РІШЕННЯ

м. Київ

01.07.2025Справа № 910/15363/24
Господарський суд міста Києва у складі судді Курдельчука І.Д., за участю секретаря судового засідання Ятковської К.К., розглянув у відкритому судовому засіданні справу №910/15363/24 за позовом Приватного підприємства «Охоронна група «Комсервіс» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», ГОЛОВНОГО СЕРВІСНОГО ЦЕНТРУ МВС, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача 1.Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві (Філія ГСЦ МВС), 2) Міністерства юстиції України 3) Міністерства внутрішніх справ України 4) Кабінету Міністрів України про визнання права власності, за участю представників позивача Дашко М.М., відповідача-2 та третьої особи-1 Чайки І.М., Мінюсту Павлушко В.Б. , МВС Духан О.П., КМУ Шокуна О.В,

ОПИСОВА ЧАСТИНА

1. СУТЬ СПОРУ.

1.1. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав про порушення відповідачем-2 права позивача на мирне володіння, користування та розпорядження своїм майном (транспортними засобами) відповідно до укладеного між відповідачем-1 та позивачем договору фінансового лізингу.

2. ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

2.1. 15.04.2021 між АТ КБ «Приватбанк» (далі - банк) та ПП «Охоронна група «Комсервіс» укладено договір фінансового лізингу № K8VKFLOWWY80V-1 (далі договір), згідно з умовами якого банк зобов`язався набути у власність у ТОВ «Автоцентр на Кільцевій» (продавець) предмет лізингу відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій (додаток № 1) та передати його в користування лізингоодержувачу на строк, визначений у цьому договорі, а лізингоодержувач зобов`язався сплатити банку лізингові платежі в розмірі та порядку, визначеному договором.

2.2. Строк лізингу - 36 місяців, що обчислюється з дати підписання сторонами акту прийому-передачі майна, та який не може бути меншим одного року з моменту передачі майна лізингоодержувачу (п. 1.2. договору).

2.3. Відповідно до п. 2.1. договору загальна вартість майна за цим договором становить 808 761, 56 грн з ПДВ, у т.ч. вартість пристрою GPS зі встановленням у розмірі 2 937, 56 грн.

2.4. Згідно з п. 2.2. договору розмір, структура та строки сплати лізингових платежів встановлюється цим договором та додатком № 2 до нього.

2.5. Протягом усього строку цього договору майно є власністю банку. Майно переходить у власність лізингоодержувача після сплати банку всієї суми лізингових та інших платежів за цим договором, але не раніше одного року з моменту передачі майна лізингоодержувачу (п. 4.1. договору).

2.6. Цей договір є належною і достатньою підставою для переходу майна у власність лізингоодержувача після сплати банку всієї суми лізингових та інших платежів за договором. Укладення додаткових договорів тощо для переходу майна у власність лізингоодержувача не вимагається (п. 4.3. договору).

2.7. Пунктом 6.2.1. договору визначено обов`язок банку із придбання у зазначеного лізингоодержувачем у заявці продавця у власність майно, передання його в платне користування лізингоодержувачу на умовах цього договору відповідно до додатку № 1, в обумовлені договором строки, а також після сплати всієї суми лізингових та інших платежів, передбачених договором, передання майна у власність лізингоодержувача з урахуванням умов, передбачених п. 4.1. цього договору.

2.8. Відповідно до п. 11.1 договору цей договір набуває чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання сторонами всіх зобов`язань за ним.

2.9. У специфікації майна, яка є додатком № 1 до договору, визначено характеристику майна, а саме: (1) найменування - автомобіль Chery, моделі Tiggo 4, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_5, вартість майна - 402 912,00 грн (2) найменування - автомобіль Chery, моделі Tiggo 4, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 , вартість майна - 402 912,00 грн (далі - транспортні засоби).

2.10. Вказані транспортні засоби зареєстровані за банком, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 , виданим ТСЦ 8047 та №018016 виданим ТСЦ 8047.

2.11. Додатком № 2 до договору сторони погодили графік платежів.

2.12. Матеріали справи свідчать, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання перед банком за договором і здійснив на користь відповідача-1 передбачені договором платежі, що підтверджується актами звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 30.09.2024.

2.13. Відповідно до актів приймання-передачі транспортних засобів від 30.09.2024 здійснено приймання-передачу транспортних засобів.

