ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________________
У Х В А Л А

10 липня 2025 р. Справа № 902/802/24

Господарський суд Вінницької області у складі: головуючий суддя Тісецький С.С., секретар судового засідання Полотнянко Б.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції матеріали у справі

за заявою: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 )

про неплатоспроможність

за участю :

Боржник - ОСОБА_1

арбітражний керуючий Рябчун Р.М. (в режимі відеоконференцзв`язку)

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Господарського суду Вінницької області перебуває справа №902/802/24 про неплатоспроможність ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 14.10.2024 року відкрито провадження у справі № 902/802/24 про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .. Введено процедуру реструктуризації боргів боржника. Призначено керуючим реструктуризацією у справі арбітражного керуючого Рябчуна Р.М.

15.10.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

31.12.2024 року до суду від АТ "Перший Український Міжнародний Банк" надійшла заява б/н від 30.12.2024 року (вх. № 01-36/1301/24) про визнання кредиторських вимог до боржника в розмірі 59 479,77 грн у справі № 902/802/24.

В подальшому, ухвалою суду від 16.04.2025 року призначено заяву АТ "Перший Український Міжнародний Банк" б/н від 30.12.2024 року (вх. № 01-36/1301/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/802/24 до розгляду в судовому засіданні на 03.06.2025 року - 14:30 год.

Разом з тим, судове засідання 03.06.2025 року - 14:30 год. не відбулось, в зв`язку з оголошенням сигналу "Повітряна тривога" на території Вінницької області з 14:24 год. - 14:53 год., про що складено службову записку № 92/2025 від 03.06.2025 року.

Ухвалою від 05.06.2025 року заяву призначено на 10.07.2025 року.

На визначену дату в судове засідання з`явились боржник та арбітражний керуючий Рябчун Р.М. Заявник повноважного представника для участі в судовому засіданні не направив.

Так, в ході розгляд справи, судом встановлено, що 15.04.2025 року до суду від представника боржника надійшла заява б/н від 15.04.2025 року, до якої додано письмові пояснення б/н від 15.04.2025 року з запереченнями щодо кредиторських вимог АТ "Перший Український Міжнародний Банк".

02.06.2025 року до суду від арбітражного керуючого Рябчуна Р.М. надійшли наступні документи:

- заява б/н від 30.05.2025 року, до якої додано повідомлення № 172 від 29.05.2025 року про розгляд вимог кредитора;

- заява б/н від 30.05.2025 року, до якої додано повідомлення № 173 від 29.05.2025 року про розгляд вимог кредитора (уточнене).

В судовому засіданні боржник та арбітражний керуючий надали пояснення щодо обставин справи, заперечили щодо заявлених АТ "Перший Український Міжнародний Банк" вимог до боржника в повному обсязі, з підстав наведених у письмовому поясненні та уточненому повідомленні.

Суд, розглянувши подану кредиторську заяву, заслухавши учасників судового процесу та дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

За змістом кредиторської заяви, між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та боржником підписано заяву 501 від 12.11.2018 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Відповідно до вказаної заяви, боржнику відкритий поточний рахунок у національній валюті та встановлений кредитний ліміт на рахунок у сумі 4 538,70 грн. зі сплатою процентів у розмірі 49% річних. Реальна річна процентна ставка 47,88%.

Відповідно до п.4.3.6.4. п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб кредитний ліміт було збільшено до 33 661,00 грн.

Станом на 14.10.2024 заборгованість боржника за кредитним договором склала 59 479,77 грн., в тому числі: 33 660,45 грн. - за сумою кредиту (тіло), 25 819,32 грн. - проценти.

Так, у заяві на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (скорочено - ДКБО) вказано, що клієнт підписанням цієї заяви підтверджує, що приймає публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО), розміщений на сайті ПАТ "ПУМБ" pumb.ua, в повному обсязі з урахуванням умов наданих усіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх), погоджується з тим, що може обрати будь-які передбачені ДКБО послуги в тому, в тому числі через дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладенням договору страхування, підписання Заяви підтримує свою згоду на укладення договору страхування на зазначених нижче умовах.

Підписана між кредитором та боржником заява на приєднання до ДКБО є договором приєднання, і даний документ містить усі умови договору банківського рахунку та кредитного договору.

Боржник звернувся до банку для відкриття поточного (карткового) рахунку та отримання кредиту.

Кредитор, керуючись ст. 633 ЦК України, запропонував боржнику публічний договір (ДКБО) для здійснення банківського обслуговування.

Згідно з п.6 ч.1 ст. 4 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" надання кредиту є фінансовою послугою.

КБО відповідно до ст.6 ЗУ "Про фінансові послуги та державне регулювання фінансових послуг" та ч.2 ст.29 ЗУ "Про платіжні послуги" є публічною частиною договору, до якої приєднався боржник, підписавши Заяву про приєднання до ДКБО, яка є індивідуальною частиною договору.

На підставі вказаних заяв, кредитор надав боржнику кредити.

Боржник зобов`язання за кредитними договорами не виконав, кредит не повернув, плату за користування кредитними коштами не сплатив.

Посилаючись на наведені обставини, заявник просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 59 479,77 грн. та судовий збір в розмірі 4 844,80 грн.; внести відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Представник боржника у письмовому поясненні б/н від 15.04.2025 року заперечив щодо кредиторських вимог АТ "Перший Український Міжнародний Банк" в повному обсязі, з посиланням на таке.

