ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 906/363/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни

на рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 (суддя Вельмакіна Т. М.)

і постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 (головуючий суддя Бучинська Г. Б., судді Василишин А. Р., Грязнов В. В.)

у справі № 906/363/21

за позовом Товариства з додатковою відповідальністю "Кортекс"

до фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни

про визнання інженерних мереж власністю, зобов`язання відновити водопостачання та водовідведення, заборону вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

(у судовому засіданні взяв участь представник позивача - Бродецький М. А)

ІСТОРІЯ СПРАВИ

Короткий зміст позовних вимог

1. Товариство з додатковою відповідальністю "Кортекс" (далі - Позивач, ТДВ "Кортекс") звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни (далі - Відповідач, ФОП Антонюк А. О.), у якому просило суд:

- визнати, що інженерні мережі, а саме - водогін, каналізаційна мережа, електрокабелі та розподільчий щит ЩР-1, які знаходяться на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237 є власністю ТДВ "Кортекс", право на яку з 2019 року ФОП Антонюк А. О. було порушено;

- зобов`язати ФОП Антонюк А. О. негайно, на протязі не більше десяти робочих днів, відновити водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс" шляхом повного відновлення схем постачання, яке існувало станом до 2019 року, демонтувавши встановлений в 2019 році лічильник води та запірну арматуру на центральній гілці водоводу, які знаходяться на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237;

- заборонити ФОП Антонюк А. О. будь-які дії стосовно систем водозабезпечення і водовідведення, направлені на погіршення умов забезпечення питною водою та водовідведення на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0132;

- стягнути з Відповідача на користь Позивача грошові кошти в розмірі 150 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

2. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Відповідач, починаючи з 2018 року, намагається спростувати факт наявності водогону та каналізації на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237. Позивач вказує, що зазначені водогін та каналізація належали та належать ТДВ "Кортекс", однак Відповідач, з незрозумілих причин почала вважати що зазначені комунікації належать їй. Пояснює, що у 2018 році, виконуючи Технічні умови (ТУ) № 581 від 01.11.2012, на забезпечення своєї новобудови водою, зробила окреме під`єднання до міської мережі водопостачання. При цьому це під`єднання Відповідач виконала, приєднавши його до існуючої мережі водогону на земельних ділянках, якими користується.

3. У 2018 ФОП Антонюк О. А. заявила про неможливість за власний рахунок надавати послуги по водозабезпеченню для ТДВ "Кортекс" та встановила додатковий лічильник на центральній гілці водогону на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237. Позивач стверджує, що з 19.07.2019 ФОП Антонюк А. О. перекрила ТДВ "Кортекс" воду, а згодом взагалі від`єднала його від зазначених інженерних систем.

4. Позивач вважає, що у Відповідача відсутні об`єктивні та законні підстави для заволодіння системами водопостачання та водовідведення з відповідними наслідками - від`єднанням ТДВ "Кортекс" від можливості користуватися ними. При цьому саме зазначена частина водогону забезпечувала подачу води до єдиної точки водорозбору питної води на виробничій ділянці ТДВ "Кортекс".

5. Наголошує, що демонтувавши частину водоводу та каналізації, які проходять по сервітутній частині земельної ділянки Відповідача, є порушенням останньою умов договору сервітуту та загальних вимог законодавства щодо обов`язковості господарського договору.

Узагальнений зміст і обґрунтування судових рішень

6. 09.09.2021 рішенням Господарського суду Житомирської області позовні вимоги задоволено частково.

7. Зобов`язано ФОП Антонюк О. А. негайно, на протязі не більше десяти робочих днів, відновити водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс" шляхом повного відновлення схем постачання, яке існувало станом до 2019 року, демонтувавши встановлений в 2019 році лічильник води та запірну арматуру на центральній гілці водоводу, які знаходяться на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237.

8. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

9. Місцевий господарський суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги у задоволеній частині є обґрунтованими та спрямованими на відновлення становища, яке існувало до порушення, оскільки Відповідачем не погоджено з ТДВ "Кортекс" здійснені дії по перепідключенню водогону.

