ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність

"08" липня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1685/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

при секретарі судового засідання: Черновій В.О.

розглянувши заяву ОСОБА_1
про неплатоспроможність ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1
за участю:

представника боржника : Віленський В.А., паспорт серії НОМЕР_2 виданий Московським РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області 06.09.2010

представника боржника : Сонко В.В. (в режимі відеоконференції), ордер серії ВТ №1057491 від 23.06.2025

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Харківської області з заявою про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність відповідно до положень Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки він має прострочені зобов`язання на загальну суму 713 612,25 грн, в якій просить суд прийняти цю заяву, відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність, призначити керуючим реструктуризацією Белінську Наталю Олександрівну, здійснити офіційне оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника у порядку, визначеному Кодексом України з процедур банкрутства.

Ухвалою суду від 05.06.2025 року прийнято заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність до розгляду; підготовче засідання по справі призначено на 08.07.2025.

В судовому засіданні боржник підтримує подану заяву та просив суд відкрити провадження у справі про його неплатоспроможність.

Розглянувши заяву ОСОБА_1 про відкриття провадження у справі про його неплатоспроможність, заслухавши пояснення боржника, проаналізувавши матеріали справи, у тому числі, долучені до заяви документи, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст.2 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Із введенням в дію 21.10.2019 Кодексу України з процедур банкрутства запроваджено новий правовий інститут, який застосовується щодо врегулювання питання неплатоспроможності фізичної особи, у тому числі фізичної особи-підприємця, та є відмінним (наділеним особливостями) за метою і механізмом реалізації від інституту банкрутства юридичних осіб.

З пояснювальної записки до проекту Кодексу України з процедур банкрутства вбачається, що метою запровадження інституту неплатоспроможності фізичних осіб було визначено врегулювання відносин щодо відновлення платоспроможності боржників, які опинилися в скрутній фінансовій ситуації та потребують допомоги з боку держави.

Також у преамбулі Кодексу України з процедур банкрутства закріплено, що цей Кодекс встановлює умови та порядок відновлення платоспроможності боржника - юридичної особи або визнання його банкрутом з метою задоволення вимог кредиторів, а також відновлення платоспроможності фізичної особи.

За цим підходом, на відміну від банкрутства юридичних осіб, у назві та за змістом положень Книги четвертої Кодексу України з процедур банкрутства - "Відновлення платоспроможності фізичних осіб" законодавець закцентував на пріоритеті реабілітаційної процедури щодо боржника, який залежно від власної волі та обставин справи може отримати звільнення від боргів за результатами судових процедур у справі про неплатоспроможність фізичних осіб.

Отже, застосовуючи ці норми, необхідно враховувати, що, на відміну від банкрутства юридичних осіб, задоволення вимог кредиторів як основна мета провадження про неплатоспроможність фізичних осіб Кодексу України з процедур банкрутства не встановлена.

З огляду на виключне право лише боржника - фізичної особи на ініціювання справи про свою неплатоспроможність (стаття 116 Кодексу України з процедур банкрутства), цим Кодексом запроваджено "добровільне банкрутство" боржника - фізичної особи, що є правом, яким боржник, у разі дотримання певних вимог, може скористатися задля реструктуризації боргів, їх часткового чи повного прощення (списання), за результатом чого отримати звільнення від боргів і відновити свою платоспроможність.

Така правова позиція відповідає висновкам Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду, викладеним у пунктах 44-51 постанови від 26.05.2022 у справі № 903/806/20.

Процедура банкрутства щодо боржника переслідує публічний та приватний інтерес. Захист публічного інтересу, зокрема, знаходить свій вияв у недопущенні фіктивного банкрутства, а також недопущення доведення боржника до банкрутства.

Захист приватного інтересу, в свою чергу, полягає в максимальному задоволенні вимог кредиторів, відновленні платоспроможності боржника або його ліквідації та продажу його майна у ліквідаційній процедурі з метою погашення вимог кредиторів.

Отже, однією з основних функцій господарського суду під час провадження у справі про банкрутство є дотримання балансу захисту публічного та приватного інтересів.