12.11.2018 року з метою отримання кредиту для придбання смартфону, боржник підписала заяву № 501 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Даною заявою визначені умови надання споживчого кредиту у розмірі 4538,70 грн. на строк 24 місяці, розмір процентної ставки 0,01 % річних, розмір комісії за обслуговування кредитної заборгованості 3,99 % та графік повернення кредитних коштів.

Також, в матеріалах справи наявна публічна пропозиція АТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не підписана Боржником.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці умови розумів Відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та правил надання банківських послуг АТ "ПУМБ".

Велика Палата Верховного Суду у постанові №342/180/17 від 03.07.2019 року зазначила, що наявність в указаних справах неоднакових редакцій та положень умов і правил банківських послуг не мають правового значення, оскільки в обох випадках вид банківського кредиту, з огляду на їхній характер, цільове спрямування та об`єкт кредитування є тотожним - споживче кредитування, а визначальним є не безпосередньо вид чи характеристика умов щодо яких сторони досягли згоди та уклали договір, а саме встановлення обставин про додержання письмової форми для цих умов, після чого їх можна буде розцінювати як невід`ємну складову змісту договору.

Враховуючи висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові №342/180/17 від 03.07.2019 року, публічна пропозиція АТ "ПУМБ", що міститься в договорі комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містять підпису Відповідача, тому її не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 12.11.2018 року шляхом підписання заяви-анкети № 501. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами.

Тому, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з Відповідачем, АТ"ПУМБ" дотримав вимог, передбачених ч. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Крім того, підтвердження існування заборгованості Боржника перед Кредитором саме в тій сумі, яку заявляє кредитор жодним чином не підтверджено.

На підтвердження заборгованості Кредитор надав виписку, яка не містить кінцевих розрахунків дебету з кредитом та розрахунок заборгованості з якого неможливо встановити суму тіла кредиту та належне нарахування відсотків за користування кредитними коштами.

Окрім того, так звані виписка та розрахунок заборгованості надана кредитором не є належним підтвердженням заборгованості, адже виконана і засвідчена адвокатом Сидоровою Ю.В.

З огляду на положення ЗУ "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом.

На підставі вищевикладеного, вимоги щодо стягнення з боржника за кредитним договором заборгованість в сумі 59 479,77 грн., в тому числі: 33 660,45 гривень - за сумою кредиту (тіло); 25 819,32 гривень - проценти, є необґрунтованими, а відтак не можуть бути підставою для їх задоволення, оскільки зводяться до викладення обставин справи із наданням коментарів та тлумаченням норм чинного законодавства на власний розсуд, що, зокрема, суперечить встановленій практиці Верховного Суду.

Арбітражний керуючий в уточненому повідомленні № 173 від 29.05.2025 року про розгляд вимог кредитора, заперечує щодо заявлених АТ "Перший Український Міжнародний Банк" вимог в повному обсязі, з посиланням на таке.

В обґрунтування заявлених кредиторських вимог АТ "ПУМБ" посилається на наступні обставини: між АТ "ПУМБ" та боржником підписано Заяву №501 від 12.11.2018 року на приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб; відповідно до вказаної заяви боржнику було відкрито кредитний ліміт на рахунок у сумі 4538,70 грн. зі сплатою процентів в розмірі 49% річних; реальна річна процентна ставка 47,88 %; згодом кредитний ліміт було збільшено до 33 661,00 грн.

З огляду на вказані обставини, банк обґрунтовує власні кредиторські вимоги до боржника на суму: 33 660,45 грн. тіло кредиту та 25 819,32 грн. нараховані проценти.

Однак, у Заяві №501 від 12.11.2018 року, на яку посилається банк, кредитний ліміт визначено в розмірі 1000,00 грн.

Разом з тим, банком надано Заяву №101 від 12.11.2018 року, за умовами якої, боржнику було надано кредит з метою оплати товару в розмірі 4139,70 грн. та стягнуто комісію при видачі кредиту в розмірі 399,00 грн., що в сукупності становить 4538,70 грн. кредитного ліміту, про які зазначає банк.

Таким чином, обґрунтовано у правовідносинах сторін керуватися умовами, які сторони погодили в Заяві №101 від 12.11.2018 року.

Оцінюючи умови викладені в Заяві №101 від 12.11.2018 року, в комплексі з інформацією наведеною в паспорті споживчого кредиту, арбітражний керуючий приходить до висновку, що кредит було надано строком на 24 місяці на умовах сплати разової комісійної винагороди в розмірі 399,00 грн. та з нарахуванням 0,01% відсотка річних; загальні витрати за кредитом складають 1 225,71 грн., орієнтовна загальна вартість кредиту 5 764,41 грн.

З огляду на положення ЗУ "Про захист прав споживачів", ЗУ "Про споживче кредитування" та надані банком докази, арбітражний керуючий вважає підтвердженим факт виникнення між сторонами кредитних правовідносин, за умовами яких, загальні витрати за кредитом для споживача (боржника) складають 1 225,71 грн.

Інше тлумачення правовідносин між сторонами буде суперечити принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільного права, положенням ЗУ "Про захист прав споживачів" та ЗУ "Про споживче кредитування".

Разом з тим, з наданого банком розрахунку слідує, що банком з боржника було утримано за період з 30.12.2018 року по 30.06.2023 року 37 630,07 грн. в якості відсотків, що суперечить умовам укладеного між сторонами договору.