10. За висновком суду, вимога визнати інженерні мережі, а саме - водогін, каналізаційну мережу, які знаходяться на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0237 власністю ТДВ "Кортекс", право на які з 2019 року ФОП Антонюк А. О. було порушено, не підлягають задоволенню, оскільки Відповідачем було змінено існуючі інженерні мережі Позивача. В частині визнання права власності на електрокабелі та розподільчий щит ЩР-1, які знаходяться на сервітутній частині земельної ділянки з кадастровим номером :01:016:0132, суд виснував, що така вимога не підлягає задоволенню, оскільки зазначене право позивача визнається відповідачем, про що сторони вказували у своїх поясненнях та матеріалами справи не спростовано.

11. Суд першої інстанції відмовив у задоволенні вимоги про заборону ФОП Антонюк О. А. вчиняти будь-які дії стосовно систем водозабезпечення і водовідведення, направлені на погіршення умов забезпечення питною водою та водовідведення на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0132, оскільки така вимога не відповідає приписам частини другої статті 386 Цивільного кодексу України, зокрема, і з урахуванням того, що Позивач не є власником цієї земельної ділянки, остання не містить встановлених позивачем сервітутів.

12. Щодо заявленої до стягнення моральної шкоди, суд зазначив, що жодних доказів, які б свідчили про фактичну наявність такої шкоди у наведених Позивачем проявах, до матеріалів справи не надано.

13. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 задоволено заяву ТДВ "Кортекс" про відмову від позову у справі № 906/363/21 в частині позовних вимог про:

- заборону ФОП Антонюк А. О. вчиняти будь-які дії стосовно систем водозабезпечення і водовідведення, направлені на погіршення умов забезпечення питною водою та водовідведення на земельній ділянці з кадастровим номером :01:016:0132;

- стягнення з Відповідача на користь Позивача грошових коштів у розмірі 150 000,00 грн відшкодування моральної шкоди.

14. Визнано нечинним рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 у справі № 906/363/21 в частині таких вимог та закрито провадження в їх частині.

15. 06.03.2025 постановою Північно-західного апеляційного господарського суду рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 змінено та викладено пункт 2 резолютивної частини рішення в наступній редакції: "Зобов`язати фізичну особу-підприємця Антонюк Антоніну Олексіївну відновити водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс". В решті рішення залишено без змін.

16. Суд апеляційної інстанції погодився із висновком місцевого суду про те, що припинення водопостачання санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс" відбулося з вини ФОП Антонюк А. О. Однак апеляційна інстанція вказала, що місцевий господарський суд, задовольнивши таку вимогу у повному обсязі, допустив порушення норм процесуального права. Зобов`язання вчинити такі дії "негайно", "на протязі не більше десяти робочих днів", за висновком суду апеляційної інстанції, свідчить про взаємосуперечливість та альтернативність такої вимоги. Крім того, порядок і строки виконання судових рішень передбачені Законом України "Про виконавче провадження". Вимога відновлення схем постачання, які існували станом до 2019 року не підлягає задоволенню, оскільки належних схем, які існували до 2019 року позивачем не надано, а долучена схема хоча і відповідає реальному стану речей (як стверджує судовий експерт), проте є власноруч домальованою ТДВ "Кортекс".

17. Також посилаючись на висновок експерта, відповідно до якого встановити, чи призведе демонтаж лічильника та запірної арматури на центральній гілці водоводу, який знаходиться на земельній ділянці з кадастровим № :01:016:0237, до відновлення водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс", не вбачається за можливе у зв`язку з тим, що на дослідження не надана проєктна документація на влаштування мережі водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс", апеляційна інстанція дійшла висновку, що Позивачем не доведено порушення його прав встановленням лічильника та запірної арматури.

Касаційна скарга

18. Не погодившись із прийнятими рішеннями, ФОП Антонюк А. О. звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просить їх скасувати в частині задоволення позову та прийняти у цій частині нове рішення про відмову у задоволенні позову.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Узагальнені доводи касаційної скарги

19. Підставою касаційного оскарження скаржник визначив пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

20. Скаржник вказує на те, що суди попередніх інстанцій при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин не врахували висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 у справі № 924/1220/17 та постановах Верховного Суду від 30.07.2019 у справі № 926/3881/17, від 27.05.2020 у справі № 910/1310/19, від 27.10.2021 у справі №916/1769/20, від 07.06.2023 у справі №904/1270/22 щодо застосування положень статті 391 Цивільного кодексу України.