2.14 В свою чергу 05.05.2021 у Державному реєстрів обтяжень рухомого майна зареєстровано приватне обтяження за 28827501 на підставі договору фінансового лізингу № K8VKFLOWWY80V-1, об`єктом якого є (1) автомобіль Chery, моделі Tiggo 4, (Т19),15.5 5МТ Т7150N8, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_5, ндр НОМЕР_3 (2) автомобіль Chery, моделі Tiggo 4, (Т19),15.5 5МТ Т7150N8 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 ндр НОМЕР_4 . Із забороною відчуження, обтяжувач АТ КБ «Приватбанк», боржник ПП «Охоронна група «Комсервіс»

2.15. Після своєчасної сплати передбачених договором фінансового лізингу лізингових та інших платежів припинено обтяження із подальшим виключення запису, що підтверджено Обтяжувачем, Банком, відповідачем у справі, листом від 22.04.2025 та Довідкою бюро кредитних історії.req2#81 22/04/2025 о 10:19

2.16. 30.09.2024 банком видано накази № K8VKFLOWWY8OV-1 та №K8VKFLOWWY8OV-1, якими наказано головному бухгалтеру банку зняти транспортні засоби з балансу банку, для подальшої перереєстрації на позивача, доручено перереєстрацію транспортних засобів в сервісному центрі МВС - директору ПП «Охоронна Група», ОСОБА_1 .

2.17. У зв`язку з цим, банком були видані довіреності від 30.09.2024, якими директор позивача був уповноважений на здійснення від імені банку перереєстрації транспортних засобів.

2.18. Також відповідач-1 подав заяви, адресовані центру МВС, якими банк просив здійснити перереєстрацію належній організації вищевказаних транспортних засобів на виконання договору фінансового лізингу.

2.19. Проте Регіональним сервісним центром Головного сервісного центру МВС в м. Києві, листом №31/26 від 02.12.2024 було відмовлено у перереєстрації транспортних засобів з посиланням на те, що у Єдиному реєстрі боржників наявні записи про боржника - АТ КБ «Приватбанк».

2.20. У зв`язку з відмовою адміністратора Територіально сервісного центру 8047 у перереєстрації транспортних засобів, ПП «Охоронна група «Комсервіс» звернулося із даним позовом до суду, у якому просить визнати за ним право власності на транспортні засоби, вважаючи, що судове рішення із висновком про перехід права власності на транспортні засоби матиме істотне значення для адміністратора Сервісного центру для реалізації права на державну реєстрацію транспортного засобу та виключить можливість відмови у перереєстрації автомобілів.

3. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ПОЗИВАЧА.

3.1. Предметом даного позову є визнання за позивачем права власності на автомобілі 2021 року марки Chery, моделі Tiggo 4, серійні номери НОМЕР_5 та НОМЕР_1, та зобов`язання відповідача-2 здійснити перереєстрацію транспортних засобів за позивачем, як новим власником.

3.2. Юридичними підставами позову є статті 15, 210, 321, 328, 334, 392, 386 526, 530, 525, 629 Цивільного кодексу України, стаття 1 Закону України «Про фінансовий лізинг».

3.3 Фактичними підставами позову є неможливість здійснення державної реєстрації транспортних засобів, та невизнання права власності позивача на транспортні засоби.

3.4. Під час розгляду справи позивач подав заяву про зміну предмету позову та про залучення співвідповідача.

4. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ВІДПОВІДАЧІВ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ВІДПОВІДАЧІВ.

4.1. Відповідач-1 заперечив проти позову вказавши, що банк жодним чином не оспорює право власності позивача; право власності на транспортний засіб виникає з моменту передачі майна від відчужувача до набувача, що в даній справі мало місце 30.09.2024 і не заперечується сторонами по справі; враховуючи що позивач є власником транспортних засобів з 30.09.2024, обраний спосіб захисту є неефективним; саме третьою особою відмовлено позивачу у перереєстрації транспортних засобів, а отже державний орган не визнав право власності позивача; перереєстрація права власності на користь лізингоодержувача не може бути обмежена жодною третьою особою, бо у вказаних правовідносинах основним є виконання умов договору фінансового лізингу та передання майна; банк не порушує та не оспорює право власності позивача на предмет лізингу.

4.2. Відповідач-2 заперечив проти задоволення позову, вказавши, що у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації транспортного засобу з метою його відчуження, перереєстрація такого автомобіля не здійснюється відповідно до Закону № 3353-XII та Порядку № 1388, дотримання вимог яких є обов`язковим під час здійснення державної реєстрації (перереєстрації) транспортних засобів; зважаючи на те, що у позовній заяві йдеться про визнання права власності на ТЗ, то між позивачем та ГСЦ МВС (у тому числі його структурними підрозділами) не існує будь-яких публічно-правових відносин, тобто ГСЦ МВС не є особою, яка не визнає, порушує або оспорює законні права чи інтереси позивача; у разі задоволення судом позовних вимог gозивача про зобов`язання здійснення державної реєстрації (перереєстрації) ТЗ, суд першої інстанції перебере на себе повноваження ГСЦ МВС, чим здійснить втручання в його дискреційні повноваження, а вказані позовні вимоги зобов`язального характеру до суб`єкта владних повноважень підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

5. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ТРЕТІХ ОСІБ. ЗАЯВИ, КЛОПОТАННЯ ТРЕТІХ ОСІБ.

