ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
14.07.2025м. ДніпроСправа № 904/1949/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Рудь І.А., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп", м. Одеса
про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі:
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп", м. Одеса
до Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат", Жовті Води, Дніпропетровська обл.
про стягнення заборгованості у сумі 868 150 грн 75 коп.
Без повідомлення (виклику) учасників справи.
ОБСТАВИНИ СПРАВИ:
02.07.2025 від позивача за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, в якій він просить суд ухвалити додаткове рішення по справі та стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 60 000 грн 00 коп.
Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, вирішено здійснювати розгляд заяви без виклику сторін за наявними матеріалами; роз`яснено учасникам судового процесу, що відповідно до частини 3 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Крім того, вказаною ухвалою суду запропоновано відповідачу в строк до 10.07.2025 надати відзив на подану позивачем заяву про розподіл судових витрат.
Сторони повідомлені про прийняття заяви про ухвалення додаткового рішення до розгляду належним чином, шляхом направлення ухвали суду від 07.07.2025 до їх Електронних кабінетів в підсистемі (модулі) Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи, на підтвердження чого до матеріалів справи долучені Довідки про доставку електронного листа, згідно з якими ухвала суду від 07.07.2025 доставлена до Електронних кабінетів позивача та відповідача - 07.07.2025.
08.07.2025 від Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" до суду надійшов відзив на заяву, в якому останній вказує на те, що стягнення повної вартості послуг у сумі 60 000,00 грн, не узгоджується з критеріями реальності адвокатських витрат та розумності їхнього розміру і пропорційності, так як ці витрати не мають характеру необхідних та не обґрунтовують обсягу фактичних дій представника заявника, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені з досягненням успішного результату.
Тобто не є розумно обґрунтованим і, відповідно, такі витрати не можуть бути відшкодовані тільки лише через те, що вони дійсно понесені заявником (справедлива сатисфакція). Крім того, що відшкодування їх повної вартості матиме надмірний фінансовий тягар для відповідача, який на сьогодні є стратегічним об`єктом для України в цілому.
З огляду на вкладне, відповідач просить суд зменшити розмір витрат на правничу допомогу з 60 000,00 грн. на 5 000,00 грн., оскільки сума є завищеною, оскільки справа є неважкою та не потребує багато часу для її вивчення, збирання документів та для самого розгляду по суті.
Суд, розглянувши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті,
Товариство з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом, в якому просить стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" заборгованість в сумі 868 150 грн 75 коп., з яких: 730 000 грн 00 коп. - основний борг, 72 380 грн 67 коп. - пеня, 14 670 грн 08 коп. - інфляційні втрати, 51 100 грн 00 коп. - 7% штрафу, відповідно до умов договору про закупівлю товару № 358/13/217ВО від 14.05.2024.
Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за спірним договором в частині своєчасної оплати за поставлений товар.
11.06.2025 позивачем через систему «Електронний суд» подано заяву, в якій зазначено, що протягом п`яти днів після ухвалення рішення, останнім буде подано до суду докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, відповідно до п. 8 ст. 129 ГПК України.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.06.2025 позов задоволено частково, стягнуто з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" 730 000 грн 00 коп. основного боргу, 14 670 грн 08 коп. інфляційних втрат та 8 936 грн 04 коп. - витрат зі сплати судового збору, у решті позову відмовлено.

Відповідно до частин 1 - 4 статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

У відповідності до вказаних положень, позивачем було подано заяву про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій він просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 60 000 грн 00 коп.

З приводу заяви суд зазначає таке.

За змістом статті 123 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу віднесені до витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді, які, в свою чергу, віднесені до судових витрат.

У відповідності до статті 26 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Визначення договору про надання правової допомоги міститься в статті 1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", згідно з якою договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Разом із тим згідно зі статтею 15 Господарського процесуального кодексу України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини 3 статті 2 зазначеного Кодексу).

Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості; ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): - подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; - зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами частини 3 статті 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

З матеріалів справи вбачається, що 10.10.2024 між адвокатом Овчаренко Я. О. (далі - адвокат) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" (далі - клієнт) був укладений договір про надання правової допомоги (далі - договір), за умовами пункту 1.1. договором про надання правової (правничої) допомоги повноваження адвоката не обмежуються. Адвокат бере на себе зобов`язання надавати Клієнту правову інформацію, усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, юридичний супровід, здійснювати представництво та захист Клієнта у справах, пов`язаних з його військовим обов`язком та представляти інтереси Клієнта перед органами, які здійснюють військове управління України, ведуть військовий облік та здійснюють мобілізацію населення, надавати будь-яку іншу правову допомогу за бажанням та запитом Клієнта (як усними, так і письмовими).

З метою виконання покладених п. 1.1. цього Договору обов`язків Клієнт надає Адвокату право представляти його інтереси перед Територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, перед органами Національної поліції України, представляти інтереси перед членами Військово-лікарської комісії, лікарями та супроводжувати Клієнта на всіх етапах проходження військово-лікарської комісії з правом подавати заяви, вести комунікацію (як усно так і письмово) з членами військово-лікарської комісії та іншими уповноваженими особами ТЦК та СП, бути безпосередньо присутньою під час медичних оглядів Клієнта, робити запити на отримання документів, відомостей, отримувати кореспонденцію, листи, витяги, документи, надавати пояснення чи оцінку діям та/або бездіяльності посадових осіб від імені Клієнта, подавати заяви щодо оновлення військово-облікових даних Клієнта, заяви щодо надання відстрочки від призову на військову службу. Представляти інтереси Клієнта будь-якими органами державної влади та органами місцевого самоврядування, в будь-яких органах виконавчої влади, підприємствах та організаціях будь-якої форми власності та підпорядкування, судах першої та апеляційної інстанції, Верховному суді, у кримінальних, цивільних, господарських та адміністративних справах, у справах про адміністративні правопорушення, зокрема, але не виключно, з правом складання, подання, отримання, направлення та підписання від свого імені та від імені Клієнта будь-яких документів, запитів, заяв, позовів, скарг, відзивів, заперечень, клопотань, пояснень, апеляційних та касаційних скарг, пояснень, мирових угод та інших необхідних документів, участі у судових засіданнях, ознайомлення з матеріалами справи, одержання копій рішень, ухвал, подання доказів, подання своїх доводів, міркувань щодо питань, які виникають під час судового розгляду, заперечення проти клопотань, доводів і міркувань інших осіб, зміни підстав або предмету позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, відмови від позову, визнання позову повністю або частково, пред`явлення зустрічного позову та усіх інших повноважень передбачених процесуальним законодавством для сторін у судовій справі (п. 1.2 договору).

При наданні адвокатом послуги/виконанні роботи, яка конкретно (дослівно) не передбачена цим Договором, проте вказана в Акті прийому-передачі наданої правової допомоги, який підписаний Клієнтом, така послуги/робота вважається такою, що передбачена цим Договором до виконання та погоджена Сторонами Договору (п. 1.3 договору).

Цей Договір набирає чинності з моменту його підписання Сторонами (п. 8.1 договору).

Цей Договір, якщо він достроково не буде припинений з ініціативи Замовника, діє протягом всього провадження у справах Клієнта, доки не будуть вичерпані всі засоби захисту, передбачені національним законодавством, а у справах не буде прийнято остаточне рішення (п. 8.2 договору).

Зміни та уточнення (конкретизація послуг/правової допомоги/судових справ/вартості тощо) до цього Договору вносяться шляхом укладення Додаткових угод, які є невід`ємною частиною цього Договору або за усним дорученням Клієнта в будь-який момент (п. 8.3 договору).

Додатковою угодою № 1 від 18.04.2025 до вказаного договору сторони погодили наступне.

Внести зміни в розділ 2 Договору та викласти його в наступній редакції:

"2.1. За надану правову допомогу Клієнт сплачує Адвокату грошову винагороду у вигляді Гонорару. Розмір гонорару визначається додатковими угодами до даного Договору. Сума Договору складає суму виставлених Виконавцем рахунків за послуги.

2.2. На визначення розміру гонорару впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь важкості справи, обсяг правових послуг, необхідних для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Клієнта. Обсяг правової допомоги враховується при визначенні обґрунтованого розміру Гонорару".