21. ФОП Антонюк А. О. зазначає, що вона не здійснювала та не здійснює Позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, а Позивач не має правомірних підстав вимагати від Відповідача забезпечення водопостачання та водовідведення свого санітарно-побутового приміщення.

22. При цьому суди фактично зобов`язали Відповідача облаштувати Позивачу нове водопостачання та водовідведення за свій рахунок та без отримання технічних умов від МКП "Водоканал", що не відповідає суті негаторного позову.

23. Також обґрунтовуючи підставу касаційного оскарження, передбачену пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, скаржник зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пункту 1 Розділу ІV Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19.04.2021 № 97).

24. Відповідач пропонує сформулювати правовий висновок про те, що суд не може підміняти виконавця послуги з централізованого водопостачання/централізованого водовідведення та зобов`язувати відповідача відновлювати водопостачання та водовідведення нерухомого майна Позивача за відсутності технічних умов та проєктно-технічної документації.

25. Окрім цього, скаржник наголошує на тому, що суд апеляційної інстанції вийшов за межі повноважень, визначених статтею 275 ГПК України, оскільки залишивши апеляційні скарги сторін без задоволення, апеляційний суд одночасно змінив резолютивну частину рішення суду першої інстанції.

Позиція інших учасників справи

26. Позивач у відзиві на касаційну скаргу просить відмовити у її задоволенні, а оскаржувані судові рішення попередніх інстанцій залишити без змін.

27. На переконання ТДВ "Кортекс", Відповідач намагається спотворити сутність даного спору, адже Позивач у своєму позові просив суди прийняти рішення щодо відновлення Відповідачем водопостачання та водовідведення до/від санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс" шляхом повного відновлення схем постачання (а не створення нових схем), яке існувало станом до 2019 року і було порушене ФОП Антонюк А. О., у тому числі, всупереч вимогам Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення".

Стислий виклад обставин справи, установлених судами попередніх інстанцій

28. 30.10.2008 між ВАТ "Коростишівська прядильно-ткацька фабрика "Кортекс" та Антонюк Антоніною Олексіївною (покупець) укладений договір купівлі-продажу частини приміщення, а саме: приміщення головного корпусу, що позначено літ. "Б": приміщення 1-17 пл. 51.8 кв.м, 1-18 пл. 5,1кв.м, 1-19 пл. 8,1 кв.м, 1-20 пл. 3,4 кв.м, 1-21 пл. 10,5 кв.м, 1-22 пл. 6,2 кв.м, 1-23 пл.3,6 кв.м, 1-25 пл. 1,1 кв.м, 1-26 пл. 1,2 кв.м, 1-27 пл. 1,4 кв.м, загальною площею 92,4 кв.м, що знаходиться по вул. Більшовицька, 68 в місті Коростишів, Житомирської області.

29. 08.11.2011 між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та ФОП Антонюк А. О. укладений договір купівлі-продажу нежитлових приміщень, відповідно до умов якого ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" передає у власність (продає), а ФОП Антонюк А. О. приймає у власність (купує) і сплачує ціну згідно з умовами цього договору нежитлові приміщення в будівлі літ. Б, а саме: приміщення 1-16, площею 31,9 кв.м, 1-24, площею 6,60 кв.м, 1-28, площею 1,20 кв.м, 1-29, площею 1,20 кв.м, частину приміщення головного корпусу, що позначене літ. Б, загальною площею 40,90 кв.м, та знаходиться по вул. Більшовицька, буд. 68 в м. Коростишів. Сторони визначили, що на підставі статей 183, 319, 364, 367 Цивільного кодексу України, відповідно до технічної характеристики об`єкта, вказані приміщення виділяються та становлять окремий об`єкт нерухомого майна без зміни цільового призначення приміщень та без встановлення спільної часткової власності.

30. За умовами пункту 2 вищевказаного договору купівлі-продажу нежитлових приміщень сторони погодили, що приміщення знаходяться на земельній ділянці, площею 0,0333га з кадастровим номером :01:016:0237, що продається разом з приміщеннями.