Провадження у справах про банкрутство характеризується особливим процесуальним порядком розгляду справ, специфічністю цілей і завдань, особливим суб`єктним складом, тривалістю судового провадження, що істотно відрізняють це провадження від позовного.

З огляду на положення процесуального закону, у справах позовного провадження господарський суд, здійснюючи правосуддя, обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, водночас у справах про банкрутство судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження.

Відповідно до приписів статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства серед іншого, неплатоспроможність - неспроможність боржника виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом; грошове зобов`язання зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

Згідно з частиною другою статті 8 Кодексу України з процедур банкрутства право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Особливості застосування процедури банкрутства до боржника - фізичної особи передбачено Книгою четвертою "Відновлення платоспроможності фізичної особи" Кодексу України з процедур банкрутства.

Відповідно до ст.113 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Згідно з ч.1 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства провадження у справі про неплатоспроможність боржника - фізичної особи або фізичної особи - підприємця може бути відкрито лише за заявою боржника.

Підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, за якою боржник має право звернутися до господарського суду із заявою про відкриття провадження у такій справі у разі, якщо:

2) боржник припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців;

3) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними;

4) наявні ознаки загрози неплатоспроможності.

Частиною 3 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що до складу грошових вимог, у тому числі щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції.

Тобто, для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи достатньо навіть однієї або більше однієї підстави у будь-яких комбінаціях, наведених у ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства, оскільки законодавцем імперативно не визначено обов`язковим існування сукупності всіх трьох підстав, як умови для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи (постанова Верховного Суду від 29.07.2021 у справі № 909/1028/20).

Порядок та наслідки відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи визначені статтями 119, 120 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 1 ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства регламентовано, що у підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, з`ясовує наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, а також вирішує інші питання, пов`язані з розглядом заяви.

Отже, завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи є перевірка підтвердження належними та допустимими доказами обставин, що вказані боржником як ознаки його неплатоспроможності чи її загрози.

Водночас при ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08 листопада 2022 року у cправі № 909/937/21).

Системний аналіз ст.113, частин 1, 2 ст.116, ч.1 ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства дає можливість дійти висновку, що наявність підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність у кожному конкретному випадку повинна визначатись судом з урахуванням поданої боржником заяви та доданих до неї доказів на підтвердження настання обставин, що підтверджують неплатоспроможність фізичної особи (на момент звернення до суду з відповідною заявою) або загрозу її неплатоспроможності (у визначений зобов`язанням строк або в майбутньому).

Згідно з частинами 3, 4 ст.119 Кодексу України з процедур банкрутства за наслідками підготовчого засідання господарський суд постановляє ухвалу про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність або про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність. Господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо: 1) відсутні підстави для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність; 2) боржник виконав зобов`язання перед кредитором (кредиторами) у повному обсязі до підготовчого засідання суду; 3) боржника притягнуто до адміністративної або кримінальної відповідальності за неправомірні дії, пов`язані з неплатоспроможністю; 4) боржника визнано банкрутом протягом попередніх п`яти років.

Статтею 1 Кодексу України з процедур банкрутства визначено, що склад і розмір грошових зобов`язань, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Отже, обов`язком суду при вирішенні питання про наявність грошового зобов`язання та визначенні неплатоспроможності є встановлення прострочених грошових зобов`язань боржника перед кредиторами станом на час подання відповідної заяви до суду. Перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні.

Згідно з ч. 2 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства підготовче засідання проводиться у порядку, передбаченому цим Кодексом.

При вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи за результатами проведення підготовчого засідання, дослідивши матеріали відповідної заяви фізичної особи, суд повинен, серед іншого, визначитися з питання наявності грошових вимог до боржника та розміру таких вимог за станом на час подання заяви до суду, несплати боржником на користь кредиторів належних ним коштів.

Поряд із цим, при вирішенні питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи суд зобов`язаний дослідити не тільки надану заявником інформацію про кредитні договори, за якими у заявника, як стверджується за його заявою, наявні грошові зобов`язання (зокрема, прострочені) за кредитами (позиками) тощо, але й дослідити та встановити безпосередні докази укладання таких договорів, наявності та розміру заборгованості за такими договорами.

