ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. м. Київ Справа № 911/688/24

м. Київ, вул. С. Петлюри, буд. 16/108

Господарський суд Київської області

без виклику (повідомлення) сторін

Господарський суд Київської області, одноособово, у складі судді Саванчук С.О., розглянув матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк»

04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4,

до Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни

АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1

про стягнення заборгованості за кредитним договором

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява (вх. №2385 від 18.03.2024) Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором № від 08.08.2023, що укладений між сторонами, у зв`язку із чим позивачем нарахована заборгованість у розмірі 164058,00 грн, з яких: 31250,00 грн простроченої заборгованості, 118750,00 грн строкової заборгованості, 14058,00 грн простроченої заборгованості за комісією.

Судом встановлено, що позовна заява і додані до неї документи відповідають вимогам статей 162, 164, 172, частині 5 статті 174, статті 175 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини 3 статті 12 Господарського процесуального кодексу України спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи, а згідно з пунктом 1 частини 5 цієї статті малозначними справами є, зокрема, справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" встановлено, що на 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028 гривень.

За позовною заявою Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» заявлена до стягнення заборгованість у розмірі 164058,00 грн, отже, дана справа є малозначною в розумінні пункту 1 частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, не відноситься до категорій справ, що не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження відповідно до частини 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, та підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше.

Зважаючи на вказане, суд дійшов висновку про прийняття позовної заяви до розгляду, відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та розгляд справи без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 03.04.2024 позовну заяву (вх.№2385 від 18.03.2024) Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни про стягнення заборгованості за кредитним договором прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі №911/688/24 у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подачі відзиву (вх.№6189/24 від 23.05.2024).

Через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024).

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Суд окремо наголошує, що ухвалу Господарського суду Київської області від 03.04.2024 надіслано судом відповідачу 03.04.2024, що підтверджується штампом канцелярії суду на зворотному боці ухвали, яка знаходяться у матеріалах справи та згідно з наявним у суду рекомендованим повідомленням про вручення, 11.04.2024 ухвала Господарського суду Київської області від 03.04.2024 отримана Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною поштою.

Клопотання відповідача обґрунтоване неотриманням позовної заяви Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» з додатками.

Судом перевірені клопотання відповідача про поновлення строку (вх. №6189/24 від 23.05.2024) та відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024) і встановлена їх невідповідність вимогам абзацу 2 частини 8 статті 42 та частині 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, а саме: клопотання та відзив не підписані заявником, що також підтверджується актом Канцелірії Господарського суду Київської області №07-13/95/2024 від 23.05.2024, згідно з яким під час розкриття конверта, з клопотанням та відзивом, що надіслані Остащук Іриною Іванівною, встановлена відсутність особистого підпису в клопотанні про поновлення строку для подачі відзиву та у відзиві.

Відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив підписується відповідачем або його представником.

Згідно з частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Згідно з частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2024 клопотання Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву (вх.№6189/24 від 23.05.2024) та відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024) повернуто заявнику без розгляду.

Відповідачем відзив чи докази суду не надані, позов не заперечений, інших заяв чи клопотань сторонами суду не подавалось.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

У зв`язку із розглядом справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписав рішення без його проголошення, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення, відповідно до частин 4, 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України.

За результатом з`ясування всіх фактичних обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічного та повного дослідження матеріалів справи, суд

встановив:

1. Правовідносини сторін

08.08.2023 між Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною (позичальник) за допомогою системи "Інтернет-Банкінг" укладено в електронному вигляді кредитний договір "Кредит "всеБізнес" № (далі - договір).

Відповідно до умов договору банк надає позичальнику кредит, а позичальник зобов`язується прийняти кредит, використати його за цільовим призначенням, сплатити плату за кредит та повернути банку кредит в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами, зокрема (але не виключно), відповідно до такого:

Пункт 1.1.1. договору: сума кредиту: 150000,00 грн.

Пункт 1.1.3. договору: строк кредитування - до 08.08.2025.