31. 08.11.2011 між ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" та ФОП Антонюк А. О. укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, відповідно до умов якого предметом останнього є купівля-продаж земельної ділянки, площею 0,0333 га, з кадастровим номером :01:016:0237, з цільовим призначенням: землі промисловості, що знаходиться за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вулиця Більшовицька. На вказаній земельній ділянці знаходяться нежитлові приміщення, що належать продавцю на праві власності та продаються ним покупцеві за окремим договором.

32. 08.11.2011 між вищевказаними сторонами також укладений договір на встановлення земельного сервітуту, відповідно до розділу 1 якого ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс" встановлює земельний сервітут на земельній ділянці ФОП Антонюк А. О., а саме: сервітут на прохід, загальною площею 0,0096 га, на використання даної земельної ділянки для проходу до доріг загального користування, та сервітут на проходження інженерних мереж ПАТ Коростишівське підприємство "Кортекс", що за адресою: м. Коростишів, Житомирської області, вул. Більшовицька, 68, згідно плану земельного сервітуту, що є невід`ємною частиною даного договору.

33. 01.11.2012 ФОП Антонюк А. О. отримала технічні умови № 581 на підключення належної їй будівлі до міського водопроводу та каналізації.

34. У листі від 05.11.2012 № 104 голова правління ПАТ "Коростишівське підприємство "Кортекс" надав згоду на підключення з КТП-504 електропотужностей 40,0 кВт для електропостачання проектуємого адмінприміщення-магазину, за адресою м. Коростишів вул. Більшовицька, 68; ФОП Антонюк А. О. виготовила, погодила та реалізувала проект на реконструкцію зовнішнього електропостачання нежитлових приміщень за адресою: Житомирська область, місто Коростишів, вул. Більшовицька, 68; 23.08.2015 між Коростишівським комунальним підприємством "Водоканал" та ФОП Антонюк А.О. укладено договір оброблення та розподілення води трубопроводами.

35. 26.07.2018 комісія Коростишівського міського комунального підприємства "Водоканал" у присутності представника ФОП Антонюк А. О., ОСОБА_1 та Бродецького М. А. (директора ТДВ "Кортекс") склала акт, за змістом якого виходом на територію за адресою: вул. Київська, 68-А, де розташовано ТДВ "Кортекс" і Товариство з обмеженою відповідальністю "ЕлТех", було узгоджено перенесення водопроводу із точкою підключення на межі територій зазначених підприємств з облаштуванням оглядового колодязя із запірною арматурою.

36. У подальшому 06.11.2018 ФОП Антонюк А. О. направила на адресу Позивача лист в якому повідомила, що з 15.11.2018 постачання води на територію ТДВ "Кортекс" через ділянку водопроводу, що належить ФОП Антонюк А. О., буде припинено.

37. 25.02.2019 ФОП Антонюк А. О. направила Позивачеві пропозицію щодо виконання обсягу робіт для перенесення щита ЩР № 1, розташованого на земельній ділянці ФОП Антонюк А. О. кадастровий номер :01:016:0237, за адресою: Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Київська, 68-А на земельну ділянку, яка належить ТДВ "Кортекс" кадастровий номер :01:016:0278, за адресою: Житомирська обл., м. Коростишів, вул. Київська, 68.

38. Позивач у листі від 22.03.2019 № 31 повідомив ФОП Антонюк А. О., що електричний щит № 1, про який йдеться у листі Відповідачки, наразі і на перспективу має і матиме у подальшому відповідне технологічне навантаження. Зазначив, що повернення до розгляду пропозиції Відповідача можливе лише виключно в разі комплексного вирішення всіх питань проходження по діючій сервітутній частині земельної ділянки інженерних комунікацій ТДВ "Кортекс", а саме водогону, каналізації та електромереж.

39. У заяві (клопотанні) ФОП Антонюк А. О. від 06.09.2019 адресованій, серед інших, голові Коростишівської міської ради, зазначено, що деякий час заявник використовувала частину електромереж, що належали ВАТ "Кортекс", про що свідчить акт розмежування балансової належності електромереж. Оскільки частина вказаних мереж розміщена на земельній ділянці ФОП Антонюк А. О., то між ВАТ "Кортекс" та ФОП Антонюк А. О. був укладений договір сервітуту на проходження інженерних мереж. Орієнтовно в той же час, за усною домовленістю, на територію ВАТ "Кортекс" було проведено тимчасове відгалуження від водогону ФОП Антонюк А. О. та приєднання тимчасового санвузла до каналізаційної мережі ФОП Антонюк А. О. Ремонт водогону ФОП Антонюк А. О. полягав у заміні небезпечної для здоров`я людей асбестоцементної труби на ПХВ трубу, викопування та чистки закинутого колодязя та продовження тимчасового санвузла до каналізаційної мережі ФОП Антонюк А. О. Ремонт каналізації полягав у будівництві септика у місці виходу каналізації із будівлі, часткової заміни труб та чистки виходу каналізації у колектор від шламу.