Таким чином, банком необґрунтовано стягнуто з боржника 36 404,36 грн. відсотків (розрахунок: 37 630,07 - 1225,71 = 36 404,36 грн.), а тому, на вказану суму має бути зменшено заявлене до стягнення тіло кредиту (33 660,45 - 36 404,36 = - 2 743,91 грн.).

З огляду на викладені доводи та розрахунки, на думку арбітражного керуючого, банком безпідставно стягнуто з боржника суму відсотків, яка на 2 743,91 грн. перевищує заявлений розмір кредиту, а тому відсутні підстави для визнання кредиторських вимог АТ "ПУМБ" до ОСОБА_1 .

З врахуванням встановлених обставин, суд дійшов таких висновків.

Частиною 1 ст. 2 ГПК України, визначено, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 ГПК України, судочинство в господарських судах здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Кодексу України з процедур банкрутства, Закону України "Про міжнародне приватне право", а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Статтею 14 ГПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

За змістом ч. 3 ст. 13 ГПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

В силу ч. 1, ч. 2 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За змістом ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частина 1 ст. 2 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) передбачає, що провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України.

Відповідно до ст. 113 КУ з процедур банкрутства, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУ з процедур банкрутства, подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюються в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Згідно ч. 1 ст. 45 КУ з процедур банкрутства, конкурсні кредитори за вимогами, що виникли до дня відкриття провадження у справі про банкрутство, зобов`язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство.

Як вказувалось вище, 15.10.2024 року оприлюднено оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність ОСОБА_1 та встановлено строк подання заяв кредиторів з вимогами до боржника: протягом 30 днів з дня офіційного оприлюднення оголошення про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Згідно матеріалів справи, заява АТ "Перший Український Міжнародний Банк" б/н від 30.12.2024 року (вх. № 01-36/1301/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/802/24, надійшла до суду 31.12.2024 року (сформовано в системі "Електронний суд" 30.12.2024 року), тобто з пропуском визначеного КУзПБ строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника.

Частиною 4 ст. 236 ГПК України визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За змістом постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 31.07.2024 року у cправі № 910/1246/21, заявник сам визначає докази, які, на його думку, підтверджують заявлені вимоги; проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює розгляд справи про банкрутство. Під час розгляду заявлених грошових вимог суд користується правами та повноваженнями, наданими йому процесуальним законом; суд самостійно розглядає кожну заявлену грошову вимогу, перевіряє її відповідність чинному законодавству та за результатами такого розгляду визнає або відхиляє частково чи повністю грошові вимоги кредитора (постанова від 26.02.2019 у справі № 908/710/18);

- на стадії звернення кредиторів з вимогами до боржника та розгляду зазначених вимог судом принципи змагальності та диспозитивності у справі про банкрутство проявляються у наданні заявником відповідних документів на підтвердження своїх кредиторських вимог та заперечень боржника та інших кредиторів проти них (постанова від 23.04.2019 у справі №910/21939/15);

- покладення обов`язку доказування обґрунтованості відповідними доказами своїх вимог до боржника саме на кредитора не позбавляє його права на власний розсуд подавати суду ті чи інші докази, що дозволяє суду застосовувати принцип диспозитивності господарського судочинства та приймати рішення про визнання чи відмову у визнанні вимог кредитора, виходячи з тієї сукупності доказів, яка надана кредитором-заявником грошових вимог. Законодавцем у справах про банкрутство обов`язок доказування обґрунтованості вимог кредитора певними доказами покладено на заявника грошових вимог, а предметом спору в даному випадку є вирішення питання про належне документальне підтвердження цих вимог кредитором-заявником. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів. Надані кредитором докази мають відповідати засадам належності (стаття 76 ГПК України), допустимості (стаття 77 ГПК України), достовірності (стаття 78 ГПК України) та вірогідності (стаття 79 ГПК України). Комплексне дослідження доказів на предмет їх відповідності законодавчо встановленим вимогам є сутністю суддівського розсуду на стадії встановлення обсягу кредиторських вимог у справі про банкрутство. У випадку ненадання заявником-кредитором сукупності необхідних документів на обґрунтування своїх вимог, суд у справі про банкрутство відмовляє у визнанні таких вимог та включенні їх до реєстру вимог кредиторів (постанова від 27.08.2020 у справі № 911/2498/18, від 01.03.2023 у справі №902/221/22);

- розглядаючи кредиторські вимоги, суд в силу норм статей 45 - 47 КУзПБ має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (постанова від 21.10.2021 у справі № 913/479/18).

- використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника. Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами. Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами з застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення. У разі виникнення обґрунтованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог (постанова від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18).

Розглядаючи кредиторські вимоги, суд має належним чином дослідити сукупність поданих заявником доказів (договори, накладні, акти, судові рішення, якими вирішено відповідний спір тощо), перевірити їх, надати оцінку наявним у них невідповідностям (за їх наявності), та аргументам, запереченням щодо цих вимог з урахуванням чого з`ясувати чи є відповідні докази підставою для виникнення у боржника грошового зобов`язання (див.висновок, викладений у постановах Верховного Суду від 10.02.2020 у справі №909/146/19, від 27.02.2020 у справі № 918/99/19, від 29.03.2021 у справі № 913/479/18, постанова Верховного Суду у складі суддів палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду від 15.03.2023 у справі № 904/10560/17).

У справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору (постанови Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 908/710/18, від 15.10.2019 у справі № 908/2189/17).

Згідно приписів ст. 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших нормативно-правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ч. 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно ч. 1 ст. 207 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Відповідно до ч. 1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

При цьому, згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору), пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 642 ЦК України, відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

Стаття 643 ЦК України визначає, якщо у пропозиції укласти договір вказаний строк для відповіді, договір є укладеним, коли особа, яка зробила пропозицію, одержала відповідь про прийняття пропозиції протягом цього строку.

За змістом п. 1-1 ч. 1 ст. 1 ЗУ "Про споживче кредитування" (в редакції чинній на момент укладення договору), договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЗУ "Про споживче кредитування" (в редакції чинній на момент укладення договору), договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Примірник укладеного в електронному вигляді договору про споживчий кредит та додатки до нього надаються споживачу у спосіб, що дозволяє встановити особу, яка отримала примірник договору та додатків до нього, зокрема шляхом направлення на електронну адресу або іншим шляхом з використанням контактних даних, зазначених споживачем під час укладення договору про споживчий кредит. Обов`язок доведення того, що один з оригіналів договору (змін до договору) був переданий споживачу, покладається на кредитодавця.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЗУ "Про споживче кредитування" (в редакції чинній на момент укладення договору), договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Статтею 1054 ЦК України (в редакції чинній на момент укладення договору) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно 1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 12.11.2018 року між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви № 101 від 12.11.2018 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

За змістом заяви, підписанням цієї Заяви боржник беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ": pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписання Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

Боржник просить надати споживчий кредит на наступних умовах:

Найменування кредитного продукту: споживчий кредит 0-15-24(А); цільове призначення: а) сплата товару (-ів) та/або робіт та/або послуг (надалі - Товар) у суб`єкта господарювання, зазначеного нижче (далі-Підприємство торгівлі), б) сплата разової комісії банку; сума: 4 538,70 грн., в т.ч. з метою оплати товару - 4 139,70 грн., в т.ч. для сплати разової комісії - 399,00 грн.; строк (в місяцях): 24; розмір процентної ставки, % річних: з 13.11.2018 по 12.02.2020 - 0,01; з 13.02.2020 - 0,01; графік платежів: дата платежу: до 13 числа кожного місяця; сума платежу за розрахунковий період : 240,20 грн. щомісяця; усього за 24 місяці 5 764,41 грн.

Також, між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту (споживчий кредит 0-15-24 (А) від 12.11.2018 року.

12.11.2018 року між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір шляхом підписання Заяви № 501 від 12.11.2018 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

За змістом заяви, підписанням цієї Заяви боржник беззастережно підтверджує, що приймає Публічну пропозицію АТ "ПУМБ" на укладення Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб (надалі за текстом - ДКБО, яка розміщена на сайті АТ "ПУМБ": pumb.ua, в повному обсязі, з урахуванням умов надання всіх послуг, як обраних безпосередньо при прийнятті ДКБО, так і послуг, що можуть бути надані в процесі обслуговування (з урахуванням всіх змін погоджується з тим, що може обирати будь-які передбачені ДКБО послуги, в тому числі через Дистанційні канали обслуговування (за наявності технічної можливості у Банку), а при обранні послуги з укладення Договору страхування, підписання Заяви підтверджує свою згоду на укладення Договору страхування на зазначених нижче умовах.

Боржник просить відкрити на її ім"я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та надати кредитну картку. Боржник просить встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн. Розрахунковий день: 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Також, між сторонами було підписано паспорт споживчого кредиту від 12.11.2018 року.

Згідно наявної в матеріалах справи роздруківки публічної пропозиції ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затвердженої рішенням правління ПАТ "ПУМБ" протокол № 694 від 06.03.2018 року (нова редакція діє з 06.04.2018р.), Договір визначає умови та порядок здійснення Банком комплексного банківського обслуговування Клієнта, регулює відносини Сторін при наданні Клієнту послуг Банку з відкриття і обслуговування Карткових рахунків, випуску Карток, надання Споживчого кредиту, Овердрафту, Кредитної лінії, використання Системи "Інтернет-банкінг", сервісу "SMS-банкінг", послуги залучення коштів у Вклад, надання у користування індивідуального банківського сейфу і Персонального обслуговування.

Згідно з умовами цього Договору Банк, у разі Акцепту Клієнтом Публічної пропозиції на укладення Договору, зобов`язується надавати Клієнту визначені Договором послуги, а Клієнт зобов`язується їх оплатити в розмірах і порядку, передбачених Договором і Тарифами.

Договір містить елементи різних договорів (є змішаним у розумінні ч. 2 ст. 628 Цивільного кодексу України). До відносин Сторін застосовуються у відповідних частинах положення чинного законодавства України про договори, елементи яких містяться в цьому Договорі (п.п. 2.1.1-2.1.3).

Кредитна картка із відновлювальною Кредитною лінією може бути надана Клієнтам - резидентам України, які у встановленому Договором порядку обрали дану послугу чи Пакет послуг, до наповнення якого входить ця послуга, і Акцептували Публічну пропозицію Банку на укладення цього Договору.

Кредитна картка із відновлювальною Кредитною лінією надається Клієнтам Банку на "Умовах надання та обслуговування "Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок "У розстрочку" згідно Додатку №3 або на "Умовах надання та обслуговування "Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок "У розстрочку" згідно Додатку №4. Тип Кредитної картки залежить від розміру доходів Клієнта та визначається у відповідності до параметрів продукту.