Пункт 1.1.4.1. договору: комісійна винагорода за надання кредиту: Тариф комісійної винагороди 1 %; комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту; комісійна винагорода сплачується одноразово за рахунок кредитних коштів відповідно до пункту 6.3.1. типових умов.

Пункт 1.1.4.2. договору: комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди 1,9% за один місяць користування кредитом; комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до пункту 6.2 типових умов, та сплачується щомісячно згідно з графіком платежів, наведеним у пункті 1.4. договору.

Пункт 1.1.7. договору: цільове використання кредиту: на придбання основних засобів та/або поповнення оборотного капіталу в межах видів діяльності позичальника, на здійснення яких позичальник має право відповідно до законодавства України і кредитування яких не заборонено законодавством України та договором, а також на сплату комісійної винагороди, передбаченої пунктом 1.1.4.1. договору (у разі наявності такої комісійної винагороди) в сумі, що визначається згідно з пунктом 1.1.4.1. договору.

Пункт 1.1.8. договору: Типові умови: Типові умови кредитування в рамках кредитного договору «Кредит «всеБізнес», укладеного в Системі Інтернет-Банкінг ПУМБ DIGITALBUSINESS Акціонерного Товариства «Перший Український Міжнародний Банк», що розміщується на інтернет-сайті банка (за електронною адресою: https://www.pumb.ua/) та є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до пункту 1.4. договору позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити плату за кредит в розмірах та строки, зазначені в графіку платежів.

Повернення кредиту, сплата за кредит та інших боргових зобов`язань здійснюється позичальником шляхом безготівкових перерахувань грошових коштів на користь банку на рахунок для погашення боргових зобов`язань (пункт 1.5. договору).

Підписанням договору позичальник звертається до банку за наданням кредиту в сумі, зазначеній в пункті 1.1.1. договору, та підтверджує, що кредитні кошти будуть використані за цільовим призначенням відповідно до договору. Умови цього пункту договору є заявою (клопотанням) позичальника про надання кредиту (пункт 2.1. договору).

Банк надає кредит протягом трьох банківських днів з дня укладення договору. Кредит надається разово однією сумою в розмірі, зазначеному в пункті 1.1.1. договору. Банк приймає рішення про надання кредиту на власний розсуд та відповідно до своїх внутрішніх положень, тобто зобов`язання банку щодо надання кредиту за договором є відкличними. Ненадання кредиту в зазначений строк вважається відмовою банку в наданні кредиту та договір вважається таким, що припинив свою дію (пункт 2.2. договору).

Права та обов`язки сторін за договором регламентуються цим договором та типовими умовами (пункт 3.1. договору).

З моменту укладення договору Типові умови стають його невід`ємною частиною. Банк має право в будь-який час вносити зміни до типових умов, повідомляючи про це позичальника як передбачено типовими умовами. Підписання договору позичальник підтверджує своє ознайомлення та повну, безумовну і остаточну згоду з договором та типовими умовами, умови договору та типових умов позичальнику відомі та зрозумілі. Укладаючи договір, позичальник приймає на себе всі обов`язки та набуває всіх прав, передбачених типовими умовами стосовно банку (пункт 5.1. договору).

У всіх випадках, не передбачених договором, сторони керуються положенням типових умов та законодавства. В разі наявності будь-яких протиріч та/або невідповідностей між типовими умовами та положенням договору, такі положення договору мають пріоритет (пункт 5.2. договору).

Сторони домовились, що договір укладається сторонами в формі електронного документа за допомогою системи «Інтернет-Банкінг». Договір є оригіналом електронного документу після його підписання сторонами шляхом накладення КЕП Уповноваженого представника банку та КЕП/УЕП позичальника (тип підпису на розсуд позичальника) (пункт 5.3. договору).

Договір набуває чинності з моменту його підписання банком та позичальником шляхом накладення КЕП/УЕП позичальника (тип підпису на розсуд позичальника) та КЕП уповноваженого представника банку (з моменту накладення останнього електронного підпису) та діє до моменту виконання сторонами взятих на себе зобов`язань згідно з договором в повному обсязі (пункт 5.4. договору).