Необхідність аналізу таких договорів пов`язана з визначеною Кодексом України з процедур банкрутства метою проведення підготовчого засідання.

В обґрунтування наявності підстав для відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржник посилається на те, що у нього наявні невиконані прострочені грошові зобов`язання перед ТОВ "Споживчий центр", ТОВ "Аванс Кредит", ТОВ "Мілоан", ТОВ "Селфі Кредит", ТОВ "Смарітвей Юкрейн", ТОВ "ФК "ТОП1", ТОВ "Кредитпромінвест", ТОВ "ФК "КІФ", ТОВ "Сіроко Фінанс", ТОВ" 1 Безпечне агентство необхідних кредитів", ТОВ "Стар Файненс Груп", ТОВ "ФК "Віва капітал", ТОВ "Макс Кредит", ТОВ "ФК "Абекор", ТОВ "Іннова Фінанс", ТОВ "Слон Кредит", ТОВ "ФК "Незалежні фінанси", ТОВ "Лінеура Україна", ТОВ "Таліон Плюс", АТ "Сенс банк", АТ "Ідея Банк", АТ "Універсал Банк", ТОВ "ФК "Є гроші Ком", ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" на загальну суму 713 612,25 грн.

Наведені зобов`язання перед кредиторами, на погляд ОСОБА_1 , підтверджуються кредитними договорами та банківськими довідками та інформацією з українського бюро кредитних історій, надаючи оцінку яким, суд зазначає наступне.

У наданому до заяви про неплатоспроможність боржника - фізичної особи конкретизованому списку кредиторів ОСОБА_1 зазначає про те, що станом на 29.04.2025 має наступні зобов`язання:

1) перед АТ "Сенс Банк" за договором № 64140088 від 23.08.2022 року у розмірі 45517,00 грн. Проте відповідно до матеріалів заяви, заборгованість боржника перед АТ "Сенс Банк" виникла за договором з іншим номером № 500703551, про що свідчить довідка АТ "Сенс Банк" № C-SE 20250506/165060 від 06.05.2025, яка була додана боржником до заяви. Отже, заборгованість саме за договором № 64140088 від 23.08.2022, вказана боржником у конкретизованому списку, не підтверджена належними доказами.

2) перед ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договором №8940685 від 28.01.2025 року у розмірі 14492,50 грн. та 1е9а37е1-1d43-46-2fa7-08dd36808db2 від 17.01.2025 у розмірі 41598,85 грн. Втім матеріали заяви не містять вищевказаних кредитних договорів. Разом із тим, до заяви додані кредитні договори, укладені між боржником та ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за іншими номерами: № 8244559 від 17.01.2025 та №73329438 від 28.01.2025 року, проте їх не було зазначено в конкретизованому списку кредиторів. Отже, надані боржником докази на підтвердження простроченої заборгованості перед ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" за договорами №8940685 від 28.01.2025 року та 1е9а37е1-1d43-46-2fa7-08dd36808db2 від 17.01.2025, зазначені ним у конкретизованому списку кредиторів, мають неточну та суперечливу інформацію.

3) перед ТОВ "Аванс Кредит" за договором позики №2879256 від 18.02.2025 року у розмірі 7872,00 грн; за договором позики № 2841340 від 06.02.2025 року у розмірі 25863 грн. та договором позики № 2749623 від 09.01.2025 року у розмірі 15360,00 грн. Разом із тим, до заяви додані кредитні договори, укладені між ТОВ "1 Безпечне агентство необхідних кредитів" та боржником за іншими номерами: № 21275-02/2025 від 18.02.2025, № 09978-01/2025 від 09.01.2025 та № 07257-02/2025 від 06.02.2025, проте їх не було зазначено в конкретизованому списку кредиторів.

