ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/1745/25

Суддя Господарського суду Чернівецької області Дутка В.В., при секретарі судового засідання Токарюк Н.Я., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ, м. Біла Церква Київської області

до приватного підприємства ЛЄГО, с. Яблуниця Вижницького району Чернівецької області

про стягнення заборгованості в сумі 22811,48 грн

Представники сторін не з`явилися

ВСТАНОВИВ :

Товариство з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ звернулося до Господарського суду Чернівецької області з позовом до приватного підприємства ЛЄГО про стягнення заборгованості за договором поставки №040/992 від 18.07.2024 в сумі 22811,48 грн, з яких: 18091,80 грн сума основного боргу, 2380,88 грн пеня, 402,98 грн три проценти річних, 1935,82 грн інфляційне збільшення боргу.

Позовні вимоги обгрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань по оплаті товару, поставленого за видатковою накладною від 18.07.2024 № 028092, складеної сторонами на виконання умов Договору.

Ухвалою від 28.05.2025 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи призначено на 18.06.2025. Запропоновано сторонам подати відзив на позов та відповідь на відзив.

04.06.2025 до суду від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача (його представника) за наявними в матеріалах справи документами.

Ухвалою від 18.06.2025 відкладено розгляд справи на 08.07.2025.

У судове засідання 08.07.2025 сторони не з`явилися, хоча повідомлені належним чином про дату, час і місце судового засідання, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в електронний кабінет від 18.06.2025. Процесуальним правом на подання відзиву на позов відповідач не скористався.

За частиною 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України в разі ненадання відповідачем відзиву в установлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

18.07.2024 між ТОВ СП ЮКОЙЛ (постачальник) та приватним підприємством ЛЄГО (покупець) укладений Договір поставки № 040/992, за умовами якого постачальник зобов`язався поставити, а покупець - прийняти та оплатити масла, мастила та технічні рідини, іменовані в подальшому «Товар». Постачання товару здійснюється партіями. Найменування, асортимент, ціна, кількість товару вказуються в видаткових накладних, виданих постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію товару, і завірених підписом повноважного представника покупця. У кожній видатковій накладній в обов`язковому порядку вказується номер і дата цього Договору (п.п. 1.1. - 1.3.).

Пунктами 2.1. - 2.3. Договору визначено, що ціна товару встановлюється в гривнях і вказується в рахунку, що пред`являється до оплати постачальником на кожну узгоджену, поставлену партію товару, з відображенням її у відповідній видатковій накладній. Ціна товару включає ПДВ, порядок нарахування якого встановлений Податковим кодексом України. Ціна товару, зазначена в рахунках на оплату, що виставляються постачальником, і відображена в відповідних видаткових накладних, визначається з урахуванням умов поставки, передбачених цим Договором. Загальна вартість Договору визначається як сумарна вартість товару, поставка якого здійснена відповідно до його умов та підтверджена видатковими накладними.

За п.п. 3.1.- 3.3. Договору оплата за товар, поставлений за цим Договором, здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника в порядку і строки, передбачені цим Договором.

Покупець здійснює оплату вартості узгодженої партії поставленого товару, на підставі рахунку, пред`явленого до оплати постачальником, протягом 21 календарних днів з моменту відвантаження відповідної партії товару, дата якого зафіксована у відповідній видатковій накладній. Датою оплати товару вважається дата надходження грошових коштів на поточний рахунок постачальника.

Відповідно до п. 4.4. договору датою поставки вважається дата передачі товару, зазначена в відповідній видатковій накладній, що видана постачальником і завірена підписом повноважного представника покупця.

За приписами п. 10.1. цей Договір набуває чинності з моменту підписання його повноважними представниками сторін і діє до 31.12.2024. У випадку, якщо жодна із сторін за 1 місяць до закінчення терміну дії Договору письмово не повідомила про намір розірвати цей договір, то дія цього договору автоматично пролонгується на кожний наступний рік на тих самих умовах.

На виконання умов Договору, постачальник поставив покупцю товар оливу гідравлічну, бочка 208 л метал, на суму 18091,80 грн з ПДВ, що підтверджується видатковою накладною № 028092 від 18.07.2024 та виставив рахунок на її оплату № 034191 від 18.07.2024.

