ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"26" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4920/24

Господарський суд Одеської області у складі:

судді С.В. Літвінова

при секретарі Т.О. Липі

розглянувши справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" (вул. Першотравнева, 33-В, офіс 3, м. Нова Каховка, Каховський р-н, Херсонська обл., 74900) до відповідача - Нововоронцовська селищна рада (вул.Воронцова,10, Нововоронцовка, Нововоронцовський район, Херсонська область, 74200);

про стягнення 1786197,81грн

за участю представників:

від позивача: не з`явився

від відповідачів: Солянко А.О.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Нововоронцовської селищної ради про стягнення 1786197,81грн.

В обґрунтування позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору №04.07.23-1 від 19.07.2023 на розроблення проєктно-кошторисної документації.

Ухвалою суду від 11.11.2024 позовну заяву залишено без руху.

21.11.2024 від позивача надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 25.11.2024р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

10.12.2024 від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав викладених у відзиві.

Відповідач зазначає, що позивачем порушено терміни виконання робіт, не надані акти виконаних робіт і до кінця 2023 року, тому за Нововоронцовською селищною радою не зареєстровано кредиторської заборгованості станом на 1.01.2024року, що було б підставою для реєстрації фінансових зобов`язань в 2024 році та повного виконання Договору в частині взаєморозрахунків.

Позивач, 19.12.2024 надав відповідь на відзив, відповідно якому вважає доводи відповідача про нібито порушення строків виконання договору та відсутність можливості оплати через бюджетні обмеження як такі, що не ґрунтуються на законодавстві та суперечать фактичним обставинам справи.

16.01.2025 відповідач звернувся до суду із заявою про виклик свідка.

Позивач надав заперечення проти задоволення заяви про виклик свідка.

Протокольною ухвалою від 20.02.2025, судом відмовлено у задоволенні заяви відповідача про виклик свідків, так як вона подана з порушенням ст. 88 ГПК України.

11.02.2025 відповідачем надано клопотання про долучення доказів.

Судом долучено до матеріалів справи докази які зазначені у клопотанні але судом до уваги не приймаються так як додані з порушенням строку без клопотання про поновлення.

Протокольною ухвалою від 31.03.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Сторонами по справі були надані додаткові письмові пояснення, які залучені до матеріалів справи.

Позивач в судове засідання не з`явився.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує.

У судовому засіданні 26.06.2025р. було проголошено вступну та резолютивну частини рішення суду.

Розглянувши матеріали справи, суд встановив.

Між Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водавсеґдамонтаж» укладено Договір № 04.07.23-1 від 19 липня 2023 року на розроблення проєктно-кошторисної документації по об`єкту "Реконструкція (відновлювальні роботи з ліквідації наслідків збройної агресії та бойових дій під час дії воєнного стану та у відбудовний період після закінченння воєнних дій) системи водозабезпечення смт. Нововоронцовка, Бериславського району, Херсонської області" на суму 2 469 329,00 грн.

Я зазначає позивач, закупівлю робіт було здійснено без застосування процедури відкритих торгів відповідно до пп.4 та пп. 12 п. 13 з урахуванням Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг, передбачених законом України «Про публічні закупівлі» на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою КМУ від 12.10.2022 року № 1178 зі змінами. Ідентифікатор закупівлі UA -2023-07-19-000500-а.

За умовами Договору, згідно з абзацом 3 пункту 2.5.1, Замовник зобов`язується виплатити аванс у розмірі 30% від вартості договору (740 798,70 грн) протягом 10 робочих днів з моменту підписання.

Відповідно до пункту 4.3 договору, строк виконання робіт становив 67 календарних днів з моменту зарахування авансу.

27 вересня 2023 сторони украли додаткову угоду до Договору № 1 за умовами пункту 1.1 якої термін виконання послуг збільшено до 109 календарних днів з дати зарахування авансу.

31 січня 2024 була погоджена та розміщена та оприлюднена в електронній системі закупівель додаткова угода №3 до Договору №04.07.23-1 від 19 липня 2023 року, згідно якої внесено зміни до п.4.3., чим продовжено строк виконання робіт до 235 днів з моменту зарахування авансу.

Згідно платіжної інструкції № 383 від 21 липня 2023 датою зарахування авансового платежу є 24 липня 2023 року.

Також, пунктом 4.4 Договору, передбачено, що термін перебування проєктно-кошторисної документації та актів виконання робіт у замовника не включається у термін виконання робіт, зазначений у п.4.3 Договору.

Отже, датою відрахування початку виконання робіт є 25 липня 2023 року, а кінцевою датою виконання робіт є 15 березня 2024 року, проте, без врахування терміну перебування проєктно-кошторисної документації та актів виконання робіт у замовника.

Крім того, пунктом 9.1 Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2023 року, а в частині взаєморозрахунків до повного їх виконання сторонами.

