ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.07.2025м. ДніпроСправа № 904/6112/23

за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг

до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТА", м. Кривий Ріг

про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 400 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., пені у розмірі 10 504,32 грн., штрафу у розмірі 2 807 грн., інфляційної складової у розмірі 235,81 грн.

Суддя Ніколенко М.О.

Без участі представників сторін.

РУХ СПРАВИ.

Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТА" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 40 100 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., пені у розмірі 10 504,32 грн., штрафу у розмірі 2 807 грн., інфляційної складової у розмірі 235,81 грн.

Ухвалою суду від 27.11.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/6112/23 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Позивач, 01.02.2024 надав до суду заяву про зменшення розміру позовних вимог. Наразі позивач просить суд стягнути суму основної заборгованості у розмірі 13 400 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., пеню у розмірі 10 504,32 грн., штраф у розмірі 2 807 грн., інфляційну складову у розмірі 235,81 грн.

Подана заява відповідає вимогам чинного законодавства України. За таких обставин, суд прийняв до розгляду заяву про зменшення розміру позовних вимог.

ЩОДО КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА ПРО ПОНОВЛЕННЯ СТРОКУ НА ПОДАННЯ ВІДПОВІДІ НА ВІДЗИВ НА ПОЗОВНУ ЗАЯВУ.

Позивач, 28.12.2023 надав до суду відповідь на відзив, у якій, крім того, заявив клопотання про поновлення строку на подання відповіді на відзив на позовну заяву.

В обґрунтування заявленого клопотання позивач зазначив, що отримав відзив на позов лише 22.12.2023. За таких обставин, йому був потрібен додатковий час для підготовки відповіді на відзив.

Так, ухвалою суду від 27.11.2023 про відкриття провадження у справі було встановлено позивачу строк для подання до суду відповіді на відзив на позовну заяву протягом 25 днів з дня відкриття провадження у справі.

А отже, строк на подання позивачем відповіді на відзив сплив 22.12.2023.

Відповідно до ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Так, наведені положення ст. 119 Господарського процесуального кодексу України розмежовують можливість поновлення чи продовження судом процесуального строку в залежності від того, встановлюється такий строк законом чи судом.

За приписами ч. 1 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суду надано право поновлювати пропущений процесуальний строк, встановлений законом; за приписами ч. 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України суду надано право продовжувати процесуальний строк, встановлений судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 166 Господарського процесуального кодексу України, відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом.

А отже, у даному випадку, строк, поновити який просить позивач, встановлений судом, а не законом. Тобто, з урахуванням приписів ч.ч. 1, 2 ст. 119 Господарського процесуального кодексу України, такий строк може бути тільки продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Однак, з метою усунення надмірного формалізму, враховуючи незначний пропуск позивачем строку на подання відповіді на відзив, з метою дотримання балансу інтересів усіх сторін, слід продовжити позивачу строк для подання відповіді на відзив за ініціативою суду.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА.

Позивач зазначив, що, між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (в подальшому реорганізоване на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСТА" (надалі споживач, покупець) було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 369 від 10.10.2013 (надалі - договір).

Пунктом 1.1 договору визначено, що за цим договором теплопостачальна організація продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Позивач зазначив, що виконав умови договору, у період з січня 2023 року по березень 2023 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 66 536,04 грн., що підтверджується актами надання послуг № 236 від 31.01.2023, № 3821 від 28.02.2023, № 7402 від 31.03.2023.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з оплати поставленої теплової енергії є таким, що настав.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлену позивачем теплову енергію у повному обсязі у встановлені строки.