4) перед ТОВ "Лінеура Україна" за договором №5073097 від 29.10.2024 року у розмірі 5659,26 грн. Проте, відповідно до довідки ТОВ "Лінеура Україна" ( вих. №2015 від 01.05.2025 року), яка міститься в матеріалах справи розмір заборгованості ОСОБА_1 за вищевказаним договором становить 13547,40 грн., з яких: сума основного зобов`язання (тіло кредиту) 6859,71грн; сума нарахованих процентів 5144,25 грн; сума штрафу 1543,44 грн. Отже, боржником невірно визначено суму загальної заборгованості перед ТОВ "Лінеура Україна" та не визначено в конкретизованому списку суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), як того вимагає ч.3 ст.116 кодексу України з процедур банкрутства.

5) перед ТОВ "Таліон Плюс" за договором №81d80737-897b-4d3b-ае41-6478с5f0f75b від 12.11.2024 року у розмірі 20870,49 грн. Втім згідно довідки ТОВ "Таліон Плюс" від 01.05.2025 року, до вищевказаного кредитора перейшло права вимоги до ОСОБА_1 саме за договором №128566477 від 12.11.2024 року від ТОВ "Манівео швидка фінансова допомога" відповідно до укладеного Договору факторингу МВ-ТП/30 від 08.04.2025 року. Отже, в конкретизованому списку кредиторів невірно зазначений номер кредитного договору, за яким обліковується заборгованість боржника перед ТОВ "Таліон Плюс".

6) перед ТОВ "Сіроко Фінанс" за договором №d35026f6-25ef-4111-89cd-08dd44437ad7 від 03.02.2025 року у розмірі 4110,00 грн. Проте відповідно до матеріалів заяви, заборгованість боржника перед ТОВ "Сіроко Фінанс" виникла за договором з іншим номером № 384184, про що свідчить довідка ТОВ "Сіроко Фінанс" (вих. № 09/05/25-08 від 09.05.2025 року) та договір позики № 384184 від 03.02.2025 року, укладений між боржником та ТОВ "Сіроко Фінанс", які додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Отже, заборгованість саме за договором №d35026f6-25ef-4111-89cd-08dd44437ad7 від 03.02.2025, вказана боржником у конкретизованому списку, не підтверджена належними доказами.

7) перед ТОВ "Смартівей Юкрейн" за договором №8e4428bb-abc5-421e-bcdb-0728263eb65 від 17.02.2025 року у розмірі 32148,66 грн. Проте відповідно до матеріалів заяви, заборгованість боржника перед ТОВ "Смартівей Юкрейн" виникла за договором з іншим номером №, про що свідчить довідка ТОВ "Смартвей Юкрейн" (вих: № 09052025/14) та договір кредитної лінії № від 17.02.2025, укладений між боржником та ТОВ "Смартівей Юкрейн", які додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Отже, в конкретизованому списку кредиторів невірно зазначений номер кредитного договору, за яким обліковується заборгованість боржника перед ТОВ "Смартівей Юкрейн".

8) перед ТОВ "ФК "ТОП 1" за договором №ТОП1328177 від 16.02.2025 року у розмірі 24668,05 грн. Проте відповідно до матеріалів заяви, заборгованість боржника перед ТОВ "ФК "ТОП 1" виникла за договором з іншим номером №-328177, про що свідчить довідка ТОВ "ФК "ТОП 1" (29.04.2025 № 944/25-вих) та договір позики №-328177 від 16.02.2025, укладений між боржником та ТОВ "ФК "ТОП 1", які додані до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

9) перед ТОВ "Макс Кредит" за договором №00-10159501 від 10.01.2025 року у розмірі 28056,00 грн. та за договором №00-10158669 від 11.01.2025 року у розмірі 27933,80 грн. Проте, відповідно до довідки ТОВ "Макс Кредит" (вих. №11708) та детального розрахунку заборгованості, яка міститься в матеріалах справи розмір заборгованості ОСОБА_1 за договором №00-10158669 від 11.01.2025 становить 20839,10, з яких: заборгованість за тілом кредиту - 6859,71грн; заборгованість за комісією - 2600,00 грн, заборгованість за відсотками - 4949,10грн; сума штрафу 290,00 грн. Отже, боржником невірно визначено суму загальної заборгованості перед ТОВ "Макс Кредит" за договором №00-10158669 від 11.01.2025 та не визначено в конкретизованому списку суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), як того вимагає ч.3 ст.116 кодексу України з процедур банкрутства. Також боржником в конкретизованому списку кредиторів не зазначено розмір неустойки за договором №00-10159501 від 10.01.2025 року, про що свідчить детальний розрахунок заборгованості за вищевказаним договором, відповідно до якого розмір штрафних санкцій становить 2680,00 грн.