Інформація про загальну вартість та реальну річну процентну ставку, визначена виходячи з розміру Кредитного ліміту, вказаного Клієнтом в Заяві на приєднання до Договору, або при зверненні Клієнта через Дистанційні канали обслуговування, надається Клієнту у відділенні Банку, в якому відкрито Картковий рахунок з відновлювальною Кредитною лінією або у відділенні Банку, в якому Клієнт отримує Кредитну картку з відновлювальною Кредитною лінією (у випадку, якщо Клієнт звернувся до Банку через Дистанційні канали обслуговування). Зазначена інформація може бути надана Клієнту як у вигляді окремого документу, так і безпосередньо викладена в Заяві на приєднання до Договору.

Проценти за користування коштами Кредитного ліміту і комісії сплачуються в розмірах, визначених Додатком №3, Додатком №4 до цього Договору з врахуванням умов обраного Клієнтом кредитного продукту. (п.п. 4.2.1-4.2.3, 4.2.7 розд. ІІ).

У разі недостатності суми, що зарахована на Картковий рахунок Клієнта для погашення зобов`язань за Кредитним лімітом по Кредитній картці, умови обслуговування якої визначені в Додатку №3, Додатку №4 до цього Договору, вимоги Банку погашаються у наступній черговості: для Кредитного ліміту по Кредитній картці, який встановлено Банком після 10.06.2017 (включно): 1) прострочена до повернення сума Основного боргу та прострочені проценти за користування кредитом у відповідності до процедур, визначених у Банку; 2) строкова заборгованість по поверненню суми кредиту та строкова заборгованість по процентам за користування кредитом у відповідності до процедур, визначених у Банку; 3) прострочена заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості (за її наявності); 4) строкова заборгованість по сплаті комісії за обслуговування кредитної заборгованості (за її наявності); 5) неустойка за порушення зобов`язань по кредиту; 6) витрати Банку, пов`язані із одержанням виконання, в тому числі, але не виключно, витрати, пов`язані із пред`явленням вимоги, зверненням стягнення, а також будь-які інші витрати (відправка листів/ повідомлень тощо) які були понесені Банком і які згідно з умовами цього Договору, та/або чинним законодавством України, мають бути відшкодовані Клієнтом (п. 4.2.22.1 п. 4.2.22 розд.ІІ).

Заборгованість за Кредитним лімітом виникає у випадку проведення видаткових операцій за Картковим рахунком з використанням випущених до нього Карток (інших законодавчо встановлених платіжних інструментів) або їх реквізитів, на суму, що перевищує залишок власних грошових коштів Клієнта на Картковому рахунку. Надання кредиту відбувається без зарахування кредитних коштів на Картковий рахунок Клієнта. Розмір Кредитного ліміту, наданого протягом дня (як по Овердрафту так і по Кредитній лінії), дорівнює сумі всіх видаткових операцій, проведених за Картковим рахунком з лімітом Овердрафту або до якого випущена Кредитна картка, протягом цього дня понад залишок власних грошових коштів Клієнта на Картковому рахунку. Днем надання кредиту/частини кредиту є день здійснення Клієнтом першої Платіжної операції за рахунок коштів Кредитного ліміту після встановлення/зміни Кредитного ліміту згідно умов цього Договору. (п. 4.3.1 розд.ІІ).

Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. Нарахування та сплата Клієнтом процентів за користування коштами Кредитного ліміту, комісій, здійснюється в порядку, передбаченому цим Договором. Наступним Сторони дійшли згоди, що Банк припиняє нарахування процентів за користування кредитом, комісії по Овердрафту, а також комісій, оплата Клієнтом яких передбачена умовами надання та обслуговування Кредитних карток (Додаток № 3, Додаток №4 до цього Договору), з дня смерті Клієнта. (п. 4.3.2 розд.ІІ).

Згідно п. 4.3.6.4. п. 4.3.6. розд. ІІ, Сторони дійшли згоди, що Банк має право: змінити (зменшити, збільшити) розмір наданого Кредитного ліміту або закрити Кредитний ліміт взагалі за умови інформування Клієнта шляхом направлення SMS-повідомлення на Номер мобільного телефону. В SMS - повідомленні про зміну розміру Кредитного ліміту Банк повідомляє Клієнту новий розмір Кредитного ліміту. У разі незгоди Клієнта із зміненим розміром Кредитного ліміту, за винятком випадку, передбаченого п. 4.2.19. Розділу ІІ цього Договору Клієнт протягом 30 (тридцяти) календарних днів повинен звернутися до Банку та особисто подати відповідну письмову заяву. У випадку, якщо Клієнт протягом вказаного строку не заявив про свою незгоду зі зміною розміру Кредитного ліміту та/або здійснив першу Платіжну операцію після отримання вказаного SMS -повідомлення Банку згода Клієнта зі зміною умов Договору вважається підтвердженою.

У додатку № 3 наведено Умови надання та обслуговування "Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок "У розстрочку".

У додатку № 4 наведено Умови надання та обслуговування "Кредитної картки з пільговим періодом та сервісом оформлення покупок "У розстрочку", що застосовуються для Кредитних карток, які оформлюються одночасно зі Споживчим кредитом на оплату товару, робіт, послуг.