Позивач вказав, що платіжними дорученнями № 429807089 від 28.03.2023 на суму 4 500 грн., № 175618668 від 18.09.2023 на суму 2 400 грн. (з яких в рахунок погашення заборгованості за спірний період було спрямовано 376,04 грн.), № 175990371 від 21.09.2023 на суму 2 100 грн., №176354422 від 25.09.2023 на суму 2 560 грн., № 176634280 від 28.09.2023 на суму 350 грн., №177759593 від 11.10.2023 на суму 3 000 грн., № 178100758 від 14.10.2023 на суму 2 000 грн., №178494131 від 18.10.2023 на суму 2 300 грн., № 178954634 від 22.10.2023 від 2 200 грн., №179244834 від 25.10.2023 на суму 1 000 грн., № 179521325 від 28.10.2023 на суму 1 050 грн., №180752084 від 11.11.2023 на суму 3 000 грн., № 181020823 від 14.11.2023 на суму 2 000 грн., №181411980 від 17.11.2023 на суму 2 300 грн., № 181733317 від 20.11.2023 на суму 2 200 грн., №182220146 від 24.11.2023 на суму 1 200 грн., № 182452266 від 27.11.2023 на суму 1 000 грн., №183727449 від 11.12.2023 на суму 3 000 грн., № 184131449 від 14.12.2023 на суму 2 000 грн., №184496259 від 17.12.2023 на суму 2 600 грн., № 184728664 від 19.12.2023 на суму 2 400 грн., №186664843 від 11.01.2024 на суму 3 000 грн., № 187093138 від 15.01.2024 на суму 2 000 грн., №187996448 від 22.01.2024 на суму 2 600 грн., № 188248678 від 24.01.2024 на суму 2 400 грн. відповідачем було сплачено вартість поставленої у спірний період теплової енергії на загальну суму 53 136,04 грн.

За таких обставин, за розрахунком позивача, у Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТА" утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" у розмірі 13 400 грн.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА.

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідач вказав, що до відкриття провадження у справі ним було сплачено позивачу заборгованість у розмірі 6 700 грн. Після відкриття провадження у цій справі відповідачем було сплачено позивачу заборгованість у розмірі 10 000 грн.

Відповідач вважає, що нарахування позивачем пені та штрафу у період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19), та протягом 30 днів з дня його відміни суперечить нормам Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Також відповідач зазначив, що постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача про стягнення з відповідача суми основної заборгованості за договором купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 369 від 10.10.2013 у розмірі 13 400 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., пені у розмірі 10 504,32 грн., штрафу у розмірі 2 807 грн., інфляційної складової у розмірі 235,81 грн.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (який обсяг теплової енергії був поставлений), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи була оплачена поставлена теплова енергія, у якому обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Державним підприємством "Криворізька теплоцентраль" (в подальшому реорганізоване на Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль") (надалі - продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ОСТА" (надалі споживач, покупець) було укладено договір купівлі - продажу теплової енергії в гарячій воді № 369 від 10.10.2013 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання та діє до 09.10.2014 керуючись ч. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 10.3 договору, договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про припинення дії договору не буде письмово заявлено однією із сторін.

Так, в матеріалах справи відсутні докази повідомлення будь-якою із сторін договору про його припинення.

А отже, договір купівлі - продажу теплової енергії № 369 від 10.10.2013 був чинним протягом спірного періоду.

Пунктом 1.1 договору визначено, що за цим договором теплопостачальна організація продавець бере на себе зобов`язання постачати споживачеві-покупцю теплову енергію в потрібних йому обсягах, а споживач-покупець зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими згідно чинного законодавства тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Позивач виконав умови договору, у період з січня 2023 року по березень 2023 року поставив відповідачу теплову енергію на загальну суму 66 536,04 грн., що підтверджується актами надання послуг № 236 від 31.01.2023, № 3821 від 28.02.2023, № 7402 від 31.03.2023.

Пунктом 6.3 договору встановлено, що остаточний розрахунок за фактично спожиту споживачем-покупцем теплову енергію здійснюється до 20-го числа місяця, наступного за місяцем споживання теплової енергії.

З урахуванням зазначених положень договору, строк виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором з оплати теплової енергії поставленої:

- у січні 2023 року настав 20.02.2023;

- у лютому 2023 року настав 20.03.2023;

- у березні 2023 року настав 20.04.2023.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором і не оплатив поставлену позивачем теплову енергію у повному обсязі у встановлені строки.