Договір підписаний сторонами 08.08.2023 шляхом накладення кваліфікованого електронного підпису уповноваженого представника банку - начальника управління Харковець В.В. та кваліфікованого електронного підпису позичальника (Фізичної особи-підприємця Остащук І.І., що підтверджується протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису від 15.01.2024).

На виконання умов договору Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" за рахунок кредитних коштів здійснено 08.08.2023 на користь банку переказ суми комісійної винагороди з надання кредиту у розмірі 1500,00 грн (визначеному відповідно до пункту 1.1.4.1. договору), а також зараховано на поточний рахунок позичальника, зазначений в пункті 1.1.5. договору суму кредиту (148500,00 грн), що залишилась після переказу суми комісійної винагороди за надання кредиту на користь банку.

Вказане підтверджується платіжними інструкціями №TR.70283230.108639.29514 від 08.08.2023, №TR.70283230.108640.29514 від 08.08.2023, а також випискою з особового рахунку Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни з 08.08.2023 по 15.01.2024.

2. Аргументи позивача

Позивач зазначає, що Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною обов`язок справляння плати за кредит та повернення кредиту банку, в порядку та у строки, обумовлені договором та типовими умовами - не виконано. За розрахунком Акціонерного товариства "Перший Український міжнародний банк" заборгованість відповідача станом на 15.01.2024 (включно) 164058,00 грн, а саме: 31250,00 грн прострочена заборгованість за сумою кредиту, 14058,00 грн прострочена заборгованість за комісією, 118750,00 грн строкова заборгованість за сумою кредиту.

17.11.2024 Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" на адресу Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни направлено вимогу від 09.11.2023 про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів за кредитним договором № від 08.08.2023 в сумі 161208,00 грн, яка згідно із даними роздруківки із сайту ПАТ "Укрпошта" за штриховим кодовим ідентифікатором поштового відправлення №085 повернута відправнику без вручення 07.12.2023.

30.01.2024 Акціонерне товариство "Перший Український міжнародний банк" в порядку наказного провадження звернулось до Господарського суду Київської області із заявою про видачу судового наказу, який 05.02.2024 був виданий (провадження №911/274/24).

Проте, за заявою боржника в порядку, передбаченому частиною 3 статті 158 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд Київської області постановив ухвалу від 26.02.2024 про скасування вказаного судового наказу.

Враховуючи вищевикладені обставини, позивач звернувся з даним позовом до суду.

3. Аргументи відповідача

Відповідач своїх аргументів та заяв по суті справи не надав.

Суд звертає увагу, що через канцелярію Господарського суду Київської області від відповідача надійшло клопотання про поновлення строку для подачі відзиву (вх.№6189/24 від 23.05.2024) та відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024).

Відповідно до частини 1 статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до частини 2 статті 119 Господарського процесуального кодексу України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду Київської області від 03.04.2024 була надіслана судом відповідачу 03.04.2024, що підтверджується штампом канцелярії суду на зворотному боці ухвали, яка знаходяться у матеріалах справи та згідно з наявним у суду рекомендованим повідомленням про вручення, 11.04.2024 ухвала Господарського суду Київської області від 03.04.2024 отримана Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною поштою.

Клопотання відповідача обґрунтоване неотриманням позовної заяви Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» з додатками.

Судом перевірені клопотання відповідача про поновлення строку (вх. №6189/24 від 23.05.2024) та відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024) і встановлена їх невідповідність вимогам абзацу 2 частини 8 статті 42 та частині 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України, а саме: клопотання та відзив не підписані заявником, що також підтверджується актом Канцелірії Господарського суду Київської області №07-13/95/2024 від 23.05.2024, згідно з яким під час розкриття конверта, з клопотанням та відзивом, що надіслані Остащук Іриною Іванівною, встановлена відсутність особистого підпису в клопотанні про поновлення строку для подачі відзиву та у відзиві.

Відповідно до абзацу 2 частини 8 статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в паперовій формі, такі документи скріплюються власноручним підписом учасника справи (його представника).

Відповідно до частини 2 статті 165 Господарського процесуального кодексу України відзив підписується відповідачем або його представником.