10) перед ТОВ "Селфі Кредит" за договором № 2105868 від 18.02.2025 у розмірі 6760,00 грн. Проте, відповідно до довідки ТОВ "Селфі Кредит" (вих. № 1770 від 06.05.2025) та детального розрахунку заборгованості за договором № 2105868 від 18.02.2025, розмір заборгованості за вищевказаним договором становить 12960,00 грн., яка складається з: тіло кредиту 4000,00 грн., проценти за користування 3080,00 грн., неустойка (штраф) 5880,00 грн. Проте боржником невірно визначено суму загальної заборгованості перед ТОВ "Селфі Кредит" за договором № 2105868 від 18.02.2025 та не визначено в конкретизованому списку суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), як того вимагає ч.3 ст.116 кодексу України з процедур банкрутства.

11) перед ТОВ "Стар Файненс Груп" за договором № 1728670 від 23.01.2025 року у розмірі 22794,00 грн та договором № 1674825 від 07.01.2025 року 17774,30 грн. Втім матеріали заяви не містять вищевказаних кредитних договорів. Разом із тим, до заяви доданий кредитний договір, укладений між боржником та ТОВ "Стар Файненс Груп" за іншим номером №50175-01/2025 від 23.01.2025 року, проте їх не було зазначено в конкретизованому списку кредиторів. Отже, надані боржником докази на підтвердження простроченої заборгованості перед ТОВ "Стар Файненс Груп" за договорами № 1728670 від 23.01.2025 року та договором № 1674825 від 07.01.2025 року, зазначені ним у конкретизованому списку кредиторів, мають неточну та суперечливу інформацію.

12) перед ТОВ "ФК "Віва Капітал" за договором №129 від 14.01.2025 у розмірі 28063,26 грн. Проте, відповідно до довідки ТОВ "ФК "Віва Капітал" (вих. № 4531 від 30.04.2025), розмір заборгованості за вищевказаним договором становить 28795,46 грн, з яких тіло кредиту - 7396,04 грн, нараховані відсотки - 6399,42 грн, штраф- 15000,00 грн. Проте боржником невірно визначено суму загальної заборгованості перед ТОВ "Селфі Кредит" за №129 від 14.01.2025 та не зазначено в конкретизованому списку кредиторів суми заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), як того вимагає ч.3 ст.116 кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, для підтвердження заборгованості перед заявленими в списку кредиторами ТОВ "Кредитпромінвест" у розмірі 27718,05 грн та ТОВ "ФК "КІФ" у розмірі 6170,00 грн додано лише кредитну історію станом на 29.04.2025, яка підписана електронним цифровим підписом ТОВ "Українське бюро кредитних історій".

Разом із тим, суд зазначає, що подання боржником при зверненні до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність лише кредитного звіту, однак без додавання інших документів (які стали підставою виникнення грошового зобов`язання у розумінні статті 1 КУзПБ) для належного підтвердження розміру заборгованості цього боржника (в тому числі за основним зобов`язанням), підстав виникнення зобов`язань та строків їх виконання, є недостатнім для доведення відповідних обставин та, як наслідок, встановлення судом наявності підстав для відкриття провадження у такій справі.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у справі № 917/1604/21 від 16.11.2022

При ініціюванні справи про неплатоспроможність фізичної особи наявність заборгованості чи можливість невиконання грошових зобов`язань найближчим часом має підтверджуватися доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором/кредиторами. Такими доказами можуть бути, серед іншого, судові рішення, правочини, первинні бухгалтерські документи, які містять відомості про господарську операцію та підтверджують її здійснення (зокрема банківські виписки, платіжні доручення, видаткові накладні, довідки, листи, протоколи) та будь-які інші докази, що доводять факт невиконання боржником своїх зобов`язань, а у випадку загрози неплатоспроможності - потенційну можливість такого невиконання.

