ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"07" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/893/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Пінтеліної Т.Г. при секретарі судового засідання Боднарук І.В. розглянувши справу № 916/893/25 за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-ПАК" (61004, м.Харків, вул.Катерининська, буд.46, )

до Відповідача: Товариства з обмеженою "Херсонський завод кондитерських виробів" (73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд.6, )

про стягнення 864 920,93 грн.

Представники:

Від позивача: не прибули

Від відповідачів: не з`явився.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-ПАК" звернулось до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженою "Херсонський завод кондитерських виробів" про стягнення 864 920,93 грн..

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2025р. справу № 916/893/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Пінтеліній Т.Г.

Ухвалою суду від 17.03.2025р. позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-ПАК" залишено без руху.

18.03.2025р. до господарського суду надійшла заява (вх. №8843/25) від Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-ПАК" про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.03.2025р. прийнято справу до провадження та призначено підготовче засідання на 21.04.2025 р.

Ухвалою від 21.04.2025р. відкладено підготовче засідання на 20.05.2025р.

Ухвалою від 20.05.2025р. продовжено строк підготовчого провадження та відкладено підготовче засідання на 16.06.2025р

До суду надійшло клопотання позивача про розгляд справи за відсутності повноважного представника.

Станом на 16.06.2025р. у суду були всі підстави закрити підготовче провадження та призначити справу до розгляду по суті.

Згідно ч. 1 ст. 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження є: 1) остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу; 2) з`ясування заперечень проти позовних вимог; 3) визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів; 4) вирішення відводів; 5) визначення порядку розгляду справи; 6) вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Підготовче провадження починається відкриттям провадження у справі і закінчується закриттям підготовчого засідання (ч. 2 ст.177 ГПК України).

Відповідно до п.3 ч.2 ст.185 ГПК України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи викладене, приймаючи до уваги вчинення усіх необхідних процесуальних дій у даній справі для виконання завдань підготовчого провадження, встановлених частиною 1 ст.177 ГПК України, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Ухвалою від 16.06.2025р., керуючись ст.ст.120,177,185,234,235 Господарського процесуального кодексу України, суд закрив підготовче провадження у справі № 916/893/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "МАСТЕР-ПАК" до Товариства з обмеженою "Херсонський завод кондитерських виробів" про стягнення 864 920,93 грн., призначив справу до судового розгляду по суті в засіданні суду на 07.07.2025р.

Оскільки інформація з Електронного суду містить відомості про відсутність у Відповідача зареєстрованого електронного кабінету, то, керуючись положеннями ч.6 ст. 6, абз. 2 ч. 7 ст. 42 ГПК України Позивач звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Всі ухвали, надіслані судом Укрпоштою за адресою місцезнаходження відповідача (73000, м. Херсон, вул. Чорноморська, буд.6 ) повернулись з відміткою Укрпошти форми ф.20 "Адресат відсутній за вказаною адресою."

Щодо цього суд звертає увагу, що адреса, зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань є офіційним місцезнаходженням відповідача. Отже, лише відповідач за власним волевиявленням не скористався правом отримати кореспонденцію від суду, а тому відповідач вважається таким, що повідомлений про розгляд справи.

Так, відповідно до ч.3 та 7 ст.120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з п. 3, 4, 5 ч. 6 ст.статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009 №270 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 10.10.2023 №1071) (далі - Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою «Вручити особисто», рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка» приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (п. 8 та 15 Правил надання послуг поштового зв`язку).

Згідно з п. 81, 82, 83 Правил надання послуг поштового зв`язку рекомендовані поштові відправлення (крім рекомендованих листів з позначками «Судова повістка», «Повістка ТЦК»), повідомлення про вручення поштових відправлень, поштових переказів, адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою або під час видачі в об`єкті поштового зв`язку вручаються адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів сім`ї, який проживає разом з ним.

Рекомендовані поштові відправлення з позначкою «Судова повістка», адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання поштових відправлень, під розпис. У разі відсутності адресата (одержувача) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник об`єкта поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за зазначеною адресою», яка засвідчується його підписом з проставленням відбитка поштового пристрою, порядок використання якого встановлюється призначеним оператором поштового зв`язку, і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає такий лист до суду.