Згідно з частиною 2 статті 170 Господарського процесуального кодексу України письмова заява, клопотання чи заперечення підписується заявником або його представником.

Згідно з частиною 4 статті 170 Господарського процесуального кодексу України суд, встановивши, що письмову заяву (клопотання, заперечення) подано без додержання вимог частини першої або другої цієї статті, повертає її заявнику без розгляду.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 05.06.2024 клопотання Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву (вх.№6189/24 від 23.05.2024) та відзив на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024) повернуто заявнику без розгляду, із зазначенням причин повернення.

Ухвала Господарського суду Київської області від 05.06.2024 про повернення клопотання про поновлення процесуального строку на подання відзиву на позовну заяву (вх.6189/24 від 23.05.2024) та відзиву на позовну заяву (вх.№6537/24 від 23.05.2024) була отримана Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною 15.06.2024, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (штрих-код 172), проте, недоліки відзиву відповідачем не усунуті, належний відзив суду не поданий.

Суд констатує, що за час розгляду справи, відповідач більше не скористався можливістю заявити суду свою позицію у справі, подати відзив у встановлений судом строк чи після спливу такого строку з відповідним клопотанням про його поновлення, висловити заперечення щодо позову чи надати будь-які інші пояснення по суті спору чи з процесуальних питань.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

4. Норми права, що підлягають застосуванню

Спірні правовідносини сторін, а відповідно, їх цивільні права та обов`язки, виникли із кредитного договору, за правовою природою віднесені до договірних зобов`язань кредиту, загальні положення про кредит, як окремий вид зобов`язань, визначені параграфом 2 глави 71 Цивільного кодексу України, статтями 346, 347 Господарського кодексу України, загальні положення про правочини визначені розділом IV книги 1 Цивільного кодексу України, про зобов`язання і договір - розділами І і ІІ книги 5 Цивільного кодексу України, главами 19, 20 розділу IV Господарського кодексу України, правові наслідки порушення зобов`язання, відповідальність за порушення зобов`язання - главою 51 Цивільного кодексу України, розділом V Господарського кодексу України.

Укладений між сторонами договір не заперечений жодною з сторін, не визнаний судом недійсним. Суд враховує презумпцію правомірності правочину - приписи статті 204 Цивільного кодексу України.

За приписами статті 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства;

Згідно з частиною 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

За приписами частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина 1 статті 1055 Цивільного кодексу України).

Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору (частини 1, 2 статті 1056-1 Цивільного кодексу України).

5. Фактичні обставини, встановлені судом, докази, що прийняті та відхилені судом, мотиви прийняття або відхилення кожного доказу та аргументу, викладеного сторонами у матеріалах справи та висновки суду за результатами розгляду справи

Між Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" (банк) та Фізичною особою-підприємцем Остащук Іриною Іванівною (позичальник) за допомогою системи "Інтернет-Банкінг" укладено в електронному вигляді кредитний договір "Кредит "всеБізнес" № від 08.08.2023, шляхом підписанням кваліфікованим електронним підписом.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" електронний підпис - електронні дані, що додаються до інших електронних даних або логічно з ними пов`язуються і використовуються підписувачем як підпис; засвідчення чинності відкритого ключа - процедура формування сертифіката відкритого ключа; засіб електронного підпису чи печатки - апаратно-програмний пристрій чи програмне забезпечення, що використовуються для створення електронного підпису чи печатки; кваліфікований електронний підпис - удосконалений електронний підпис, що створюється з використанням засобу кваліфікованого електронного підпису і базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.

Згідно з частиною шостою статті 18 Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги" кваліфікований електронний підпис має таку саму юридичну силу, як і власноручний підпис, та має презумпцію його відповідності власноручному підпису.

Підписання договору відповідачем особисто підтверджується наявним у матеріалах справи протоколом створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису, який суд бере до уваги в якості належного доказу підписання договору відповідачем, у зв`язку із відповідністю Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги".

Отже, внаслідок укладання кредитного договору "Кредит "всеБізнес" № від 08.08.2023 між сторонами згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України виникли цивільні права та обов`язки.