Проте вищезазначені докази в обґрунтування заборгованості боржника перед ТОВ "Кредитпромінвест" та ТОВ "ФК "КІФ" не додані.

В поданій заяві боржник зазначив, що він здійснював досудову роботу та надсилав електронні запити з метою отримання інформації щодо заборгованості за кредитами.

Втім, суд вважає, що заявником не надано доказів вжиття всіх заходів з метою отримання документації на підтвердження заявленої заборгованості перед вищевказаними фінансовими установами (в даному випадку шляхом особистого звернення ОСОБА_1 до фінансових установ, чи звернення за допомогою поштового зв`язку (а не електронною поштою).

Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 , яка зазначена в конкретизованому списку кредиторів, в повній мірі не підтверджена первинними документами, які надані заявником до матеріалів справи. Зазначені в конкретизованому списку номера деяких кредитних договорів не співпадають із договорами, які додані до заяви або зазначені в банківських довідках. Окрім цього, деякі суми боргу, зазначені ОСОБА_1 в конкретизованому списку кредиторів, не співпадають з розміром боргу, зазначеним у наданих заявником довідках банків. Також боржником в конкретизованому списку кредиторів не вказано складові боргу (загальної суми заборгованості, заборгованості за основним зобов`язанням та суми неустойки (штрафу, пені) окремо), як того вимагає ч. 3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства. Отже надані боржником докази на підтвердження простроченої заборгованості перед деякими кредиторами, зазначені нею у конкретизованому списку кредиторів, мають неточну та суперечливу інформацію.

На підставі викладеного суд вважає, що заявником не доведено належними та допустимими доказами, що він припинив погашення кредитів чи здійснення інших планових платежів у розмірі більше 50 відсотків місячних платежів за кожним з кредитних та інших зобов`язань упродовж двох місяців, як того вимагає ч.2 ст.115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Крім того, згідно до ч.5. ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства зазначено, що Декларація про майновий стан подається боржником за три роки (за кожен рік окремо), що передували року подання до суду заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність. Боржник також подає декларацію про майновий стан за рік, в якому подається заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність, станом на перше число місяця, що передує місяцю подання заяви до суду.

Суд зазначає, що для відновлення платоспроможності Кодекс України з процедур банкрутства покладає на боржника обов`язки, зокрема на етапі ініціювання справи про його неплатоспроможність: надати повну і достовірну інформацію про власний майновий стан та членів його сім`ї, щодо розміру та джерел доходів (пункти 4-11 ч.3 ст.116 Кодексу України з процедур банкрутства), тому, у разі необхідності, і додаткові пояснення чи документи на підтвердження належного виконання цих вимог.

Реалізація обов`язку фізичної особи, яка звернулася до суду за визнанням факту її неплатоспроможності, у тому числі, надавати достовірну інформацію про все наявне майно та зобов`язання, зумовлена не тільки формальними вимогами законодавця, а й сутнісним змістом процедур у справах про неплатоспроможність фізичної особи, тому надання повної і достовірної інформації у декларації про майновий стан є процесуальним обов`язком боржника у провадженнях про неплатоспроможність фізичної особи (відповідний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у постанові від 22.09.2021 у справі № 910/6639/20).

Крім того, інститут надання фізичною особою декларації про майновий стан боржника за останні три роки разом із заявою про визнання його неплатоспроможним обумовлений, передусім, необхідністю визначення обсягів майнових активів боржника з метою ефективного здійснення процедури погашення боргів такої особи, зокрема шляхом їх реструктуризації та подальшого задоволення грошових вимог кредиторів.

Боржник має усвідомлювати, що ризики зазначення неповної інформації у декларації покладаються саме на боржника. Саме такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 22.09.2022 у справі № 916/2372/20.

Відповідно до декларації про майновий стан за 2025 рік в розділі VI "Грошові кошти" готівкові кошти у боржника відсутні.