5.1. РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС) надав письмові пояснення в яких повідомив що за банком транспортний засіб з номером НОМЕР_5 не зареєстрований, натомість зареєстрованим є транспортний засіб з номером НОМЕР_6; станом на 02.12.2024 банк значився боржником у понад двохстах виконавчих провадженнях і щодо нього наявний запис в Єдиному реєстрі боржників Міністерства юстиції України; за наявності відомостей про власника транспортного засобу в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація автомобіля не здійснюється. Також, сервісний центр подав клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору.

5.2. Міністерство юстиції України надало письмові пояснення в яких повідомило про те, що формування політики у сфері державної реєстрації транспортних засобів, питання якої стосуються предмету та фактичних обставин справи, не відноситься до компетенції Міністерства; Міністерство погоджується з твердженнями відповідача щодо обрання позивачем неефективного способу захисту прав; для цілей підтвердження права власності позивача перед сервісним центром, рішення суду про визнання права власності поряд із договором лізингу, купівлі-продажу та актом приймання-передачі транспортного засобу - є абсолютно рівноцінними документами, що посвідчують перехід права власності; підстава для відмови, яка зазначена у листі сервісного центру, навіть після винесення господарським судом рішення шляхом визнання права власності - не відпаде, а відповідач не припинить перебувати в Єдиному реєстрі боржників.

5.3. Міністерство внутрішніх справ України надало письмові пояснення в яких вказало що у разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи МВС зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії; якщо сторони договору фінансового лізингу уклали договір купівлі-продажу (викупу) об`єкта фінансового лізингу, право власності на об`єкт фінансового лізингу переходить до лізингоодержувача у разі та з моменту сплати ним визначеної таким договором ціни, якщо інше не передбачено таким договором; обраний позивачем спосіб захисту є неефективним, оскільки право власності на майно не оспорюється.

5.4 Кабінет Міністрів України надав письмові пояснення в яких вказав, що право власності на об`єкт фінансового лізингу переходить до лізингоодержувача у разі та з моменту сплати ним визначеної таким договором ціни, якщо інше не передбачено договором; у разі звернення особи, яка внесена в Єдиний реєстр боржників, для здійснення перереєстрації транспортного засобу, органи МВС зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії; позивачем обрано неправильний спосіб захисту прав; для цілей підтвердження права власності позивача перед сервісним центром, рішення суду поряд із договором купівлі-продажу та актом приймання передачі транспортного засобу є абсолютно рівноцінними документами; навіть після винесення судом рішення про визнання права власності позивача, підстави для відмови у державній реєстрації, зазначені у листі - не відпадуть.

6. ІНШІ ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ.

6.1. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.12.2024 відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання на 21.01.2025, залучено до участі у справі третю особу - РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія ГСЦ МВС).

6.2. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.01.2025 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство юстиції України, відкладено підготовче засідання на 13.02.2025.

6.3. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 запитано у Міністерства юстиції України письмові пояснення з питань, викладених в ухвалі.

6.4. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.02.2025 залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Міністерство внутрішніх справ України, відкладено підготовче засідання на 06.03.2025.

6.5. У підготовчому засіданні 06.03.2025 оголошено перерву до 12.03.2025.

6.6. Ухвалами Господарського суду міста Києва від 12.03.2025 відмовлено у задоволенні клопотання третьої особи про закриття провадження у справі, залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - Кабінет Міністрів України, зобов`язано Кабінет Міністрів України надати письмові пояснення з питань, викладених в ухвалі. Підготовче засідання 12.03.2025 відкладено на 03.04.2025.

6.7. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.03.2025 зобов`язано відповідача та третю особу (МВС) надати письмові пояснення з питань та в строки, визначені в ухвалі.

6.8. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 зобов`язано Кабінет Міністрів України виконати вимоги ухвали суду від 12.03.2025 та надати письмові пояснення. Підготовче засідання відкладено на 10.04.2025.

6.9. Ухвалою Господарського суду міста Києва від 09.04.2025 зобов`язано відповідача надати письмові пояснення з питань, викладених в ухвалі.

6.10. У підготовчому засіданні 10.04.2025 оголошено перерву до 22.04.2025.

6.11. В ході підготовчого провадження, суд під час обговорення поданих заяв з процесуальних питань неодноразово в порядку ст. 177 ГПК України звертав увагу позивача, що саме органи, на які покладений обов`язок державної реєстрації транспортних засобів, вважають власником автомобілів Банк і не визнають право власності позивача.

6.12. У підготовчому засіданні 22.04.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 08.05.2025.