Оскільки між сторонами у справі виникли господарські правовідносини, до них слід застосовувати положення Господарського кодексу України як спеціального акту законодавства, що регулює правовідносини у господарській сфері.

Згідно з абзацом 2 пункту 1 статті 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Згідно із статтею 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько - господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Статтею 193 Господарського кодексу України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на виконання умов договору Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" за рахунок кредитних коштів здійснено 08.08.2023 на користь банку переказ суми комісійної винагороди з надання кредиту у розмірі 1500,00 грн (визначеному відповідно до пункту 1.1.4.1. договору), а також зараховано на поточний рахунок позичальника, зазначений в пункті 1.1.5. договору суму кредиту (148500,00 грн), що залишилась після переказу суми комісійної винагороди за надання кредиту на користь банку, що підтверджується платіжними інструкціями та банківською випискою по особовому рахунку відповідача.

Договір містить погоджений графік платежів, за яким відповідач прострочив платежі, вказане не спростоване відповідачем та підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку відповідача.

Прострочення відповідачем повернення чергової частини платежу надає право позивачу вимагати дострокового повернення всієї частини кредиту, що залишилася, на підставі частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України та пункту 4.2. Типових умов кредитування.

Так, 17.11.2024 Акціонерним товариством "Перший Український міжнародний банк" на адресу Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни направлено вимогу від 09.11.2023 про дострокове повернення частини позики, що залишилася, та сплату процентів за кредитним договором № від 08.08.2023, яка згідно із даними роздруківки із сайту ПАТ "Укрпошта" за штриховим кодовим ідентифікатором поштового відправлення №085 повернуто 07.12.2023 відправнику без вручення.

Відповідно до пункту 4.2. Типових умов у випадку виникнення будь-якої несприятливої події, банк набуває право вимагати від позичальника достроково повернути виданий позичальникові кредит, а позичальник зобов`язаний, незважаючи на положення пункту 1.1.3., пункту 1.4. договору, пункту 5.1.1. типових умов, виконати таку вимогу банку і повернути отриманий кредит в повному обсязі разом із платою за кредит і штрафними санкціями, що підлягають сплаті позичальником на користь банку згідно з договором, в строк не пізніше 7 (семи) банківських днів з моменту отримання відповідної вимоги. У разі невиконання позичальником зазначеної вимоги банк має право здійснювати договірне списання грошових коштів з рахунків позичальника в порядку, встановленому договором та типовими умовами, для погашення боргових зобов`язань позичальника.

Відтак, суд вважає, що враховуючи те, що 07.12.2023 поштове відправлення було повернуто відправнику, строк повернення відповідачем позивачу суми кредиту: строкові та прострочені платежі - до 14.12.2023 (протягом семи банківських днів), з урахуванням того, що банк не може нести відповідальності за неотримання відповідачем поштової кореспонденції, оскільки суд враховує, що Верховний Суд у постановах від 25.04.2018 у справі №800/547/17, від 27.11.2019 у справі №913/879/17, від 21.05.2020 у справі №10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі №24/260-23/52-б, від 18.03.2021 у справі №911/3142/19 зазначає, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника.

За розрахунком позивача, який підтверджений наданими до матеріалів справи виписками по рахунку, залишок несплачених кредитних коштів становить 150000,00 грн.

Вказаний розрахунок відповідачем не спростований.

З огляду на викладене, позовні вимоги про стягнення з відповідача прострочених та строкових платежів за кредитним договором "Кредит "всеБІЗНЕС" № від 08.08.2023 в розмірі 150000,00 грн є обґрунтованими, належним чином підтвердженими, а тому підлягають задоволенню.

Щодо стягнення з відповідача комісії за користування кредитом, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що згідно із розрахунком заборгованості позивачем, окрім суми погашення кредиту, заявляється до стягнення з відповідача сума заборгованості відповідача за комісією за користування кредитом у розмірі 14085,00 грн.

Відповідно до пункту 1.1.4.3. кредитного договору «Кредит «всеБізнес» № процентна ставка за користування кредитом 0,00001 % річних, проценти нараховуються та сплачуються відповідно до пункту 6.2. Типових умов.