40. У листі також вказано, що надавши відповідний час (близько 6 місяців) на забезпечення водою тимчасового санвузла ТДВ "Кортекс" з власного водогону, ФОП Антонюк А. О. видалила тимчасове приєднання до власного водогону завчасно повідомивши про вказаний факт МКП "Водоканал" та ТДВ "Кортекс".

41. Також господарськими судами попередніх інстанцій встановлено, що матеріали справи містять:

- лист Коростишівського МКП "Водоканал" від 29.07.2019 № 211, яким підтверджено, що з території ТДВ "Кортекс" за адресою вул. Київська, 68 у центральний самопливний колектор по вул. Київській виводить стоки один каналізаційний випуск (навпроти магазину "ЕлТех");

- інвентарна карточку №1 обліку основних засобів Будівлі головного корпусу №2, у якій містяться бухгалтерські записи з 1964 року та інформація позивача, зокрема, про наявність водогону та каналізації;

- інвентаризаційна відомість Позивача станом на 01.01.2021, у якій зазначено інформацію про водовід ткацької дільниці та каналізацію;

- погоджену сторонами план-схему перепідключення водогону, з якої вбачається єдиний існуючий водопровід;

- не погоджену Позивачем план-схему водопостачання та водовідведення Антонюк А. О.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій

42. Згідно з пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

43. Тобто відповідно до положень згаданої норми касаційний перегляд з указаних підстав може відбутися за наявності таких складових: неоднакове застосування одних і тих самих норм матеріального права апеляційним судом у справі, в якій подано касаційну скаргу, та у постанові Верховного Суду, яка містить висновок щодо застосування цієї ж норми права у подібних правовідносинах; спірні питання виникли у подібних правовідносинах.

44. Згідно з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, який було сформульовано у постанові від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, для цілей застосування приписів процесуального закону, в яких вжитий термін "подібні правовідносини", зокрема і пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, таку подібність слід оцінювати за змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями.

45. При цьому з-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників) є основним, а два інші - додатковими.

46. Подібність правовідносин суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

47. Не можна посилатися на неврахування висновку Верховного Суду як на підставу для касаційного оскарження, якщо відмінність у судових рішеннях зумовлена не неправильним (різним) застосуванням норми, а неоднаковими фактичними обставинами справ, які мають юридичне значення (див. зокрема, підхід в частині оцінювання спірних правовідносин на предмет подібності, який застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 13.07.2022 у справі № 199/8324/19).

48. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.10.2021 у справі № 233/2021/19, підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції на обґрунтування мотивувальної частини постанови. Саме лише зазначення у постанові Верховного Суду норми права також не є його правовим висновком про те, як саме повинна застосовуватися норма права у подібних правовідносинах.

49. Проаналізувавши наведені скаржником підстави касаційного оскарження відповідно до пункту 1 частини другої статті 287 ГПК України, судова колегія виходить з такого.

50. Так, у справі № 924/1220/17 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення негаторного позову позивача про усунення перешкод в реалізації ним повноважень розпорядження або (та) користування належним йому майном, оскільки судами встановлено, що працівники відповідачів не допустили представників позивача, тобто останні не змогли потрапити саме до того об`єкта, стосовно якого позивачем укладено договір оренди, і ці перешкоди здійснювалися систематично.