6.13. Ухвалою суду від 08.05.2025 суд ухвалив повернутись на стадію підготовчого провадження з підстав, викладених в ухвалі. Призначено підготовче засідання на 10.06.2025.

6.14. У підготовчому засіданні 10.06.2025 прийнято до розгляду заяву позивача про зміну предмету позову. Підготовче засідання відкладено на 24.06.2025.

6.15. У підготовчому засіданні 24.06.2025 суд ухвалив закрити підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 24.06.2025. Через оголошення сигналу "Повітряна тривога" у м. Києві судове засідання було перервано під час вступного слова позивача. Ухвалою суду від 24.06.2025 визначено нову дату судового засідання 01.07.2025.

6.16. У судовому засіданні 01.07.2025 відповідно до положень ст. ст. 233, 240 ГПК України, було оголошено скорочене рішення, повідомлено присутніх представників учасників справи, коли буде складено повне судове рішення.

МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

7. ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

7.1. З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- Чи наявний спір про право і підстави для визнання за позивачем права власності на транспортні засоби та зобов`язання відповідача-2 здійснити перереєстрацію транспортних засобів?

7.2. У відповідності до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно позивач має довести наявність обставин, що дають ствердну відповідь на перше та друге запитання, а відповідачі - негативну.

8. ВИСНОВОК СУДУ ПРО НАЯВНІСТЬ ПІДСТАВ ДЛЯ ВИЗНАННЯ ЗА ПОЗИВАЧЕМ ПРАВА ВЛАСНОСТІ НА ТРАНСПОРТНІ ЗАСОБИ ТА ЗОБОВ`ЯЗАННЯ ВІДПОВІДАЧА-2 ВЧИНИТИ ДІЇ.

8.1. Згідно ст. 20 Господарського кодексу України, держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання, а кожний суб`єкт господарювання має право на захист своїх прав і законних інтересів. Крім того, ст. 1 Господарського процесуального кодексу України і ст. 16 Цивільного кодексу України гарантує кожній особі право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

8.2. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності; право приватної власності є непорушним.

8.3. Згідно із ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

8.4. Одним із способів захисту права власності є визнання його в судовому порядку.

8.5. Зокрема, відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

8.6. Вказаний спосіб захисту права власності пов`язаний з тим, що право власності має спиратись на певний титул, щоб бути доведеним перед іншими особами.

8.7. Отже, рішення суду про визнання права власності, яке прийнято за результатами розгляду позову, поданого в порядку ст. 392 Цивільного кодексу України, є правозахисним актом, і спрямоване на захист наявного у позивача права власності.

8.8. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що позивачем у позові про визнання права власності може бути будь-який учасник цивільних відносин, який вважає себе власником певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідачем у позові про визнання права власності виступає будь-яка особа, яка сумнівається в належності майна позивачеві, або не визнає за ним права здійснювати правомочності володіння, користування і розпорядження таким майном, або має власний інтерес у межах існуючих правовідносин (постанова від 14 грудня 2021 року у справі 344/16879/15-ц, постанова від 13.07.2022 у справі № 645/6151/15-ц).

8.9. У зв`язку з цим, момент виникнення права не залежить від набрання рішенням законної сили, оскільки підставою для прийняття останнього є наявність у позивача до звернення до суду тих матеріально-правових фактів, з якими закон пов`язує виникнення права власності.

8.10. Тобто, підставою для звернення до суду з позовом про визнання права власності згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України є оспорення існуючого права, а не намір набути вказане право за рішенням суду.

8.11. Верховний Суд у постанові від 02.05.2018 у справі № 914/904/17 звертав увагу на те, що під час вирішення спору про визнання права власності на підставі статті 392 Цивільного кодексу України слід враховувати, що за змістом вказаної статті судове рішення не породжує право власності, а лише підтверджує наявне у позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює його.

8.12. Отже, передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності у судовому порядку, зокрема у визначений спосіб, є наявність підтвердженого належними доказами права власності особи щодо майна, право власності на яке оспорюється або не визнається іншою особою, а також підтверджене належними доказами порушення (невизнання або оспорювання) цього права на спірне майно (правові позиції Верховного Суду з цього приводу - mutatis mutandis пункт 13 постанови від 20.03.2018 у справі № 910/1016/17, пункт 12 постанови від 17.04.2018 у справі № 914/1521/17 ).

8.13. Звертаючись із вимогами про визнання права власності на спірне майно, позивач як на підставу набуття права власності на це майно вказав на укладений між позивачем та АТ КБ "Приватбанк" договір фінансового лізингу, акт прийому-передачі майна, акт звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу, яким засвідчено факт належного і повного виконання сторонами умов цього договору;

8.14. Згідно зі статтею 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

8.15. Відповідно до ч.1 ст. 334 Цивільного кодексу України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. На відміну від нерухомого майна, Цивільного кодексу України не передбачено переходу права власності на рухоме майно за наслідком державної реєстрації переходу права на підставі правочину, навіть якщо реєстрація рухомого майна є обов`язковою виходячи з нормативного регулювання (частина четверта статті 334 Цивільного кодексу України).