Так, як зазначено раніше, посилаючись на те, що між АТ "Перший Український Міжнародний Банк" та боржником підписано заяву 501 від 12.11.2018 на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, за умовами якої боржнику відкритий поточний рахунок у національній валюті та встановлений кредитний ліміт на рахунок у сумі 4 538,70 грн. зі сплатою процентів у розмірі 49% річних. Реальна річна процентна ставка 47,88%, та в подальшому відповідно до п.4.3.6.4. п.4.3. ч.4 р.ІІ Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, кредитний ліміт було збільшено до 33 661,00 грн. Відповідно, станом на 14.10.2024 заборгованість боржника за кредитним договором склала 59 479,77 грн., в тому числі: 33 660,45 грн. - за сумою кредиту (тіло), 25 819,32 грн. - проценти, Банк просить суд визнати грошові вимоги до боржника в розмірі 59 479,77 грн. та судовий збір в розмірі 4 844,80 грн.; внести відповідні грошові вимоги до реєстру вимог кредиторів.

Водночас, суд зауважує, що за змістом заяви № 501 від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, боржник просить відкрити на її ім"я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та надати кредитну картку. Боржник просить встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн. Розрахунковий день: 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

А за змістом заяви № 101 від 12.11.2018 року на приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, Боржник просить надати споживчий кредит на наступних умовах: найменування кредитного продукту: споживчий кредит 0-15-24(А); цільове призначення: а) сплата товару (-ів) та/або робіт та/або послуг (надалі - Товар) у суб`єкта господарювання, зазначеного нижче (далі-Підприємство торгівлі), б) сплата разової комісії банку; сума: 4 538,70 грн., в т.ч. з метою оплати товару - 4 139,70 грн., в т.ч. для сплати разової комісії - 399,00 грн.; строк (в місяцях): 24; розмір процентної ставки, % річних: з 13.11.2018 по 12.02.2020 - 0,01; з 13.02.2020 - 0,01; графік платежів: дата платежу: до 13 числа кожного місяця; сума платежу за розрахунковий період: 240,20 грн. щомісяця; усього за 24 місяці 5 764,41 грн.

Так, на підтвердження своїх вимог Банком надано:

заяву № 101 від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб;

заяву № 501 від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб;

паспорт споживчого кредиту (споживчий кредит 0-15-24 (А) від 12.11.2018 року;

паспорт споживчого кредиту від 12.11.2018 року;

публічну пропозицію ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджену рішенням правління ПАТ "ПУМБ" протокол № 694 від 06.03.2018 року (нова редакція діє з 06.04.2018р.), разом з додатками;

розрахунок заборгованості за кредитним договором № 501 від 12.11.2018 року станом на 14.10.2024 року (включно);

виписку по рахунку № НОМЕР_3 з 12.11.2018 року по 14.10.2024 року;

виписку по рахунку № НОМЕР_4 з 12.11.2018 року по 14.10.2024 року;

виписку по рахунку № НОМЕР_2 з 12.11.2018 року по 14.10.2024 року;

виписку по рахунку № НОМЕР_5 з 12.11.2018 року по 14.10.2024 року;

лист-гарантію про прийняте рішення про надання споживчого кредиту ОСОБА_1 на придбання товару у торговій організації ТОВ "Тех-Лайн", смартфон, ціна в т.ч. ПДВ 4 139,70 грн.;

довідку про збільшення кредитного ліміту по договору № 501 від 12.11.2018 року.

Проте, надані заявником документи не підтверджують умови кредитування в частині визначення розміру та порядку сплати відсотків, оскільки із зазначених вище документів, підписаним боржником є лише заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, яка не містить умов кредитування; анкета клієнта та паспорт споживчого кредиту.

В заяві зазначена особиста інформація заявника: паспортні дані, ідентифікаційний податковий номер, місце проживання, реєстрації та контактний телефон; номер поточного рахунку НОМЕР_2 та кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн.

Відомостей про розмір процентів за користування кредитним лімітом, розмір пені та штрафних санкцій за несвоєчасне погашення кредиту, тощо в заяві не зазначено.

Отже, сама по собі підписана заява на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб без надання належних та допустимих доказів, що підтверджують укладення договору, не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами.

Роздруківка публічної пропозиції ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, разом з додатками, належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

До заяви долучено публічну пропозицію ПАТ "ПУМБ" на укладення договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, затверджену рішенням правління ПАТ "ПУМБ" протокол № 694 від 06.03.2018 року (нова редакція діє з 06.04.2018р.), разом з додатками, які не підписані боржником (далі публічна пропозиція на укладення ДКБО).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17 відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 року та викладено висновки , що "Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У заяві позичальника від 18 лютого 2011 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, а також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту і процентів за користування кредитними коштами. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідачка та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Анкету - Заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Банку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ "ПриватБанк" в період - з часу виникнення спірних правовідносин (18 лютого 2011 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20 лютого 2017 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Отже, підписана анкета - заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути підставою для стягнення процентів за користування кредитними коштами та пені за невиконання кредитного договору."

Так, у заяві від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, процентна ставка, згідно якої нараховано відсотки, пред`явлені до визнання у кредиторській заяві, не зазначена.

Щодо встановлення належних умов договору, суд зауважує, що в заяві від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб не містяться істотні умови кредитного договору (крім суми кредитного ліміту), в ній відсутні будь-які дані стосовно строку повернення кредиту, розміру відсотків за користування кредитом, розміру неустойки та інших істотних умов.