Сторони погодили орієнтовну вартість послуг - 50 000,00 грн. (п. 3 додаткової угоди).

Сторони погодили розмір гонорару "успіху" в розмірі 10 000,00 грн. у випадку задоволення (часткового задоволення) позовних вимог (п. 4 додаткової угоди).

Остаточна вартість послуг визначається на підставі рахунку та акту прийому-передачі наданих послуг після завершення розгляду справи (ухвалення рішення суду) (п. 5 додаткової угоди).

У подальшому, 30.06.2025 між адвокатом Овчаренко Я. О. та Товариством з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" був підписаний Акт прийому-передачі наданої правової допомоги № 1 до договору про надання правової допомоги № б/н від 10.10.2024 та додаткової угоди № 1 від 18.04.2025 (далі - акт наданих послуг), в якому викладений детальний опис робіт (наданих послуг), а саме:

1. Консультація, вивчення та ознайомлення Адвоката зі змістом матеріалів, документів, надання консультації та правових роз`яснень, підготовка до справи. Час - 3,5 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 7000 грн.

2. Формування правової позиції, написання позовної заяви, направлення стороні та суду засобами «Е-суд». Час - 6 год., погодинна ставка - 3000 грн, всього - 18000 грн.

3. Клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Час - 1,5 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 3000 грн.

4.Формування відповіді на відзив, направлення стороні та суду засобами «Е-суд». Час - 3 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 6000 грн.

5.Складання клопотання про участь в засіданні у режимі відеоконференції протягом періоду розгляду сппави та направлення до суду. Час - 1 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 2000 грн.

6. Формування додаткових пояснень та направлення стороні та суду засобами «Е-суд». Час - 2,5 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 5000 грн.

7. Складання заяви про визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу та надання доказів, формування та подання заяви до суду. Час - 1,5 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 3000 грн.

8. Участь у засіданні в режимі відеокоференції l9.06.2025. Судодень, погодинна ставка - 3000 грн, всього - 3000 грн.

9. Складання заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та постановленім додаткового рішення, формування заяви та доказів до неї, подання заяви до суду. Час - 1,5 год., погодинна ставка - 2000 грн, всього - 3000 грн.

Всього - 50 000 грн.

Крім того, сторони погодили гонорар "успіху" в розмірі 10 000 грн 00 коп., у зв`язку із частковим задоволенням позовних вимог, який визначений сторонами у Додатковій угоду № 1.

Сторони погодили, що загальна вартість надання професійної правової допомоги за цим Актом становить 60 000,00 грн без ПДВ.

Відповідно до положень частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Приписами частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат, розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

При здійснені розподілу між сторонами спору судових витрат на професійну правничу допомогу, суд враховує результат розгляду спору, умови договору про надання правничої допомоги, укладеного між стороною спору та адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро), обсяги наданих стороні, як клієнту, послуг правничої допомоги щодо представництва її інтересів в суді під час розгляду справи, а також в порядку статті 86 Господарського процесуального кодексу України надати належну оцінку поданим стороною, яка понесла витрати на професійну правничу допомогу, доказам фактичного надання їй адвокатських послуг, їх прийняття стороною спору на підставі акта приймання-передачі послуг з виставленням адвокатом (адвокатським об`єднанням, бюро) клієнту рахунка на оплату таких послуг.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04, рішення у справі "Баришевський проти України" від 26.02.2015, рішення у справі "Гімайдуліна і інших проти України" від 10.12.2009, рішення у справі "Двойних проти України" від 12.10.2006, рішення у справі "Меріт проти України" від 30.03.2004).

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

У постанові від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

У постановах від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18 і від 01.08.2019 у справі №915/237/18, від 11.02.2021 у справі № 920/39/20 Верховний Суд також зазначив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява № 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Серед іншого, аналізуючи розмір заявленої позивачем до стягнення суми витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає таке.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 12.01.2023 у справі № 910/8342/21, визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Разом з тим у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини 5 статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

На предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

За висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в пунктах 119, 120 постанови від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21, під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5 - 7 та 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено рішення, всі її витрати на професійну правничу допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5 - 7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

Крім того, щодо порядку обчислення гонорару, суд зазначає таке.