8.16. Набуття права власності юридичною особою на підставі правочину є найбільш поширеним способом набуття такого права.

8.17. Згідно зі статтею 34 Закону України "Про дорожній рух" (далі-Закон№ 3353-XII) державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Систему державних органів здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів складають КМУ (абз.13 ст.4 Закону № 3353-XII), МВС (ч.4 ст34 Закон № 3353-XII, п.п 21-1 п 4 Положення по МВС), ГОЛОВНИЙ СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МВС (Наказ МВС України від 07.11.2015 року № 1393) та територіальні органами з надання сервісних послуг МВС (РСЦ, ТСЦ - сервісні центри МВС).

На ГОЛОВНИЙ СЕРВІСНИЙ ЦЕНТР МВС (Наказ МВС України від 07.11.2015 № 1393) покладений обов`язок забезпечення державного обліку зареєстрованих транспортних засобів.

Порядком ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, затверджений

Наказом МВС України від 06.11.2020 № 779, зареєстрований в Мінюсті 31.12.2020 за № 1337/35620 (далі - Порядок №779) визначено: ведення ЄДРТЗ здійснюється уповноваженими посадовими особами Головного сервісного центру МВС під час виконання покладених на них функцій та завдань відповідно до законодавства шляхом обробки (унесення, накопичення, використання, узагальнення) інформації в ЄДРТЗ про зареєстровані транспортні засоби, їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (п.2 Розділу ІІ).Уповноважені посадові особи Головного сервісного центру МВС забезпечують повноту, достовірність та своєчасність унесення ними інформації до ЄДРТЗ. (абз.другий п. 2 Розділу II в редакції від 25.09.2024. До ЄДРТЗ уноситься інформація про транспортні засоби, що використовуються на вулично--дорожній мережі загального користування і підлягають державній або відомчій реєстрації, відомості про їх власників (співвласників), належних користувачів, закріплені номерні знаки та реєстраційні документи на такі транспортні засоби (далі - об`єкти обліку) (п.3 Розілу ІІ). Внесення до ЄДРТЗ інформації про об`єкти обліку здійснюється, зокрема, в разі перереєстрації транспортного засобу (п.4 Розділу ІІ). До ЄДРТЗ уносяться відомості про власника (співвласника) транспортного засобу.

8.18. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

8.19. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №911/1278/20 зазначено про те, що як положеннями частини першої статті 334 Цивільного кодексу України щодо переходу права власності на рухоме майно, так і спеціальним законодавством, що регулює порядок обліку та реєстрації транспортних засобів, не передбачено в імперативному порядку, що право власності на таке рухоме майно переходить до набувача транспортного засобу з моменту здійснення його державної реєстрації. Порушення приписів про державну реєстрацію великотоннажного та технологічного транспортного засобу має наслідком заборону його експлуатації (користування рухомим майном). Право власності на рухоме майно переходить до набувача відповідно до умов укладеного договору, що узгоджується з принципом свободи договору відповідно до статей 6, 627, 628 Цивільного кодексу України. Якщо договором не передбачено особливостей переходу права власності у конкретному випадку шляхом вчинення певних дій, воно переходить з моменту передання транспортного засобу (п.7.13).

8.20. Правовий аналіз вказаних вище норм права свідчить про те, що реєстрація транспортного засобу у відповідних реєстраційних органах не впливає на набуття права власності на нього.

8.21. У пункті 4.3. договору фінансового лізингу сторони передбачили, що цей договір є належною і достатньою підставою для переходу майна у власність лізінгоодержувача після сплати банку усіх лізингових платежів за цим договором. Укладення додаткових договорів тощо для переходу майна у власність лізингоодержувача не вимагається.

8.22. Згідно з актом звірки взаєморозрахунків та переходу права власності по фінансовому лізингу від 30.09.2024, лізингоодержувач (позивач) повністю сплатив лізингодавцю (Приватбанк) всі належні до сплати платежі за договором.

8.23. У постанові від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20 Велика Палата Верховного Суду погодилась з висновком, викладеним у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 16 грудня 2020 року у справі № 278/3640/18 (провадження № 61-11481св20), в якій, аналізуючи положення статті 334 Цивільного кодексу України та статті 34 Закону України "Про дорожній рух", суд зазначив: "…правовстановлюючим документом, який підтверджує набуття права власності, є саме договір комісії транспортного засобу та договір купівлі-продажу транспортного засобу. Видане за результатами проведення реєстраційних дій свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про транспортний засіб і його власника, проте як самостійний документ право власності у особи не породжує". Подібні правові висновки щодо застосування положень статті 34 Закону № 3353-XII викладено Верховним Судом також у постановах від 13 грудня 2018 року у справі № 910/11266/17, від 21 травня 2019 року у справі № 912/1426/18 та від 30 липня 2019 року у справі № 905/1053/18 (п.7.15 постанови ВП від 05.04.2023 у справі № 911/1278/20).