Відповідно до актів здачі-приймання виконаних проєктних, вишукувальних та додаткових робіт, прийнято замовником послуг на суму 251 133,00 грн. 20 вересня 2023 року, 568 728,00 грн. 20.09.2023 року, 1 649 468,00 грн. 25 липня 2024 року.

Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області згідно платіжної інструкції №383 від 21 липня 2023 року сплачено 740 798,70 грн. та згідно платіжної інструкції №549 від 27 вересня 2023 року сплачено 79 062,30 грн., що разом становить 819 861,00 грн.

Згідно пункту 2.6 Договору, подальша оплата за виконані роботи здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок виконавця протягом 5-ти робочих днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін Акту приймання-передачі наданих послуг та отримання замовником рахунку-фактури.

25 липня 2024 року сторони підписали Акт здачі-приймання виконаних проєктних, вишукувальних та додаткових робіт № 1 на суму 1 649 468, 00 грн.

Вищевказаний акт підписаний сторонами без заперечень та зауважень.

08 липня 2024 року Позивачем складено рахунок на оплату № 1 на суму 1 649 468,00 грн. та 08 серпня 2024 року направлений на електронну адресу Відповідача.

Листом Нововоронцовської селищної ради Бериславського району Херсонської області №02/12-209 від 20.08.2024 вказано на відсутність правових підстав для оплати робіт за Договором, у зв?язку з порушенням строків його виконання Позивачем.

З неналежне виконання договору в частині оплати за виконану роботу, позивач нарахував пеню, інфляційні та 3% річних.

Враховуючи вищевикладене, Товариство з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Нововоронцовської селищної ради про стягнення 1786197,81грн. де 1 649 468,00 грн. (основний борг), 91 396,75 грн. (пеня), 10 545,78 грн. (3% річних), 34 787,28 грн. (інфляційні втрати)

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. У розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковими для неї. Виконання цивільного обов`язку забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, яка встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 14 ЦК України).

За змістом ст. ст. 11, 509, 627 Цивільного Кодексу України та ст. 179 Господарського кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, зокрема, з правочинів. Зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Майново-господарські зобов`язання між суб`єктами господарювання виникають на підставі договорів. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору.

Відповідно до ст. ст. 525, 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Укладений між сторонами правочин за своїм змістом та правовою природою є договором будівельного підряду, який підпадає під правове регулювання норм глави 33 Господарського кодексу України та §1, 3 глави 61 Цивільного кодексу України.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 837 Цивільного кодексу України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частинами 1, 2 статті 875 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

Відповідно до частини 4 статті 879 та частини 4 статті 882 Цивільного кодексу України оплата робіт провадиться після прийняття замовником збудованого об`єкта (виконаних робіт), якщо інший порядок розрахунків не встановлений за погодженням сторін. Передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною.

Статтею 854 Цивільного кодексу України визначено, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково (ч. 1).

У частині 1 статті 530 Цивільного кодексу України закріплено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено судом, між Нововоронцовською селищною радою Бериславського району Херсонської області та Товариством з обмеженою відповідальністю «Водавсеґдамонтаж» укладено Договір № 04.07.23-1 від 19 липня 2023 року на розроблення проєктно-кошторисної документації по об`єкту "Реконструкція (відновлювальні роботи з ліквідації наслідків збройної агресії та бойових дій під час дії воєнного стану та у відбудовний період після закінченння воєнних дій) системи водозабезпечення смт. Нововоронцовка, Бериславського району, Херсонської області" на суму 2 469 329,00 грн.

Позивач виконав роботи обумовлені договором на загальну суму 2 469 329,00 грн., про що сторонами, як зазначалось вище складено та підписано акти здачі-приймання виконаних проєктних, вишукувальних та додаткових робіт від 20.09.2023 № 1, від 20.09.2023 № 2 та від 25.07.2024 № 1.

Вказані акти підписані сторонами та скріплені печаткою замовника, а виконанні позивачем роботи за вказаними актами прийняті відповідачем без зауважень та заперечень.

Таким чином, з урахуванням п. 2.6. Договору відповідач мав оплатити виконані позивачем роботи протягом 5 робочих днів після підписання ним актів.

Відсутність заперечень з боку замовника під час підписання актів, щодо якості виконаних підрядником робіт, дозволяє дійти висновку про фактичне виконання Товариством з обмеженою відповідальністю «Водавсеґдамонтаж» робіт обумовлених Договором, перелік яких наведено у актах здачі-приймання виконаних проєктних, вишукувальних та додаткових, та, відповідно, обов`язок оплатити такі роботи, строк оплати яких є таким, що настав.

Проте, в порушення умов договору відповідач свій обов`язок щодо оплати виконаних позивачем робіт виконав частково сплативши 819 861,00 грн., докази сплати решти суми заборгованості у розмірі 1 649 468,00 грн. відсутні.