Разом із цим, суд звертає увагу на те, що в судовому засіданні 08.07.2025 року на питання суду за рахунок яких коштів боржник буде сплачувати послуги арбітражної керуючої Белінської Н.А. у розмірі 4542,00 грн щомісячно відповідно до умов договору про оплату праці, винагороду та відшкодування витрат від 29.04.2025 року, ОСОБА_1 зазначив, що у нього є готівкові кошти для оплати вищевказаних послуг у розмірі 20000,00 грн, які він позичив у сусіда та сплатив як авансування винагороди керуючому реструктуризацією на депозитний рахунок суду.

Проте, зазначені готівкові кошти не були відображені боржником в розділі VI "Грошові кошти" декларації про майновий стан за 2025 рік. Крім того, вищевказана позика у розмірі 20000,00 грн не була відображена також у розділі XIV "Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та витрати, у тому числі за межами України" та не зазначена в конкретизованому списку кредиторів боржника, що ставить під сумнів існування цієї позики.

Наразі боржником сплачено авансування на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у загальному розмірі 22710,00 грн, проте ОСОБА_1 не надано належних та допустимих доказів можливості в подальшому здійснити оплату послуг арбітражного керуючого у справі про його неплатоспроможність у залишку в сумі 22710,00 грн. Відповідно до проєкту плану реструктуризації різниця між його доходом та витратами боржника (в місяць) складає 682,00 грн., тоді як щомісячна сума, яку заявник зобов`язується перераховувати на депозитний рахунок суду для оплати послуг арбітражного керуючого становить 4542,00 грн, що перевищує суму, яка залишатиметься боржнику, після всіх виплат, які він перераховує в своєму проєкті плану реструктуризації боргів.

Окрім цього, як встановив суд, в деклараціях за 2022, 2023, 2024, 2025 (станом на 01.04.2025) роки у розділі XIV "Відомості про фінансові зобов`язання боржника та членів його сім`ї та інші витрати, у тому числі за межами України" в розділі 70 - 73 боржником не зазначено жодних витрат. Отже, саме на які цілі були витрачені кредитні кошти, ОСОБА_1 відповідного обґрунтування не надано. Доказів, що вищевказані грошові кошти були витрачені на лікування психічних розладів (панічні атаки, клаустрофобія), на лікування зубів, очей, СOVID-19, на операцію (пластику лівосторонньої пахвинної грижі) боржником не надано, що може свідчити про його недобросовісність при поданні заяви про відкриття провадження про неплатоспроможність.

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що боржником ОСОБА_1 не наведено підстав в підтвердження наявності обставин, з якими закон пов`язує можливість створення для доброчесного боржника сприятливих умов для погашення боргів через процедуру неплатоспроможності.

Суд звертає увагу, що до боржника - фізичної особи Кодекс України з процедур банкрутства встановлює спеціальні вимоги щодо його добросовісності, як запоруку досягнення компромісу між сторонами стосовно погашення боргів, що має ґрунтуватися на поступках кредиторів та сумлінній співпраці боржника з керуючим реструктуризацією і кредиторами, а також на його відкритій взаємодії з судом, яка полягає у добросовісному користуванні процесуальними правами та сумлінному виконанні процесуальних обов`язків.

Виходячи зі встановлених вище обставин, суд дійшов висновку, що боржником належними, допустимими, достовірними та вірогідними доказами, в розумінні положень ст.ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України, не доведено наявності правових підстав для відкриття провадження у справі про свою неплатоспроможність.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства господарський суд постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність, якщо відсутні відповідні підстави.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі суд дійшов висновку, що заявнику було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Керуючись статтями 113, 115, 116, 119 Кодексу України з процедур банкрутства, статтями 76, 77, 78, 79, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у відкритті провадження у справі про неплатоспроможність.

Суд роз`яснює боржнику, що згідно із частиною 7 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та може бути оскаржена у визначені статтями 256, 257 ГПК України строк та порядку.

Ухвала підписана 10.07.2025.

Суддя Міньковський С.В.