8.24. Отже, виходячи з умов укладеного договору та відповідно до приписів частини першої статті 334 Цивільного кодексу України до набувача (позивача) перейшло право власності на рухоме майно (транспортний засіб). Перехід права власності на транспортний засіб зафіксовано в Акті від 30.09.2024.

8.25. Здійснення державної перереєстрації права власності на транспортний засіб умовами договору фінансового лізингу не передбачено.

8.26. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

8.27. Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, а також відсутності будь-яких обтяжень, у тому числі за даними Державного реєстру обтяжень рухомого майна, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, присвоєнням буквено- числової комбінації номерних знаків з їх видачею або без такої, оформленням і видачею реєстраційних документів та/або їх формуванням в електронному вигляді.

8.28. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників.

8.29. У разі звернення особи, яка внесена до Єдиного реєстру боржників, для здійснення перереєстрації, зняття з обліку транспортного засобу з метою його відчуження територіальні органи Міністерства внутрішніх справ України зобов`язані відмовити у вчиненні реєстраційної дії, про що не пізніше наступного робочого дня повідомити зазначений у Єдиному реєстрі боржників орган державної виконавчої служби або приватного виконавця із зазначенням відомостей про такий транспортний засіб.

8.30. Тобто, стаття 34 Закону України «Про дорожній рух» передбачає здійснення процедури перевірки на предмет внесення до Єдиного реєстру боржників саме тієї особи, яка є власником і звертається за перереєстрацією транспортного засобу.

8.31. В даному випадку, звернення за перереєстрацією здійснювалося шляхом подання відповідної заяви від імені власника транспортних засобів (позивача).

8.32. Таким чином, згідно положень ст. 34 Закону України «Про дорожній рух» перевірка мала здійснювати саме відносно позивача, а не АТ КБ «Приватбанк», який не був суб`єктом такого звернення.

8.33. Крім того, згідно пункту 3 Порядку № 1388 державна реєстрація транспортних засобів проводиться територіальними органами з надання сервісних послуг МВС (далі - сервісні центри МВС) з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції транспортних засобів установленим вимогам правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій.

8.34. Відповідно до пунктів 7, 8 Порядку № 1388 власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники (надалі - власники) зобов`язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

8.35. Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (надалі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

8.36. Згідно абзацу 5 п. 8 Порядку № 1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, його складової частини, що має ідентифікаційний номер, зокрема, є оформлений в установленому порядку договір фінансового лізингу або зазначений у такому договорі окремий договір купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу, або інший договір, визначений договором фінансового лізингу;…а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб.

Пунктом 27 Порядку № 1388 транспортні засоби, що придбаваються юридичною особою - лізингодавцем з метою подальшої передачі їх лізингоодержувачу на підставі договору фінансового лізингу, реєструються за лізингодавцем.

Після виконання договору фінансового лізингу транспортні засоби перереєстровуються за лізингоодержувачем на підставі зазначеного договору після повного розрахунку або зазначеного в договорі фінансового лізингу окремого договору купівлі-продажу (викупу) предмета лізингу або іншого договору, визначеного договором фінансового лізингу.

8.37. За абзацом 1 п. 15 Порядку № 1388 державна реєстрація (перереєстрація), зняття з обліку транспортних засобів здійснюються після проведення уповноваженими особами сервісного центру МВС перевірки відповідних документів та/або відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів, Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державному Реєстрі атестованих судових експертів, автоматизованій базі даних про розшукувані транспортні засоби, банку даних Генерального секретаріату Інтерполу, перевірки відомостей про обмеження відчуження з Державного реєстру обтяжень рухомого майна та відомостей про документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також відомостей про задеклароване/зареєстроване місце проживання (перебування), що містяться в Єдиному державному демографічному реєстрі (крім внутрішньо переміщених осіб, інформація щодо яких підтверджується даними Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб), відомостей про особу, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, відповідних базах даних та державних реєстрах щодо осіб, які перебувають у розшуку, перевірки дійсності довіреності за Єдиним реєстром довіреностей, дійсності сертифіката відповідності за Державним реєстром сертифікатів відповідності транспортних засобів, виданих уповноваженими органами або органами із сертифікації, та реєстром виданих сертифікатів типу транспортних засобів та обладнання, що формується за повідомленнями уповноважених органів, і сертифікатів відповідності нових транспортних засобів, виданих виробником, документів, що підтверджують правомірність придбання, отримання відомостей щодо митного оформлення транспортних засобів, а також установлення відповідності конструкції вимогам правил та нормативів шляхом отримання відповідних відомостей із таких баз даних і реєстрів. За результатами таких перевірок на заяві власника транспортного засобу робиться відповідний напис про їх проведення, що засвідчується підписом уповноваженої особи сервісного центру МВС із зазначенням прізвища, власного імені, по батькові (за наявності) і дати (крім випадків подання заяви в електронній формі через електронний кабінет водія або засобами Порталу Дія).