Системний аналіз ст. ст. 120, 242 ГПК України, п. 8, 11, 15, 17, 81, 82, 83, 99 Правил надання послуг поштового зв`язку свідчить, що у разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі (аналогічна позиція викладена у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 13.01.2020 у справі № 910/22873/17 та від 14.08.2020 у справі № 904/2584/19; у постановах Верховного Суду від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17, від 04.12.2018 у справі № 921/32/18).

Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, у цьому випадку суду (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25.04.2018 у справі №800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження №11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 913/879/17, від 21.05.2020 у справі № 10/249-10/19, від 15.06.2020 у справі № 24/260-23/52-б, від 16.05.2018 у справі № 910/15442/17 та від 04.12.2018 у справі № 921/32/18).

Таким чином, з урахуванням сформованої позиції судів вищих інстанцій щодо належного повідомлення учасників процесу, господарський суд дійшов висновку, що відповідач належним

чином повідомлений про призначене на 07.07.2025 судове засідання у справі.

Крім того, за ініціативою суду повідомлення про розгляд справи для відповідача було тричі розміщено на сайті судової влади.

Оцінюючи подані позивачем докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представників сторін, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків.

04.02.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Мастер-Пак» (надалі Виконавець або Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Херсонський завод кондитерських виробів» (надалі Замовник або Відповідач) було укладено Договір № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року (надалі Договір).

Станом на дату звернення до суду із цим Позовом Відповідач по справі свої зобов`язання за Договором не виконав в повному обсязі, чим порушив права Позивача, що й стало підставою для звернення до суду.

Згідно з положеннями ст.15 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення,невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з п.5) ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, примусове виконання обов`язку в натурі.

Відповідно до абз. 12 ч. 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно з ч. 1 ст. 5 ГПК України здійснюючи правосуддя господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За загальним правилом, визначеним в ч. 1 ст. 27 ГПК України позов пред`являється до господарського суду за місцезнаходженням чи місцем проживання відповідача, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Місцезнаходженням Відповідача, відповідно до інформації, отриманої з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 73000, Херсонська обл., м. Херсон, вул. Чорноморська, буд. 6.

Оскільки розпорядженням голови Верховного Cуду від 18.03.2022 № 11/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Донецької, Харківської та Херсонської областей)» територіальну підсудність судових справ Господарського суду Херсонської області змінено, то станом на дату подання цієї позовної заяви, справи підсудні Господарському суду Херсонської області розглядаються Господарським судом Одеської області.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, між Позивачем та Відповідачем було укладено Договір № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року (надалі Договір).

Відповідно до п.1.1 укладеного Договору Виконавець на замовлення Замовника зобов`язується виготовити та передати у власність Замовника плівку поліпропіленову прозору і з флексодруком, пакети поліпропіленові з флексодруком і прозорі, флексографічні форми для нанесення флексодруку, далі Продукція, а Замовник зобов`язується прийняти і оплатити Продукцію на умовах даного Договору.

Пунктом 1.2. Договору передбачено, що асортимент, ціна маса, кількість та найменування Продукції зазначаються у відвантажувальних документах на кожну окрему партію Продукції.

Згідно з п. 2.1. Договору ціна на кожен вид Продукції, яка виготовляється Виконавцем, встановлюється ним у рахунку, який надається Замовнику після надходження від нього Замовлення.

Пунктом 2.2. цього Договору, передбачено, що оплата за окрему партію Продукції здійснюється наступним чином: 80% в день отримання рахунку, який є дійсним протягом дня, коли його було виписано, 20% - оплата протягом 3 (трьох) днів з моменту передачі Продукції Замовнику.

Відповідно до п.3.2. Договору продукція виготовляється та передається у кількості, передбаченій у замовленні. Замовлення приймається на фірмовому бланку Замовника з печаткою оригінальне або по факсу. У разі подання замовлення факсом, Замовник зобов`язується надати його оригінал протягом наступних трьох діб. Виконавець,отримавши замовлення від Замовника, погоджує його шляхом надсилання Замовнику рахунку, в якому зазначається вартість Продукції. Рахунок є дійсний протягом дня, коли його було виписано. У разі неоплати Замовником рахунку в день його виписки, він втрачає свою силу, а Замовник звертається до Виконавця за новим рахунком.