51. У справі № 926/3881/17 (постанова Верховного Суду від 30.07.2019) залишено без змін судові рішення про відмову у задоволенні позову прокурора в особі Міністерства оборони України та квартирно-експлуатаційного відділу до обслуговуючого кооперативу про зобов`язання звільнити та привести в попередній стан самовільно зайняту земельну ділянку, яка є частиною земельної ділянки військового містечка, шляхом знесення самочинно збудованого відповідачем на цій ділянці багатоквартирного житлового будинку з торговельно-житловим комплексом та оздоровчим центром особисто або за його рахунок. Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій оскільки встановленими судами обставинами підтверджено факт вибуття спірної земельної ділянки з володіння держави ще в 2004 році, у зв`язку з чим вимоги прокурора про усунення перешкод в користуванні належною державі ділянкою, заявлені в інтересах особи, що не є на час подання позову її власником або титульним володільцем, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають незалежно від питання правомірності такого вибуття, так як захист прав неволодіючого власника підлягає розгляду за правилами віндикаційного позову.

52. У справі № 910/1310/19 розглядався спір за позовом ради громадського територіального самоврядування до фізичної особи-підприємця про усунення перешкод у користуванні належним їй майном, а саме: автостоянкою.

53. Залишаючи без змін судові рішення у справі № 910/1310/19 про відмову у задоволенні позову, Верховний Суд вказав, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами наявність у нього права власності на земельну ділянку або користування автостоянкою. Тобто, позивачем не доведено, що заявлена позовна вимога, є саме вимогою володіючого майном власника, а також, що дії відповідача створюють позивачеві перешкоди щодо здійснення ним права користування і розпорядження своїм майном. З огляду на викладене, суд касаційної інстанцій визнав правомірними висновки судів про відсутність підстав для задоволення позову.

54. У справі № 916/1769/20 Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій з приводу того, що позивачем обрано неналежний спосіб захисту порушеного права, що є самостійною підставою для відмови в позові. У вказаній справі з негаторним позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою до місцевої ради звернувся орендар земельної ділянки.

55. У справі № 904/1270/22 Верховний Суд виходив з того, що суд апеляційної інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині вимог про усунення позивачу перешкод у користуванні земельною ділянкою, наданою відповідачу в оренду для розміщення магазину, не встановив, які саме перешкоди в реалізації позивачем своїх повноважень щодо орендованої земельної ділянки створює відповідач при користуванні нею, які саме права позивача порушено відповідачем у цих спірних правовідносинах, наявність/відсутність правових підстав для застосування обраного позивачем способу захисту порушеного права у спірних правовідносинах, за обставин перебування сторін у договірних правовідносин.

56. Натомість у справі, яка розглядається, суди попередніх інстанцій, задовольняючи позовні вимоги в частині зобов`язання Відповідача відновити водопостачання та водовідведення санітарно-побутового приміщення ТДВ "Кортекс", виходили із встановлених обставин про те, що припинення водопостачання санітарно-побутового приміщення відбулося з вини ФОП Антонюк А. О.

57. З огляду на обставини справи, яка розглядається, встановлені судами попередніх інстанцій, та обставини, встановлені судами у справах, на неврахування висновків в яких посилається скаржник у касаційній скарзі, правовідносини у цих справах не є подібними, а застосування судами норм матеріального права було здійснено виходячи із встановлених обставин кожної конкретної справи на підставі оцінки судами всіх доказів щодо наявності/відсутності підстав для задоволення позовних вимог.

58. Згідно з пунктом 5 частин першої статті 296 ГПК України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

59. Зважаючи на те, що підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження після відкриття касаційного провадження, колегія суддів, відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 цього Кодексу, вважає за необхідне закрити касаційне провадження за касаційною скаргою ФОП Антонюк А. О., в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України.

60. Разом з цим, стосовно визначеної скаржником підстави касаційного оскарження судових рішень у справі, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, Верховний Суд зазначає таке.

61. За змістом пункту 3 частини другої статті 287 ГПК України підставами касаційного оскарження судових рішень є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у випадку, якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.

62. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, одним з елементів якого є принцип правової визначеності.

63. Основним елементом принципу правової визначеності є однозначність та передбачуваність правозастосування, а отже, системність і послідовність у діяльності відповідних органів, насамперед судів. Суб`єкти (учасники спору) завжди повинні мати можливість орієнтувати свою поведінку таким чином, щоб вона відповідала вимогам норми на момент вчинення дії.

64. Отже, правові норми та судова практика підлягають застосуванню таким чином, яким вони є найбільш очевидними та передбачуваними для учасників цивільного обороту в Україні.