Матеріали справи містять претензію позивача від 25.03.2025 з вимогою негайно перерахувати суму заборгованість в сумі 22811,48 грн, з доказами її направлення відповідачу.

Відповідач у досудовому порядку вимоги позивача не виконав.

Наведені обставини стали підставою для звернення до суду з позовом про стягнення з відповідача: 18091,80 грн основного боргу, 2380,88 грн пені, 402,98 грн 3 % річних, 1935,82 грн інфляційного збільшення боргу.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини з приводу поставки товару. Відтак правовідносини, які виникли між сторонами підпадають під правове регулювання параграфа 1 глави 30 Господарського кодексу України та Глави 54 Цивільного кодексу України.

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно зі ст. 712 Цивільного кодексу України, за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Поставка позивачем відповідачу товару підтверджується видатковою накладною № 028092 від 18.07.2024 на суму 18091,80 грн, яка підписана та скріплена печатками позивача та відповідача.

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ч. 2 ст. 530 ЦК України).

Статтею 692 Цивільного кодексу України передбачено, що покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Виходячи з умов п.3.2. Договору, відповідач мав розрахуватись за отриманий товар протягом 21 календарного дня з моменту відвантаження відповідної партії товару отримання товару, тобто не пізніше 09.08.2024.

Відповідач порушив договірні зобов`язання, в належний строк за отриманий товар перед позивачем не розрахувався. Доказів сплати вказаної заборгованості або належних та допустимих доказів, які б її спростовували, відповідачем не подано.

Суд враховує позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 08.06.2022 у справі №913/618/21, що доказувати факт здійснення відповідачем оплати, заявленої позивачем до стягнення, має саме відповідач, а не позивач.

З огляду на вище зазначене, вимоги позивача про стягнення з відповідача 18091,80 грн основного боргу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо заявлених позивачем до стягнення 3% річних за період з 09.08.2024 по 06.05.2025 у розмірі 402,98 грн та інфляційних втрат за період з липня 2024 по березень 2025 в розмірі 1935,82 грн, суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду дійшла висновку про те, що у разі несвоєчасного виконання боржником грошового зобов`язання у нього в силу закону (частини другої статті 625 ЦК України) виникає обов`язок сплатити кредитору, поряд із сумою основного боргу, суму інфляційних втрат, як компенсацію знецінення грошових коштів за основним зобов`язанням внаслідок інфляційних процесів у період прострочення їх оплати (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.06.2020 у справі № 905/21/19).

Суд перевіривши правильність нарахування 3% річних, встановив, що розрахунок є арифметично вірним, у зв`язку з чим стягненню з відповідача на користь позивача, підлягають 402,98 грн 3% річних.

Суд, здійснивши перерахунок заявленої до стягнення суми інфляційних втрат за період з липня 2024 по березень 2025 встановив, що сума інфляційних втрат становить 1935,82 грн. Дана сума є арифметично вірною та підлягає задоволенню.

Щодо вимог про стягнення пені, суд зазначає наступне.

За приписами ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Частина 6 статті 232 ГК України передбачає, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до п. 7.2. договору, при недотримані покупцем строків оплати, встановлених п.3.5 цього договору Покупець сплачує Постачальнику пеню у розмірі 0,2 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення.

З урахуванням п. 7.2. договору поставки та норм чинного законодавства позивачем нараховано до стягнення з відповідача пеню за період з 09.08.2024 по 06.02.2025 в сумі 2380,88 грн. Дана сума є арифметично вірною, відтак підлягає задоволенню.

Контррозрахунку та заперечень з приводу позовних вимог, доказів сплати вказаної заборгованості, суду не подано.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За наслідками розгляду спору суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивачем обґрунтовані та доведені, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача в повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 238-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1.Позов задовольнити.

2.Стягнути з приватного підприємства ЛЄГО (59126, Чернівецька обл., Вижницький р-н, с. Яблуниця, вул. О. Довбуша, буд. 8, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю СП ЮКОЙЛ (09100, Київська обл., м. Біла Церква, вул. Пулюя Івана, буд. 48-А, ) заборгованість в сумі 22811,48 грн, судовий збір у розмірі 3028,00 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Західного апеляційного господарського суду шляхом подання апеляційної скарги протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 08.07.2025.

Суддя В.В.Дутка