Згідно з пунктом 1.1.4.2. договору комісійна винагорода за обслуговування кредиту: тариф комісійної винагороди 1,9% за один місяць користування кредитом; комісійна винагорода розраховується шляхом множення тарифу комісійної винагороди на суму кредиту відповідно до пункту 6.2 типових умов, та сплачується щомісячно згідно з графіком платежів, наведеним у пункті 1.4. договору.

Суд зазначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 статті 628 Цивільного кодексу України).

Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами (частини 2, 3 статті 6 Цивільного кодексу України).

Відповідно до статті 6 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 виснувала, що приписи частин 2 та 3 статті 6 і статті 627 Цивільного кодексу України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства та договором, зокрема ситуації, коли сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити. Свобода договору як одна із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України) є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Однак сторони у договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий у силу прямої вказівки акта законодавства, а також, якщо ці відносини врегульовані імперативними нормами.

Сторони не можуть у договорі визначати взаємні права й обов`язки у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає передбаченим статтею 3 Цивільного кодексу України загальним засадам цивільного законодавства, що обмежують свободу договору, зокрема справедливості, добросовісності, розумності (пункт 6 частини 1 цієї статті). Домовленість сторін договору про врегулювання відносин усупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення. Тому підписання договору не означає безспірності його умов, якщо вони суперечать законодавчим обмеженням (близькі за змістом висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі № 910/12876/19).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частини 1, 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно із частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Відповідно до частини 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Отже, метою укладення кредитного договору для позичальника є отримання коштів у тимчасове користування на умовах повернення, платності і строковості, а метою укладення кредитного договору для банку є одержання від позичальника процентів від суми кредиту та повернення грошових коштів (кредиту) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до частини 3 статті 55 Закону України "Про банки і банківську діяльність" (в редакції, чинній на момент укладення договору) банкам забороняється вимагати від клієнта придбання будь-яких товарів чи послуг від банку або від спорідненої чи пов`язаної особи банку як обов`язкову умову надання банківських послуг.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 зазначено, що суть зобов`язання за кредитним договором полягає в обов`язку банку надати гроші (кредит) позичальникові та в обов`язку останнього їх повернути і сплатити за користування ними проценти. Тому банк не може стягувати з позичальника платежі за дії, які він вчиняє на власну користь (ведення кредитної справи, договору, розрахунок і облік заборгованості за кредитним договором тощо), чи за дії, які позичальник вчиняє на користь банку (наприклад, прийняття платежу від позичальника), чи за дії, що їх вчиняє банк або позичальник з метою встановлення, зміни, припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін тощо). Інакше кажучи, банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Вказана позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 10.12.2024 у справі №910/6178/20.

Отже, враховуючи вищевикладені обставини, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача комісії за користування кредитом у розмірі 14085,00 грн, оскільки за висновками суду банк неповноважний стягувати з позичальника плату (комісію) за управління кредитом, адже такі дії не становлять банківську послугу, яку замовив позичальник (або супровідну до неї), а є наслідком реалізації прав та обов`язків банку за кредитним договором і відповідають економічним потребам лише самого банку.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в частині стягнення з відповідача 150000,00 грн заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту).

6. Розподіл судових витрат

За правилами пункту 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129 Господарського процесуального України, з огляду на те, що позивачем сплачений судовий збір у мінімальному розмірі, судовий збір у розмірі 2422,40 грн покладається на відповідача повністю.

Керуючись статтями 73-79, 86, 129, 165, 219, 220, 233, 238, 240, 241, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позов (вх. №2385 від 18.03.2024) Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» до Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Остащук Ірини Іванівни ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Перший український міжнародний банк» (04070, місто Київ, вулиця Андріївська, будинок 4, ) 150000,00 грн (сто п`ятдесят тисяч гривень) суми кредиту за кредитним договором «Кредит «всеБізнес» № від 08.08.2023 та 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) витрат зі сплати судового збору.

3. У задоволенні іншої частини позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повне рішення суду складено 07.07.2025.

Суддя С.О. Саванчук