65. З огляду на зміст вимог процесуального закону, при касаційному оскарженні судових рішень з підстав, передбачених пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, окрім посилання на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, касаційна скарга має містити, зокрема зазначення норми права щодо якої відсутній висновок її застосування із конкретизацією змісту правовідносин, в яких цей висновок відсутній та обґрунтувати необхідність формування єдиної правозастосовчої практики щодо цієї норми для правильного вирішення справи.

66. Відповідач у касаційній скарзі вказує на те, що наразі відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме пункту 1 Розділу ІV Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 № 190 (у редакції наказу Міністерства розвитку громад та територій України від 19.04.2021 № 97).

67. Пунктом 1 Розділу ІV Правил користування системами централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення в населених пунктах України визначено, що не допускається будь-яке самовільне приєднання об`єктів водоспоживання до діючих систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення (включаючи приєднання до будинкових вводів, внутрішньобудинкових мереж або до мереж споживачів.

68. Водночас як свідчать матеріали справи та зміст оскаржуваних рішень, суди попередніх інстанцій не застосовували положення вищезазначених Правил. При цьому скаржником у касаційній скарзі не наведено обґрунтування необхідності формування єдиної правозастосовчої практики щодо вищезазначеної норми для правильного вирішення справи (з урахуванням того, що із встановлених судами попередніх інстанцій фактичних обставин, у тому числі зазначених у пункті 41 цієї постанови, не вбачається самовільного приєднання до систем централізованого питного водопостачання та централізованого водовідведення).

69. Крім того, скаржник належним чином не обґрунтував і не довів, яким чином правовий висновок Верховного Суду щодо застосування зазначеної вище норми може спростувати висновок судів попередніх інстанцій, зважаючи на встановлені судами обставини справи.

70. Щодо тверджень скаржника про вихід суду апеляційної інстанції за межі повноважень, визначених статтею 275 ГПК України, судова колегія виходить з такого.

71. Повноваження суду апеляційної інстанції визначені статтею 275 ГПК України.

72. За змістом пункту 2 частини першої статті 275 ГПК України за результатами розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право, зокрема, скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

73. При цьому перелік повноважень суду апеляційної інстанції за результатом перегляду рішення суду першої інстанції, наведений у частині першій статті 275 ГПК України, є вичерпним та не підлягає розширеному тлумаченню.

74. Відповідно до частини першої статті 277 Господарського процесуального кодексу України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) нез`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

75. Отже, суд апеляційної інстанції, змінюючи рішення суду першої інстанції діяв у межах повноважень, визначених пунктом 2 частини першої статті 275 ГПК України.

76. При цьому доводи скаржника про вихід суду апеляційної інстанції за межі повноважень, визначених статтею 275 ГПК України, внаслідок зміни резолютивної частини рішення суду першої інстанції з одночасним залишенням апеляційних скарг сторін без задоволення визнаються необґрунтованими, оскільки скаржником під час касаційного перегляду цієї справи не спростовано правильних по суті висновків апеляційного суду, що, з урахуванням приписів частини другої статті 309 і частини другої статті 311 ГПК України, виключає підстави для скасування постанови апеляційного суду у цій справі.

77. Враховуючи викладене, наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, не отримала підтвердження під час касаційного провадження.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

78. Суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини 2 статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними (пункт 5 частини першої статті 296 ГПК України).

79. Пунктом 1 частини першої статті 308 ГПК України передбачено, що суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу - без задоволення.

80. Відповідно до частини першої статті 309 ГПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

81. Враховуючи доводи касаційної скарги, межі перегляду справи в касаційній інстанції, передбачені статтею 300 ГПК України, Верховний Суд дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження у справі в частині підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 ГПК України, а в частині підстави, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 ГПК України, касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а судові рішення попередніх інстанцій в оскаржених частинах - без змін.

Розподіл судових витрат

82. Судовий збір за подання касаційної скарги в порядку статті 129 ГПК України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 296, 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Закрити касаційне провадження за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 і рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 у справі № 906/363/21 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

2. Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Антонюк Антоніни Олексіївни на постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 і рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 у справі № 906/363/21 з підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, залишити без задоволення.

3. Постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 06.03.2025 і рішення Господарського суду Житомирської області від 09.09.2021 у справі № 906/363/21 в оскаржених частинах залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил