ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
У Х В А Л А
14.07.2025р. Справа № 905/169/25 (704/104/25)
Господарський суд Донецької області у складі судді Величко Н.В.
при секретарі судового засідання Кравець А.Є.
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи
за позовом: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; ІНФОРМАЦІЯ_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )
про стягнення заборгованості по заробітній платі, -
в межах справи № 905/169/25 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КРАСНОЛИМАНСЬКЕ,
представники учасників справи не з?явились, -
Ухвалою від 28.04.2025 господарський суд прийняв справу № 704/104/25 до свого провадження в межах справи про банкрутство № 905/169/25, вирішив справу № 905/169/25 (704/104/25) розглядати в порядку спрощеного позовного провадження, призначив судове засідання на 20.05.2025, вирішив інші процедурні питання.
Судове засідання відкладалось відповідно до ухвал господарського суду від 20.05.2025, від 11.06.2025, визначено сторонам строки для вчинення дій процесуального характеру, вирішені інші процедурні питання.
Про хід справи позивач та відповідач повідомлені шляхом доставки процесуальних рішень суду у їх зареєстровані електронні кабінети в системі "Електронний суд", що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.
В судовому засіданні 14.07.2025 сторони участі не приймали, позивачем не подано заяву про розгляд справи без її участі в порядку ст. 196 ГПК України, також не надано суду витребувані пояснення та нормативно обґрунтований та детальний розрахунок позовних вимог із зазначенням вихідних даних (конкретний період) для розрахунку, період затримки і за якими виплатами, в тому числі стягнутими за рішеннями судів.
В статті 129 Конституції України однією із засад судочинства визначена рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.
Відповідно до частини 1 статті 7 Кодексу України з процедур банкрутства (далі КузПБ) спори, стороною в яких є боржник, розглядаються господарським судом за правилами, передбаченими Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України), з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Пункт 4 ч. 5 ст.13 ГПК України визначає, що суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених ГПК України.
Згідно з ч.1 ст. 41 ГПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
У п. 2, п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України передбачено, що учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.
Частиною 2 ст. 42 ГПК України визначено, що учасники справи зобов`язані зокрема: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; 6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.
Згідно з ч.4 ст. 202 ГПК України у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у підготовче засідання чи у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.
Системний аналіз змісту ч.4 ст. 202 та п. 4 ч. 1 ст.226 ГПК України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача у судове засідання є залишення позову без розгляду.
Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.
Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин (умови для залишення позову без розгляду у випадку неявки позивача в судове засідання):
1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;
2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;
3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.
Отже, учасник справи має право:
- брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника);
- не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.
Аналіз зазначених норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь в судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізовано.
У разі відсутності у позивача наміру брати участь у судовому засіданні, нормами статей 202, 226 ГПК передбачено подання позивачем заяви про розгляд справи за його відсутності. Тобто, право позивача як особи, яка подала позов та зацікавлена в його розгляді, не бути присутнім у судовому засіданні кореспондується з його обов`язком подати до суду відповідну заяву про розгляд справи за його відсутності.
Крім того, проаналізувавши положення ч.4 ст. 202 та п.4 ч. 1 ст. 226 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21 зазначив про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова "може", "має право", "за власної ініціативи" та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у частині четвертій статті 202 ГПК України, та формулювання "суд залишає позов без розгляду", що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення.
Отже, норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.
Також, ч.4 ст.202, п. 4 ч.1 ст.226 ГПК України не містять вимог про те, що для залишення позову без розгляду позивач має не з`явитися у судове засідання саме у зв`язку з визнанням судом його явки обов`язковою та викликом до суду. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2025 у справі №907/480/21.
Суд бере до уваги, що позивачем подавалось клопотання про залишення позову без розгляду (вх.№ 01-41/5564/25 від 02.06.2025), яке згідно ухвали від 11.06.2025 у справі № 905/169/25 (704/104/25) було відхилено судом, а розгляд справи відкладено на 14.07.2025 та встановлено позивачу строк до 07.07.2025 для надання суду письмових пояснень щодо звернення/не звернення до господарського суду із заявою про грошові вимоги до боржника в порядку ст. 45 Кодексу України з процедур банкрутства в межах справи № 905/169/25; уточнити свої остаточні позовні вимоги у цій справі, у тому числі нормативно обґрунтований та детальний розрахунок позовних вимог із зазначенням вихідних даних (конкретний період) для розрахунку, період затримки і за якими виплатами, в тому числі стягнутими за рішеннями судів. Копію таких пояснень направити відповідачу з дотриманням вимог ст. 42 Господарського процесуального кодексу України, докази надати суду у цей же строк.
Як вбачається з матеріалів справи, позивач в жодному засіданні господарського суду у цій справі участі не приймав, про розгляд справи за його відсутності не клопотав, витребуваних від нього пояснень не подав, про причини та/або намір вчинити відповідні дії суд не повідомив, про розгляд справи повідомлений належним чином та заздалегідь.
Такі обставини у сукупності свідчать про втрату позивачем інтересу до цієї справи.
Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про залишення позову ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «КРАСНОЛИМАНСЬКЕ» заборгованості по заробітній платі без розгляду на підставі п. 4 ч.1 ст. 226 ГПК України.
Керуючись п. 4 ч.1 ст. 226, ст.ст. 234, 235 ГПК України, господарський суд
Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття (підписання) - 14.07.2025 та може бути оскаржена у десятиденний строк до Східного апеляційного господарського суду.

Суддя Н.В. Величко