При цьому, як зазначено вище, за змістом заяви, строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до заяви публічна пропозиція на укладення ДКБО разом з додатками розуміла ОСОБА_1 , ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, а також те, що вказані документи на момент отримання боржником кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, а тому вони не можуть братися до уваги з урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17.

Крім того, надана кредитором публічна пропозиція на укладення ДКБО разом з додатками, з огляду на її мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання Банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в Заяві боржника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Також, у постанові Верховного Суду від 23.05.2022 року в справі № 393/126/20 (провадження №61-14545сво20) зроблено висновок, що під формою правочину розуміється спосіб вираження волі сторін та/або його фіксація. Правочин оформлюється шляхом фіксації волі сторони (сторін) та його змісту. Така фіксація здійснюється різними способами. Першим і найпоширенішим з них є складання одного або кількох документів, які текстуально відтворюють волю сторін. Зазвичай правочин фіксується в одному документі. Це стосується як односторонніх правочинів (наприклад, складення заповіту), так і договорів (дво- і багатосторонніх правочинів). Домовленість сторін дво- або багатостороннього правочину, якої вони досягли, фіксується в його тексті, який має бути ідентичним у всіх сторін правочину.

Потрібно розмежовувати форму правочину та спосіб підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавцем по наданню споживачу інформації, необхідної для порівняння різних пропозицій кредитодавця. Способом підтвердження виконання переддоговірного обов`язку кредитодавця є паспорт споживчого кредиту. Ознайомлення з паспортом споживчого кредиту, його підписання споживачем не означає укладення договору про споживчий кредит та дотримання його форми, оскільки в паспорті кредиту не відбувається фіксація волі сторін договору та його змісту.

В зазначеній постанові Верховний Суд здійснив відступ від висновку Верховного Суду, викладеного у постановах Верховного Суду від 02 грудня 2020 року у справі № 284/157/20-ц, від 18 листопада 2020 року у справі № 313/346/20 та у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2019 року у справі № 467/555/19, про те, що паспорт споживчого кредиту є невід`ємною складовою частини спірного кредитного договору з огляду на згоду позичальника з умовами кредитування, яка підтверджена його підписом.

Отже, з урахуванням правової позиції Верховного Суду, підписання боржником паспорту споживчого кредиту, з огляду на його правову природу (це не частина кредитного договору, а спосіб повідомлення позикодавця кредитором про наявні пропозиції кредитування), його зміст, не є підтвердженням досягнення між Банком та позичальником умов кредитування, в тому числі і щодо процентної ставки.

За наведених обставин, судом не приймається до уваги наявний в матеріалах справи паспорт споживчого кредиту, як доказ конкретних умов укладеного між сторонами кредитного договору стосовно розміру відсоткової ставки за користування кредитом.

Таким чином, банком не доведено узгодження з позичальником відсоткової ставки за користування кредитом.

У постанові Верховного Суду від 16.09.2020 року у справі №200/5647/18-ц (провадження № 61-9618св19) зазначено, що виписка за картковим рахунком, що міститься в матеріалах справи, може бути належним доказом щодо заборгованості відповідача за тілом кредиту, яка повинна досліджуватися судом у сукупності з іншими доказами".

Фактичне користування відповідачем коштами підтверджується наданою позивачем випискою (а.с. 29-41). Виписка з банківського рахунку містить інформацію про рух коштів на балансі кредитної катки відповідача - баланс станом на дату укладання кредитного договору (надана сума кредиту), всі операції за кредитною карткою (з визначенням дати проведення операції та чітким визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної з коштами операції).

Банківська виписка має статус первинного документа, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого наказом Мін`юсту від 12.04.12 р. № 578/5 (далі - Перелік №578/5) згідно з яким до первинних документів, які фіксують факт виконання держоперації та служать підставою для записів у регістрах бухобліку і в податкових документах, віднесені касові, банківські документи; повідомлення банків; виписки банків; корінці квитанцій і касових чекових книжок".

Як зазначає заявник, згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501 від 12.11.2018 року станом на 14.10.2024 року, прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 59 479,77 грн., з яких: заборгованість за сумою кредиту - 33 660,45 грн., заборгованість за відсотками - 25 819,32 грн.

Крім того, за змістом розрахунку та банківських виписок по рахункам вбачається, що в період з 30.12.2018 року по 30.06.2023 року, банком здійснювалось фактичне погашення заборгованості за відсотками по договору № 501 від 12.11.2018 року, всього на загальну суму 37 630,07 грн.

При цьому, суд зауважує, що розрахунок заборгованості за кредитним договором № 101 від 12.11.2018 року, до заяви не додано.

Таким чином, оскільки банком не доведено узгодження з позичальником відсоткової ставки за користування кредитом, а тому на переконання суду, здійснення Банком нарахування та списання відсотків з рахунку боржника за весь період користування позиченими коштами є неправомірними.

З огляду на викладені обставини та положення закону в їх сукупності, в частині вимог про визнання 25 819,32 грн. заборгованості по відсоткам слід відмовити, за наведених вище підстав.

Також, щодо вимог Банку про визнання 33 660,45 грн. заборгованості за сумою кредиту (тілом), суд зауважує наступне.