Платіжними дорученнями № 429807089 від 28.03.2023 на суму 4 500 грн., № 175618668 від 18.09.2023 на суму 2 400 грн. (з яких в рахунок погашення заборгованості за спірний період було спрямовано 376,04 грн.), № 175990371 від 21.09.2023 на суму 2 100 грн., № 176354422 від 25.09.2023 на суму 2 560 грн., № 176634280 від 28.09.2023 на суму 350 грн., № 177759593 від 11.10.2023 на суму 3 000 грн., № 178100758 від 14.10.2023 на суму 2 000 грн., № 178494131 від 18.10.2023 на суму 2 300 грн., № 178954634 від 22.10.2023 від 2 200 грн., № 179244834 від 25.10.2023 на суму 1 000 грн., № 179521325 від 28.10.2023 на суму 1 050 грн., № 180752084 від 11.11.2023 на суму 3 000 грн., № 181020823 від 14.11.2023 на суму 2 000 грн., № 181411980 від 17.11.2023 на суму 2 300 грн., № 181733317 від 20.11.2023 на суму 2 200 грн., № 182220146 від 24.11.2023 на суму 1 200 грн., № 182452266 від 27.11.2023 на суму 1 000 грн., № 183727449 від 11.12.2023 на суму 3 000 грн., № 184131449 від 14.12.2023 на суму 2 000 грн., № 184496259 від 17.12.2023 на суму 2 600 грн., № 184728664 від 19.12.2023 на суму 2 400 грн., № 186664843 від 11.01.2024 на суму 3 000 грн., № 187093138 від 15.01.2024 на суму 2 000 грн., № 187996448 від 22.01.2024 на суму 2 600 грн., № 188248678 від 24.01.2024 на суму 2 400 грн. відповідачем було сплачено вартість поставленої у спірний період теплової енергії на загальну суму 53 136,04 грн.

Слід звернути увагу на те, що в графі "призначення платежу" платіжних доручень №175618668 від 18.08.2023 на суму 2 400 грн., № 175990371 від 21.09.2023 на суму 2 100 грн., №176354422 від 25.09.2023 на суму 2 560 грн., № 176634280 від 28.09.2023 на суму 350 грн. вказано "оплата за постачання теплової енергії за 12.2022". Однак, за твердженням позивача, грошові кошти, сплачені споживачем за вказаними платіжними дорученнями, були спрямовані в рахунок погашення заборгованості за спірний період (за платіжним дорученням № 175618668 від 18.09.2023 на суму 2 400 грн. в рахунок погашення заборгованості за спірний період було спрямовано 376,04 грн.).

За таких обставин, у Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТА" утворилась заборгованість перед Акціонерним товариством "Криворізька теплоцентраль" у розмірі 13 400 грн.

А отже, позовні вимоги Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" про стягнення суми основної заборгованості у розмірі 13 400 грн. є обґрунтованими.

Відповідно до п. 7.2.7 договору, за порушення строків сплати за отриману теплову енергію стягується пеня у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної суми. Період, за який нараховуються штрафні санкції, становить три роки. Строк позовної давності щодо стягнення штрафних санкцій встановлено сторонами у три роки.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

На підставі пункту 7.3. договору позивач нарахував пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за загальний період з 21.03.2023 по 15.11.2023 у розмірі 10 504,32 грн.

Згідно частини 2 статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Якщо у вчиненому сторонами правочині розмір та базу нарахування пені не визначено або вміщено умову (пункт) про те, що пеня нараховується відповідно до чинного законодавства, суму пені може бути стягнуто лише в разі, якщо обов`язок та умови її сплати визначено певним законодавчим актом.

Між тим, пункт 7.2.7 спірного договору містить положення саме щодо формування розміру пені - "у розмірі не більше подвійної облікової ставки НБУ, за які допущено прострочення за кожний день прострочення ", з якого не вбачається конкретного розміру пені, адже не більше подвійної облікової ставки НБУ це і 0,5 ставки НБУ, і 1,9 ставки НБУ. Таким чином, сторони не узгодили в договорі конкретний розмір пені.

Тобто, у даному випадку, ані договором між сторонами, ані актом цивільного законодавства не визначено розмір пені, який має стягуватись за невиконання споживачем зобов`язання з оплати спожитої теплової енергії.

А отже, позовні вимоги про стягнення пені у розмірі 10 504,32 грн. є не обґрунтованими.

Також на підставі пункту 7.3. договору позивач нарахував штраф у розмірі 7% від суми основного боргу 40 100 грн. у розмірі 2 807 грн.

Разом з цим, Всесвітня організація охорони здоров`я (ВООЗ) 11.03.2020 оголосила пандемію коронавірусу. Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 на усій території України установлено карантин з 12 березня 2020 року.

Сімнадцятого березня дві тисячі двадцятого року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)".

Відповідно до пункту 3 Прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" (№ 530-1Х) на період дії карантину або обмежувальних заходів, пов`язаних із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) та протягом 30 днів з дня його відміни забороняється нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені) за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2023 року № 651 відмінено з 24 години 00 хвилин 30 червня 2023 року на всій території України карантин, встановлений з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2.

Станом на 31.07.2023 у відповідача існувала заборгованість з оплати спожитої теплової енергії у розмірі 40 100 грн.

За таких обставин, позивачем правомірно нараховано відповідачу штраф у розмірі 7% від суми основного боргу 40 100 грн. у розмірі 2 807 грн.

Перевіривши розрахунок штрафу суд встановив, що він виконаний правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 2 807 грн. є обґрунтованими.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошових зобов`язань на вимогу кредитора, зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач нарахував відповідачу до сплати 3% річних у розмірі 701,05 грн. за загальний період з 21.03.2023 по 15.11.2023 та інфляційну складову у розмірі 235,81 грн. за загальний період з березня 2023 року по жовтень 2023 року.

Розрахунок 3% річних, наданий позивачем, виконаний правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

За таких обставин, позовні вимоги про стягнення 3% річних у розмірі 701,05 грн. є обґрунтованими.

Розрахунок інфляційної складової, наданий позивачем, не відповідає чинному законодавству України. Так, позивачем було неправильно визначено середній індекс інфляції за заявлений період прострочення та допущено арифметичні помилки.

За розрахунком суду:

- інфляційна складова на суму боргу 6 965,59 грн. (січень 2023) за період з березня 2023 по жовтень 2023 становить 159,79 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 30 889,82 грн. (лютий 2023) за період з квітня 2023 по жовтень 2023 становить 241,65 грн.;

- інфляційна складова на суму боргу 2 244,59 грн. (березень 2023) за період з травня 2023 по жовтень 2023 становить 13,04 грн.;.

Всього: 414,48 грн., тобто суму в більшому розмірі, ніж заявлено позивачем до стягнення.

Частиною 2 ст. 237 Господарського процесуального кодексу України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог. Тому, вимоги позивача про стягнення інфляційної складової слід задовольнити в заявленому розмірі - 235,81 грн.

Щодо посилань відповідача на постанову КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» слід зазначити про таке.

На усій території України, 24.02.2022 був введений воєнний стан внаслідок повномасштабного вторгнення Російської Федерації та загострення бойових дій.

Постановою КМУ від 05.03.2022 № 206 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» встановлено, що до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги.

Однак, Товариство з обмеженою відповідальністю не є населенням в розумінні Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Постанови КМУ від 05.03.2022 № 206. Відповідач у справі є суб`єктом підприємницької діяльності.

А тому, приписи постанови КМУ від 05.03.2022 № 206 щодо заборони нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних на заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у даному випадку не застосовуються.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається позивач, доводяться договором № 369 від 10.10.2013 (том 1, а.с. 23 - 27), актами про подачу та припинення подачі теплоносія (том 1, а.с. 28), рішеннями Виконавчого комітету Криворізької міської ради про початок та закінчення опалювального сезону (том 1, а.с. 29 - 30), рахунками - фактурами та актами приймання - передачі (том 1, а.с. 31 - 36), претензією з доказами направлення (том 1, а.с. 37 - 39), платіжними дорученнями (том 1, а.с. 42 - 55, 86 - 89, 97 - 99), довідкою (том 1, а.с. 97).

Обставини, на які посилається відповідач, доводяться банківськими квитанціями (том 1, а.с. 69 - 73, 75 - 77), актом звіряння розрахунків (том 1, а.с. 74).

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що позовні вимоги слід задовольнити у частині стягнення з відповідача суми основної заборгованості у розмірі 13 400 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., штрафу у розмірі 2 807 грн., інфляційної складової у розмірі 235,81 грн.

У задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 10 504,32 грн. слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору розподіляються пропорційно задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ОСТА" (адреса реєстрації: 50084, Дніпропетровська обл., місто Кривий Ріг, просп. 200-річчя Кривого Рогу, буд. 17-А; ідентифікаційний код: 21888395) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (місцезнаходження: 50014, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Електрична, 1; ідентифікаційний код: 00130850) суму основної заборгованості у розмірі 13 400 грн., 3% річних у розмірі 701,05 грн., штраф у розмірі 2 807 грн., інфляційну складову у розмірі 235,81 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 664,27 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення пені у розмірі 10 504,32 грн.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 14.07.2025.

Суддя М.О. Ніколенко