Щодо заперечень відповідача про порушення строків виконання договору та відсутність можливості оплати через бюджетні обмеження суд зазначає наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, роботи за договором виконані належним чином, що підтверджується підписаними сторонами актами здачі-приймання виконаних робіт, без жодних зауважень чи заперечень.

Відсутність бюджетних призначень або інших внутрішніх фінансових обмежень не є підставою для невиконання зобов`язань за договором. Відповідно до статей 525, 526 і 530 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином і в установлені договором строки. Пункт 2.6 договору передбачає, що оплата має бути здійснена протягом 5 робочих днів із дати підписання актів здачі-приймання виконаних робіт. Пропуск цього строку відповідачем є порушенням умов договору та простроченням виконання грошового зобов`язання, що підтверджується статтями 610 та 612 Цивільного кодексу України.

Строк дії договору та строк виконання зобов`язання за договором не є тотожними, а закінчення строку дії договору не вважається підставою для припинення зобов`язань за договором та не звільняє сторону від відповідальності за невиконання нею свого обов`язку.

Крім того, суд звертає увагу відповідача про те, що додатком до договору, а саме пданом фінансування виконання робіт з виготовлення проектно-кошторисної документації по об`єкту передбачені капітальні складення на 2024 рік в розмірі 1649468,00грн., отже посилання відповідача, що не було передбачено фінансових зобов`язань і тому не зареєстровано кредиторську заборгованість на 2024 рік судом не приймаються так як не відповідають матеріалам справи.

Отже, суд дійшов висновку, що з Відповідача на користь Позивача підлягає стягненню сума основного боргу за договором у розмірі 1 649 468,00 грн.

Крім того, позивачем заявлено позовні вимоги щодо стягнення з відповідача пеню в розмірі 91396,75 грн., 3% річних в розмірі 10545,78 грн та інфляційні в розмірі 34787,28 грн

Згідно з ч.2 ст.218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями в цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання зобов`язання. Водночас вимогами п.3 ч.1 ст.611 Цивільного кодексу України передбачено, що одним із наслідків порушення зобов`язання є сплата неустойки (штрафу, пені), а відповідно до вимог ч.2 ст.551 Цивільного кодексу України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюються договором або актом цивільного законодавства.

За правилами ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Відповідно до приписів ст.1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань від 22.11.1996р. платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Частиною 2 ст. 193 Закону N 436-IV встановлено, що порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених Господарським кодексом України, іншими законами або договором.

Згідно ст.625 зазначеного кодексу боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідно до пункту 6.5. Договору, за порушення строків визначених Договором, сторона, яка порушила зобов?язання, сплачує неустойку (пеню) у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного зобов?язання за кожний день прострочення їх виконання..

Наданий позивачем розрахунок пені, 3% річних та інфляційні, на думку суду, здійснений належним чином, тому судом пеня в розмірі 91396,75 грн., 3% річних в розмірі 10545,78 грн та інфляційні в розмірі 34787,28 грн підлягають задоволенню у повному обсязі.

Щодо доводів відповідача про відсутність підстав для нарахування пені суд зазначає про їх необґрунтованість, оскільки прострочення оплати за актами виконаних робіт мало місце, що підтверджено доказами.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та несвоєчасне погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Станом на день розгляду справи, відповідач борг не сплатив, документів спростовуючих позовні вимоги не надав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Згідно зі ст.78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст.79 ГПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Посилання відповідача не спростовують висновків, до яких дійшов суд.

При цьому, суд звертає увагу сторін на те, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (ЄСПЧ), яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів… мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. І хоча п.1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суду обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Саме такі висновки викладені у рішенні ЕСПЧ від 10.02.2010р.у справі "Серявін та інші проти України".

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Враховуючи приписи законодавства, встановлення судом заборгованості відповідача та не погашення заборгованості, заявлені позивачем позовні вимоги підлягають судом задоволенню в повній мірі.

Відповідно до приписів ст.129 ГПК України витрати по сплаті судового збору, за подання позову покладаються на відповідача.

Керуючись ст.ст. 123, 129, 232, 238, 240, 241 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" до Нововоронцовської селищної ради про стягнення 1786197,81грн- задовольнити повністю.

2. Стягнути з Нововоронцовської селищної ради (вул.Воронцова,10, Нововоронцовка, Нововоронцовський район, Херсонська область, 74200, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Водавсегдамонтаж" (вул. Першотравнева, 33-В, офіс 3, м. Нова Каховка, Каховський р-н, Херсонська обл., 74900, ) основний борг в розмірі 1 649 468грн., пеню в розмірі 91 396,75грн., 3% річних в розмірі 10 545,78грн., інфляційні в розмірі 34 787,28грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 26 792,97грн.

Наказ видати згідно зі ст. 327 ГПК України.

Повний текст рішення складено 07 липня 2025 р.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.В. Літвінов