8.38. Згідно абзацу 2 цього Пункту у разі надходження до сервісного центру МВС звернення щодо транспортного засобу, відомості про власника якого містяться в Єдиному реєстрі боржників, перереєстрація транспортного засобу не здійснюється.

8.39. Отже, за положеннями Порядку № 1388, при розгляді заяви про перереєстрацію позивача, відповідач-2 мав здійснювати перевірку інформації саме щодо нього як власника, а не щодо АТ КБ «Приватбанк», з власності якого транспортний засіб вибув, у передбачений законом спосіб. При цьому, суд звертає увагу на те, що зазначення у свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу власником транспортних засобів АТ КБ «Приватбанк» не свідчить про те, що останнє є фактичним власником таких засобів, адже свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу лише підтверджує проведення реєстраційної процедури та внесення до Єдиного державного реєстру МВС відомостей про ТЗ і його власника (на момент видачі свідоцтва), проте як самостійний документ право власності у особи не породжує.

8.40. Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 Цивільного кодексу України).

8.41. Таким чином, саме відповідач-2 не визнав (-ає) право власності позивача на транспортні засоби. На противагу твердженню про відсутність спору про особу власника, орган на який покладено функції держави щодо здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів відмовив у перереєстрації автомобілів з тих підстав, що власником є не позивач, а інша особа.

8.42. З огляду на те, що за Приватним підприємством «Охоронна група «Комсервіс», яке є власником транспортних засобів, таке право не визнається відповідачем-2, суд дійшов висновку про наявність у позивача матеріально-правових підстав заявляти про порушення права власності та наявність підстав завертатись за захистом цього права, у тому числі шляхом його визнання в порядку статті 392 Цивільного кодексу України, безпосередньо до відповідача-2.

8.43. З огляду на викладене, позовні вимоги Приватного підприємства «Охоронна група «Комсервіс» до Головного сервісного центру МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ в м. Києві про визнання права власності підлягають задоволенню.

8.44. При цьому, відповідач-1, з вимогами до якого звернувся позивач, не оспорює та не заперечує право власності позивача на транспортні засоби, тоді як норми статті 392 Цивільного кодексу України вимагають доведення порушення відповідачем права власності (оспорювання або невизнання), за захистом якого звертається позивач.

8.45. З огляду на викладене, у задоволенні позовних вимог Приватного підприємства «Охоронна група «Комсервіс» до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про визнання права власності суд відмовляє.

8.46. Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-2 здійснити перереєстрацію транспортних засобів, судом встановлено, що у Регіонального сервісного центру ГСЦ в м. Києві не було підстав посилатись на наявність в Єдиному реєстрі боржників запису про АТ КБ «Приватбанк» для відмови позивачу в здійсненні перереєстрації транспортних засобів на підставі документів, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, і оформлені в установленому порядку, а саме договір фінансового лізингу в частині (викупу) предмета лізингу, та акт приймання передачі визначений договором фінансового лізингу.

8.47. Оскільки Регіональним сервісним центром ГСЦ в м. Києві було безпідставно відмовлено позивачу в здійсненні перереєстрації транспортних засобів, суд доходить висновку, що такі дії центру не відповідають положенням, зокрема п. 3, 7, 8, 15, 27 Порядку № 1388 в частині неправильного тлумачення власника (заявника).

8.48. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості й забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

8.49. Верховний Суд у своїх постановах неодноразово наголошував на тому, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникав би необхідності повторного звернення до суду, а здійснювалося б примусове виконання рішення.

8.50. Окрім цього, надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

8.51. Так, у пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

8.52. Отже, «ефективний засіб правового захисту» у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

8.53. Також відповідно до статті 1 Протоколу №l до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 1952 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

8.54. Зважаючи на те, що Регіональним сервісним центром ГСЦ в м. Києві , всупереч приписів пп. 7, 8, 15, 27 Порядку № 1388 та ст.34 Закону України «Про дорожній рух» було відмовлено позивачу в реалізації ним обов`язку перереєструвати транспортні засоби протягом десяти діб після придбання, суд, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних прав і законних інтересів юридичної особи, позивача у справі , дійшов висновку про необхідність зобов`язання органу, який діє в мережі сервісних центрів з надання послуг у процедурі державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів - Головний сервісний центр МВС в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ в м. Києві, здійснити перереєстрацію транспортних засобів.