Як зазначено раніше, за змістом заяви № 501 від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, боржник просить відкрити на її ім`я поточний рахунок № НОМЕР_2 у гривнях та надати кредитну картку. Боржник просить встановити на її поточний рахунок у гривнях, відкритий за цією заявою, кредитний ліміт у сумі 1000,00 грн. Розрахунковий день: 30 число місяця. Платіжна дата 30 число місяця. Строк дії кредитного ліміту, процентна ставка за користування кредитним лімітом, розмір мінімального платежу та інші умови надання та обслуговування кредитної картки встановлюються відповідно до умов ДКБО в залежності від типу кредитної картки.

Вказана заява не містить умов щодо збільшення розміру кредитного ліміту в односторонньому порядку; та як зазначено вище, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до заяви публічна пропозиція на укладення ДКБО разом з додатками розуміла ОСОБА_1 , ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву від 12.11.2018 року на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб.

Згідно доданого до заяви розрахунку заборгованості за кредитним договором № 501 від 12.11.2018 року станом на 14.10.2024 року, заборгованість за сумою кредиту становить 33 660,45 грн. (період нарахування 22.11.2018 - 29.02.2024, починаючи з 21.01.2022 - сума заборгованості залишилась сталою, в розмірі 33 660,45 грн.).

До заяви також додано не підписану відповідальною особою банку роздруківку довідки про збільшення кредитного ліміту по договору № 501 від 12.11.2018 року, за змістом якої по рахунку № 8595 12.11.2018 встановлено кредитний ліміт в розмірі 1000,00 грн.; зміна кредитного ліміту відбувалась наступним чином: 24.01.2019 року - 5000,00 грн., 21.05.2019 - 9300,00 грн., 24.09.2019 - 14100,00 грн., 28.01.2020 - 18900,00 грн., 10.07.2020 - 23900,00 грн., 15.12.2020 - 24900,00 грн., 18.02.2021 - 27900 грн., 19.04.2021 - 30900,00 грн., 19.05.2021 - 33400,00 грн., 27.02.2022 - 33400,00 грн. 15.06.2023 - 33 661,00 грн.

Поряд з цим, ні розрахунок заборгованості, ні виписка по рахунку № НОМЕР_2 не містять відомостей щодо відображення збільшення кредитного ліміту у зазначених вище розмірах.

При цьому, суд зауважує, що матеріали справи також не містять доказів дотримання Банком вимог п. 4.3.6.4 щодо можливості зміни розміру наданого кредитного ліміту (в даному випадку з визначеного у заяві розміру кредитного ліміту 1000,00 грн. до встановленого банком розміру - 33 661,00 грн.).

Відтак, враховуючи відображені у розрахунку та виписці по рахунку відомості щодо використання кредитних коштів та їх повернення боржником, зокрема, в межах визначеного сторонами у кредитному договорі від 12.11.2018 року кредитного ліміту, за відсутності чітко визначеного обумовленого сторонами договору збільшеного розміру кредитного ліміту, наразі не можливо перевірити правильність здійсненого заявником розрахунку пред`явлених до визнання вимог в частині заборгованості за сумою кредиту (тілом).

Також, суд зауважує, що згідно розрахунку по договору № 501 від 12.11.2018 та виписки по рахунку, банком було здійснено списання коштів з рахунку боржника в якості відсотків в розмірі 37 630,07 грн., що як зазначено вище є неправомірним та таке списання грошових коштів перевищує розмір заявленої до визнання заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 660,45 грн.

Відтак, оскільки, заявником не доведено належними, достатніми та допустимими доказами наявності заборгованості за тілом кредиту саме в розмірі визначеним заявником, суд дійшов висновку про необґрунтованість і недоведеність заявлених вимог, а тому відсутні правові підстави для задоволення кредиторських вимог у цій частині.

Зважаючи на викладене та встановлені обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви АТ "Перший Український Міжнародний Банк" б/н від 30.12.2024 року (вх. № 01-36/1301/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/802/24, з мотивів наведених вище.

Судові витрати заявника на оплату судового збору в сумі 4 844,80 грн за подання до суду кредиторської заяви по справі № 902/802/24, підлягають покладенню на АТ "Перший Український Міжнародний Банк" згідно вимог ст. 129 ГПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 45, 113, 122 КУ з процедур банкрутства, ст.ст. 2, 3, 12, 13, 18, 42, 73, 74, 76-79, 86, 232-236, 242, 326 ГПК України, суд -

У Х В А Л И В:

1. Відмовити у задоволенні заяви АТ "Перший Український Міжнародний Банк" б/н від 30.12.2024 року (вх. № 01-36/1301/24) про визнання кредиторських вимог до боржника у справі № 902/802/24, повністю.

2. Копію ухвали надіслати до електронних кабінетів ЄСІТС та на відомі суду електронні адреси: боржнику - ОСОБА_1 - ІНФОРМАЦІЯ_1 ; представникам боржника - Гарманчук О.Р. - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 - ІНФОРМАЦІЯ_3 ; арбітражному керуючому Рябчуну Р.О - ІНФОРМАЦІЯ_4 ; АТ "Перший Український Міжнародний Банк" - , представникам АТ "Перший Український Міжнародний банк", ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_5 , адвокату Киричук Г.М. - ІНФОРМАЦІЯ_6

Згідно ч. 6 ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства, ухвала господарського суду набирає законної сили негайно після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції в порядку та строки, встановлені статтями 254-257 ГПК України.

Суддя Тісецький С.С.

Віддрук. прим.:

1 - до справи.