. судового збору.

3. У задоволенні клопотання про розстрочення виконання рішення відмовити.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст. 241 ГПК України та може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду у порядку та строки, передбачені ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 14.07.2025.

Суддя Яворський Б.І.