За змістом частини 3 статті 237 Цивільного кодексу України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (стаття 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" ).

Закон України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту визначає гонорар.

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (пункт 28 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц; пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Разом з тим, Великою Палатою Верховного Суду зауважено, що неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у статті 627 Цивільного кодексу України.

Частинами 1,2 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" встановлено, що порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

З аналізу зазначеної норми слідує, що гонорар може встановлюватися у формі:

- фіксованого розміру,

- погодинної оплати.

Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки - підставою для виплати гонорару, який визначений у формі погодинної оплати, є кількість витрачених на надання послуги годин помножена на вартість такої (однієї) години того чи іншого адвоката в залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовують загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" як "форма винагороди адвоката", але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу - конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

Враховуючи вказане, у відповідності до вказаних вище норм, дослідивши заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та документи, на підставі яких позивач просить стягнути вказані витрати, а також беручи до уваги відзив відповідача на заяву, господарський суд прийшов до висновку, що заявлений до стягнення розмір витрат на оплату послуг адвоката не відповідає критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності та співрозмірності їхнього розміру, та є завищеним, оскільки становить 60 000 грн 00 коп., в той час, як:

- зміст позовних вимог та предмет позову в даній справі не охоплюють значної кількості обставин і фактів, а сама справа не відноситься до складних категорій справ. Предметом спору у даній справі була заборгованість за договором поставки, правовідносини за яким не викликають будь-яких складнощів, судова практика щодо вказаної категорії справ є сталою та не потребує детального вивчення та аналізу станом на конкретний період у часі;

- крім того, обсяг доказів по справі, який підлягав вивченню та аналізу адвокатом, є незначним; справа є нескладною та не потребувала такої великої кількості часу для досвідченого адвоката;

- справа не є обтяженою великою кількістю доказів, участю великої кількості учасників судового процесу, а розрахунок заявлених до стягнення сум не викликає особливих труднощів та додаткових зусиль для професійного адвоката.

Крім того, господарський суд зазначає, що такі вимоги як стягнення гонорару успіху в розмірі 10 000 грн 00 коп. у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог, не відповідають критерію розумності, так як не мають характеру необхідних, не містять обґрунтування обсягу фактичних дій представника позивача, які достатньою мірою можуть бути співвіднесені із досягненням успішного результату, у зв`язку з чим їх відшкодування з огляду на обставини даної справи матиме надмірний характер, а отже, доходить висновку про відсутність підстав для покладення на відповідача відшкодування гонорару успіху, який сплачує позивач на користь адвоката в межах їх домовленості за умовами договору.

З огляду на викладене, оцінюючи обсяг наданої позивачу правничої допомоги та її вартість, з урахуванням законодавчих критеріїв визначення витрат на професійну правничу допомогу при їх розподілі, а також зважаючи на критерій розумного розміру, що пропагується й застосовується Європейським судом з прав людини, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в акті наданих послуг від 30.06.2025, суд приходить до висновку, що вартість наданої професійної правничої допомоги у цій справі не може бути покладена на відповідача повністю, та з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 20 000 грн 00 коп.

Відповідно до вимог статті 129 Господарського процесуального кодексу України, вказані витрати на професійну правничу допомогу покладаються на відповідача з урахуванням пропорційно розміру задоволених позовних вимог; стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 17 155 грн 32 коп. витрат на професійну правничу допомогу; інша частина витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 42 844 грн 68 коп. покладається на позивача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 126, 129, 234, 238, 244, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у справі № 904/1949/25 задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства "Східний гірничо-збагачувальний комбінат" (52210, Дніпропетровська область, м. Жовті Води, вул. Горького, буд. 2, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Бітіес-Груп" (65003, м. Одеса, вул. Чорноморського Козацтва, буд. 115, ) 17 155 грн 32 коп. - частину витрат на професійну правничу допомогу.

В іншій частині заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу - відмовити.

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст додаткового рішення підписаний - 14.07.2025.

Суддя І.А. Рудь