УХВАЛА

м. Київ

14.07.2025Справа № 910/8579/25

Суддя господарського суду міста Києва Ломака В.С., розглянувши

позовну заяву ТОВ «БМВС-Експерт»

до ГО «СТОПКОР»

про захист ділової репутації та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «БМВС-Експерт» (далі - позивач) звернулось до господарського суду міста Києва з позовом до ГО «СТОПКОР» (далі - відповідач) про:

- визнання недостовірною інформації, поширеної відповідачем про позивача у статтях від 14.10.2024, 15.10.2024 та 16.10.2024 на вебсайті «СтопКор» (stopcor.org), зокрема твердження про відсутність у позивача статусу суб`єкта судово-експертної діяльності, про «націнку в 100 млн» та «можливий конфлікт інтересів» при виконанні експертиз, а також про «незаконне збагачення» посадових осіб позивача. Визнати зазначені відомості такими, що не відповідають дійсності, порочать честь, гідність та ділову репутацію позивача;

- зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію про позивача у той самий спосіб, яким вона була поширена, а саме: шляхом публікації на вебсайті «СтопКор» (stopcor.org) спростування зазначених неправдивих відомостей. Спростування повинно бути розміщене в тому ж розділі та під рубрикою новин, що й оспорювані статті, із зазначенням, що поширена раніше інформація про позивача не відповідає дійсності;

- зобов`язати відповідача оприлюднити публічні вибачення перед позивачем за поширення недостовірної інформації, шляхом розміщення тексту вибачення на тому ж веб-сайті «СтопКор» та (за можливості) в інших засобах масової інформації, де згадані відомості могли бути продубльовані.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що, на думку позивача, 14.10.2024 року, 15.10.2024 року та 16.10.2024 року на вебсайті відповідача stopcor.org, були поширені відомості, які не відповідають дійсності, що прямо впливає на ділову репутацію позивача, а тому останній вказує на наявність правових підстав для визнання такої інформації недостовірною та необхідність її спростування.

Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конституційний Суд України у рішенні № 9-зп від 25 грудня 1997 року офіційно розтлумачив цю норму та зазначив, що частину першу статті 55 Конституції України треба розуміти так, що кожному гарантується захист прав і свобод у судовому порядку. Суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їх права і свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Відмова суду у прийнятті позовних та інших заяв, скарг, оформлених відповідно до чинного законодавства, є порушенням права на судовий захист, яке згідно зі статтею 64 Конституції України не може бути обмежене.

Частиною 4 статті 11 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі «Пелевін проти України» та від 30.05.2013 у справі «Наталія Михайленко проти України», право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб. Отже, кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальної заборони та обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений, зокрема, Господарським процесуальним кодексом України.

Вимоги щодо змісту та форми позовних заяв визначені статтями 162, 164, 172 Господарського процесуального України.

При цьому, якщо подана позовна заява не відповідає таким вимогам, приписами частини 1 статті 174 Господарського процесуального кодексу України законодавець передбачив механізм залишення позовної заяви без руху задля забезпечення позивачу можливості у встановлений судом строк усунути недоліки позовної заяви, що забезпечить можливість вважати її такою, що подана у день її первинного подання та прийняття її судом до розгляду.

Залишення позовної заяви без руху - це тимчасовий захід, який застосовується судом з метою усунення позивачем недоліків позовної заяви та дотримання порядку її подання, визначеного Господарським процесуальним кодексом України.

У даному випадку, подана позовна заява не відповідає окремим положенням статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим підлягає залишенню без руху з посиланням на положення статті 174 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи таке.

Пунктом 2 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи.

Відповідно до інформації, що міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, повним найменуванням позивача є: Товариство з обмеженою відповідальністю «БМВС-ЕКСПЕРТ», тоді як відповідача - Громадська організація «СТОПКОР».

Проте, у позовній заяві позивач вказав найменування сторін ТОВ «БМВС-Експерт» та ГО «Стопкор», що не відповідає інформації, зазначеній у вищевказаному реєстрі.

Згідно з пунктом 5 частини 3 статті 162 Господарського процесуального кодексу України позовна заява повинна містити правові підстави позову.

Суд зауважує, що правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги.

У позовній заяві позивачем на вказано правових підстав позовної вимоги про зобов`язання відповідача оприлюднити публічні вибачення перед позивачем за поширення недостовірної інформації, шляхом розміщення тексту вибачення на тому ж веб-сайті «СтопКор» та (за можливості) в інших засобах масової інформації, де згадані відомості могли бути продубльовані.

Крім того, згідно з пунктом 2 частини 1 статті 164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

У якості доказу сплати судового збору за подання даного позову заявником надано платіжну інструкцію від 07.07.2025 № 1109 на суму 3 028,00 грн. Проте, зазначений розмір судового збору є меншим, ніж передбачений законом, з огляду на таке.

Правові засади справляння, розмір ставок судового збору та порядок його сплати регулюються Законом України «Про судовий збір».

Згідно з положеннями статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

В силу положень пункту 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У силу положень статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3 028,00 грн.

Слід зазначити, що до позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці. Абзацом 2 частини 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Позивачем заявлено три вимоги немайнового характеру, при цьому позовну заяву подано до суду у електронній формі, у зв`язку з чим, позивачу необхідно було долучити до позову докази сплати судового збору у сумі 7 267,20 грн. Проте, позивач надав докази сплати судового збору тільки у сумі 3 028,00 грн., що на 4 239,2?0 грн. менше, ніж передбачено до сплати чинним законодавством.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання окремих вимог статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 162, 164 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Беручи до уваги вищевикладене, оскільки подана позовна заява не відповідає вимогам статей 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне залишити її без руху та надати позивачу строк для усунення вищевказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву залишити без руху.

2. Встановити позивачу строк для усунення недоліків - 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви із зазначенням повного найменування сторін та правових підстав позовної вимоги про зобов`язання відповідача оприлюднити публічні вибачення перед позивачем за поширення недостовірної інформації, шляхом розміщення тексту вибачення на тому ж веб-сайті «СтопКор» та (за можливості) в інших засобах масової інформації, де згадані відомості могли бути про дубльовані;

- подання доказів сплати судового збору у сумі 4 239,20 грн.

4. Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулась із позовною заявою (частина 4 статті 174 Господарського процесуального кодексу України).

5. Відповідно до статті 235 Господарського процесуального кодексу України дана ухвала набирає законної сили негайно після її підписання. Дана ухвала не підлягає оскарженню.

6. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається https://ki.arbitr.gov.ua/.

Суддя В.С. Ломака