Згідно з п.4.1. Договору строк виготовлення та поставки окремої партії Продукції 21 день з моменту подачі замовлення і надходження попередньої оплати від Замовника згідно п. 2.2. Замовлення подається з урахуванням п. 3.2. Договору.

Відповідно до п.5.1. Договору доставка Продукції здійснюється Замовнику у відповідності до домовленості Сторін, в тому числі за допомогою організацій, які надають послуги експрес доставки вантажів та пошти.

Положеннями п.5.2., 5.3. передбачено, що Виконавець несе ризики, що пов`язані з Продукцією, до моменту передачі її Замовнику, а у разі доставки Продукції за допомогою організацій, яка надають послуги експрес доставки вантажів та пошти, до моменту передачі Продукції організації, яка надає послуги експрес доставки вантажів та пошти. Поставка Продукції Виконавцем вважається виконаною з моменту передачі Продукції Замовнику, а у разі доставки Продукції за допомогою організацій, які надають послуги експрес доставки вантажів та пошти, до моменту передачі Продукції організації, які надає послуги експрес доставки вантажів та пошти.

На підтвердження факту погодження замовлення Відповідача, Позивачем було виписано та надано Відповідачу рахунки на оплату № 10 від 04.01.2022; № 3575 від 30.12.2021; № 45 від 10.01.2022.

Так, відповідно до видаткової накладної № 9 від 04.01.2022, № 43 від 11.01.2022, № 3780 від 30.12.2021 року Виконавцем було поставлено Замовнику: пакет п/п 24*25 (20) перф в кількості 96,5 тис.шт, загальною вартістю 43 425,00 грн, в т. ч. ПДВ 7 237,50 грн; пакет 24*25 (20) п/п з мал 5 кол. «Лаваш кавказький» в кількості 74 тис.шт, загальною вартістю 44 400,00 грн, в т.ч. ПДВ 7 400,00 грн; пакет 24*25 (20) п/пз мал 5 кол. «Лаваш кавказький» в кількості 218,9 тис. шт, загальною вартістю131 340,00 грн, в т.ч. ПДВ 21 890,00 грн.

Претензій Замовника щодо кількості та якості Товару Виконавець не отримував.

З метою дотримання вимог ст. 201 Податкового кодексу України, Позивачем були складені та зареєстровані на адресу Відповідача податкові накладні № 368 від 30.12.2021 року, № 83 від 11.01.2022; № 26 від 04.01.2022 року, які стала підставою для Відповідача підставою для нарахування сум податку на додану вартість, що відноситься до податкового кредиту.

Станом на дату звернення із цим позовом до суду, Відповідачем прострочене грошове зобов`язання з оплати поставленої Продукції складає 219 165,00 грн.

Позивач окремо зазначає, що Відповідач від продукції за всіма вищезазначеними видатковими накладними не відмовлявся, при її отриманні жодних заперечень та претензій щодо продукції, форми та змісту видаткових накладних, податкових накладних ТОВ «Мастер-Пак» від ТОВ «Херсонський завод кондитерських виробів» не отримувало.

12.02.2025 року Позивач надіслав на адресу місцезнаходження Відповідача відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань цінним листом з описом вкладення Претензію (вих № 110 від 10.02.2025) з вимогою сплатити заборгованість за Договором № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року. Але зазначений лист Позивача залишено без відповіді, а заборгованість не сплачено, що й стало підставою для звернення до суду із цим позовом.

Відповідно до ст.ст.11,629 Цивільного кодексу України (в подальшому ЦК України) договір є однією з підстав виникнення зобов`язань та є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно приписів ст. 6, 627, 628, 638 ЦК України сторони вільні в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.193 ГК України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Вищенаведені норми передбачають, що господарські зобов`язання можуть виникати безпосередньо з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

За змістом ст.193 ГК України та ст.525 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Частиною 3 статті 509 ЦК України встановлено, що зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням проведеним належним чином.

Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За своєю правовою природою Договір є договором поставки. Відповідно до ч. 1 ст. 712 ЦК України За договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 2 ст. 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Згідно зі ст. 193 ГК України та ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до закону, інших актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п.2.2. Договору термін повного виконання грошового зобов`язання Замовником (оплата протягом 3 (трьох) днів з моменту передачі Продукції Замовнику):

- за видатковою накладною № 9 від 04.01.2022 на суму 44 400,00 грн до 07.01.2022;

- за видатковою накладною № 43 від 11.01.2022 на суму 131 340,00 грн до 14.01.2022;

- за видатковою накладною № 3780 від 30.12.2021 року на суму 43 425,00 грн до 03.01.2022.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи вищевикладене, Договір № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року відповідає вимогам ст.ст.626-632, 712 ЦК України та ст.ст.179-181 ГК України, підписаний обома сторонами та скріплений печатками, судом недійсним не визнаний.

Пунктом 6.2. Договору передбачено, що за порушення Замовником п. 2.2. Договору останній сплачує Виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від вартості партії Продукції за кожен день прострочення.

Крім того, частиною 1 ст.216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до ч.2 ст.217 ГК України у сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно господарські санкції.

Згідно з ч.1 ст.230 ГК України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання

Згідно зі ст.ст.610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч.6 ст.232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Сплата трьох процентів річних від простроченої суми (якщо інший розмір не встановлений договором або законом), так само як й інфляційні нарахування, не мають характеру штрафних санкцій і є способом захисту майнового права та інтересу кредитора шляхом отримання від боржника компенсації (плати) за користування ним коштами, належними до сплати кредиторові (п.п. 4.1 п. 4 Постанови пленуму Вищого господарського суду України від 17.12.2013 року № 14 «Про деякі питання практики застосування законодавства про відповідальність за порушення грошових зобов`язань»).

Розрахунок пені, інфляційних втрат та процентів річних за Договором № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року наведено в Додатку № 1 до цієї позовної заяви.

Враховуючи вищевикладені розрахунки, сума нарахованої пені складає 28 838,97 грн; сума інфляційних втрат - 111 260,51 грн; сума 73% від простроченої суми - 505 656,45 грн.

Крім того, відповідно до п. 9) ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

Згідно з п. 1) ч. 3 ст. 123 ГПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Позивач надав попередній розрахунок суми судових витрат. Водночас, Позивач припускає, що при подальшому розгляді справи в нього можуть виникнути непередбачувані судові витрати, пов`язані з розглядом справи за цим позовом.

Згідно з ч. 1 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч.2 ст.126 ГПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.

Згідно з п. 12) ч. 3 ст. 2 ГПК України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Позивач повідомив суд, що звернувся до Адвокатського об`єднання «Тауер» за правовою допомогою у цій справі.

Виходячи із загальних засад законодавства щодо справедливості, добросовісності та розумності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи, Позивач надає попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в сумі 15 000 (п`ятнадцять тисяч гривень) гривень. Враховуючи вищевикладене, орієнтовний розмір судових витрат, які поніс та планує понести Позивач складає: - Судовий збір 10379,05 грн.; Витрати на професійну правничу допомогу 15000,00 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись, ст.ст.216, 217, 218, 230, 232 Господарського кодексу України, ст. 526, 530, 549, 610, 611, 625, 626 632, 655 656, 692 ЦК України, ст.ст. 4, 42, 162, 163, 164, 171, 172 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 129, 232 - 233, 237 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Херсонський завод кондитерських виробів» (73000, Херсонська обл., м.Херсон, вул.Чорноморська, буд.6; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Мастер-Пак» (61004, м.Харків, вул. Катерининська, буд. 46; ) :

- 219 165 (Двісті дев"ятнадцять тисяч сто шістдесят п"ять)гривень 00 коп. основного боргу за Договором № 13 про виготовлення та постачання продукції від 04.02.2016 року,

- 28 838,97 (Двадцять вісім тисяч вісімсот тридцять вісім) гривень 97коп. пені;

- 111 260 (Сто одинадцять тисяч двісті шістдесят)гривень 51коп. інфляційних втрат;

- 505 656 (П"ятсот п"ять тисяч шістсот п"ятдесят шість)грн.45 коп.- 73 % річних

- судовий збір 10379 (Десять тисяч триста сімдесят дев"ять) грн. 05коп.

- витрати на професійну правничу допомогу 15000,00 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (частини 1, 2 статті 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається в порядку і строки, встановлені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено та підписано 09 липня 2025 р.

Суддя Т.Г. Пінтеліна