8.55. При цьому твердження відповідача-2 щодо втручання суду у дискреційні повноваження, суд відхиляє, з огляду на наступне.

Заперечення відповідача-2 проти позову з мотивів, що зобов`язання здійснення державної реєстрації (перереєстрації) ТЗ матиме місце втручання суду у дискреційні повноваження ГСЦ МВС ґрунтуються на забороні втручання у права та обов`язки органів державної влади, які надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акту.

8.56. Згідно із Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятою 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

8.57. Отже, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

8.58. Як зазначив відповідач-2 дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.

8.59. Суд зазначає, що не може втручатись у дискреційні права органів державної влади, тобто не може підміняти їх у прийнятті рішень, які належать до їх компетенції, якщо ці рішення знаходяться в межах закону. Суд перевіряє законність дій та рішень, але не може оцінювати їх доцільність чи ефективність, якщо вони не порушують закон.

8.60. Суд акцентує увагу на приписі абзацу другого пункту 2 розділу II Порядку№779 в редакції Наказу МВС № 645 від 25.09.2024 - уповноважені посадові особи Головного сервісного центру МВС забезпечують повноту, достовірність та своєчасність унесення ними інформації до ЄДРТЗ.

8.61. У спірних правовідносинах, суд констатує, що відповідач-2 уповноважений на виконання функцій держави у сфері дорожнього руху, ведення Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також здійснення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів (КМ, далі МВС, ГСЦ МВС України, РСЦ ГСЦ МВС України ТСЦ РСЦ ГСЦ МВС України, адміністратор), реалізуючи сукупність прав та обов`язків органу державної влади на власний розсуд вичерпав своє дискреційне повноваження у виборі діяти, а саме вчинив дію з розгляду звернення позивача про перереєстрацію ТЗ та відмовив у вчиненні реєстраційної дії. При цьому така відмова ґрунтується на помилковому висновку щодо особи власника ТЗ, який звернувся і якому належить таке рухоме майно, та невірному тлумаченні (прочитанні) положення п.15 Постанови КМУ 1388, наслідком яких і є невизнання права власності на автомобіль (-лі). Наслідком чого у ЄДРТЗ наявні не актуальні відомості про власника (співвласника) транспортного засобу.

8.62. Щодо юрисдикційності виниклого спору, то суд покликається на те, що у справі, що розглядається судом вирішується питання про визнання права власності на транспортний засіб, а не питання визнання неправомірними дій відповідача-2 щодо відмови у реєстрації транспортного засобу. Отже, спір є приватно-правовим та підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а доводи представника відповідача-2 про порушення судом вимог процесуального закону в частині визначення юрисдикційності спору, є помилковими.

9. СУДОВІ ВИТРАТИ.

9.1. Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд керується статтею 129 ГПК України. У випадку якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

9.2. Враховуючи що спір виник внаслідок неправильного тлумачення сервісним центром вимог законодавства, витрати позивача зі сплати судового збору покладаються на відповідача-2 в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись статтями 124, 129-1 Конституції України, статтями 1, 4, 20, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Визнати за Приватним підприємством «ОХОРОННА ГРУПА «КОМСЕРВІС» (Код ) право власності на транспортний засіб марки Chery TIGGO 4, об`єм двигуна 1499 см3, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_6.

3. Визнати за Приватним підприємством «ОХОРОННА ГРУПА «КОМСЕРВІС» (Код ) право власності на транспортний засіб марки Chery TIGGO 4, об`єм двигуна 1499 см3, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 .

4. Зобов`язати Головний сервісний центр МВС (, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62), в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ в м. Києві, здійснити перереєстрацію транспортного засобу марки Chery TIGGO 4, об`єм двигуна 1499 см3, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_6 за Приватним підприємством «ОХОРОННА ГРУПА «КОМСЕРВІС» (Код ) як нового власника автомобіля.

5. Зобов`язати Головний сервісний центр МВС (, місцезнаходження: 04052, м. Київ, вул. Лук`янівська, 62), в особі Регіонального сервісного центру ГСЦ в м. Києві, здійснити перереєстрацію транспортного засобу марки Chery TIGGO 4, об`єм двигуна 1499 см3, 2021 року випуску, серійний номер НОМЕР_1 за Приватним підприємством «ОХОРОННА ГРУПА «КОМСЕРВІС» (Код ) як нового власника автомобіля.

6. Стягнути з Головного сервісного центру МВС (04052, місто Київ, вул.Лук`янівська, будинок 62, ) на користь Приватного підприємства «Охоронна група «Комсервіс» (04211, місто Київ, вулиця Оболонська Набережна, будинок 11, корпус 3, ) 16 976,22 грн судового збору.

7. У задоволенні позовних вимог до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 09.07.2025.

Суддя Ігор Курдельчук