ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Справа№ 910/14897/22

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Євсікова О.О.

суддів: Корсака В.А.

Алданової С.О.

за участю:

секретаря судового засідання: Лукінчук І.А.,

представників сторін:

від позивача: не з`явились,

від відповідача: Козинець Ю.С. (в залі суду),

розглянувши апеляційну скаргу

Державного підприємства спеціального зв`язку

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (повний текст складено 16.05.2025)

за заявою Державного підприємства спеціального зв`язку

про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 за нововиявленими обставинами

у справі № 910/14897/22 (суддя Нечай О.В.)

за позовом Повного товариства "Ломбард "Золота скриня" Щербацький і компанія"

до Державного підприємства спеціального зв`язку

про стягнення 65 088,36 грн,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст і підстави вимог, що розглядаються.

08.04.2025 в системі «Електронний суд» Державне підприємство спеціального зв`язку (далі - Підприємство) подало заяву про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 за нововиявленими обставинами.

У поданій заяві Підприємство просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 та ухвалити нове про відмову в позові.

На обґрунтування поданої заяви Підприємство посилається на завершення досудового слідства та розгляд у Солом`янському районному суді міста Києва справи №760/11313/23 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000053 від 09.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

В ході кримінального провадження №0000053 від 09.03.2022 за адресами місцезнаходження (проживання, перебування, тощо) підозрюваних осіб та пов`язаних з ними осіб було знайдено та вилучено у т. ч. велику кількість матеріалів та виробів, схожих на ювелірні вироби з металу жовтого та сірого кольорів, що підтверджується, зокрема, але не виключно, протоколом обшуку від 01.07.2022 з додатками.

В подальшому призначалися декілька судових комплексних експертиз з метою встановлення належності вилучених предметів до золота, срібла або інших дорогоцінних металів, визначення виду каміння та визначення вартості майна. Висновками експертів від 30.03.2023 №КСЕ-19-22/24028, від 09.01.2023 № КСЕ-19-22/39626, від 09.02.2023 №КСЕ-19-22/39640, від 06.02.2023 №КСЕ-19-22/39634 встановлено, що вилучені предмети виготовлені зі сплавів на основі золота, срібла, міді, свинцю та цирконію. Предмети містять вставки дорогоцінного каміння.

Відповідач зазначає, що вказані обставини щодо встановлення винних осіб у викраденні цінних відправлень з будівлі відповідача, а також вилучення у них вмісту самих цінних відправлень є істотними для вирішення спору у справі № 910/14897/22, оскільки доводять пряму вину ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та причинно-наслідковий зв`язок між діями вказаних осіб та збитками (втратою вмісту цінного відправлення) позивача. На думку заявника, зазначене доводить відсутність його вини у втраті цінного відправлення, що, враховуючи норми матеріального права та висновки, викладені у постанові Верховного Суду, якими керувався Господарський суд міста Києва під час ухвалення рішення, є підставою для відмови у задоволенні позову.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у задоволенні заяви Підприємства про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 за нововиявленими обставинами відмовлено. Рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 залишено в силі. Витрати на сплату судового збору за звернення із заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами покладено на відповідача.

Суд дійшов висновку, що заявник не надав доказів, що підтверджують наявність нововиявлених обставин в розумінні чинного процесуального закону, які в установленому порядку спростовували би факти, що були покладені в основу судового рішення у справі №910/14897/22.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погодившись з ухвалою Господарського суду міста Києва від 14.05.2025, Підприємство звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати повністю та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Підприємства про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 за нововиявленими обставинами; переглянути рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 за нововиявленими обставинами; скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову Товариства.

Апелянт вважає, що оскаржувану ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, а також існує невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, встановленим обставинам справи.

Позиція апелянта ґрунтується на такому.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що як на нововиявлені обставини відповідач посилається на завершення досудового слідства та розгляд у Солом`янському районному суді міста Києва справи №760/11313/23 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000053 від 09.03.2022. Проте відповідач не посилався у своїй заяві на завершення досудового слідства та розгляд справи у суді як на нововиявлені обставини. У заяві відповідач вказував, що нововиявленими є обставини щодо встановлення винних осіб у викраденні цінних відправлень з будівлі Підприємства, а також вилучення у них вмісту самих цінних відправлень, що є істотними для вирішення спору у справі №910/14897/22. Вказані обставини підтверджуються протоколом обшуку від 01.07.2022 з додатками, висновками експертів та обвинувальним актом, з якими представник відповідача ознайомився 13.03.2025.

Суд першої інстанції зазначив, що відповідач є потерпілою особою у вказаному кримінальному провадженні і, що судом було встановлено, 04.03.2022 звернувся до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням про злочин. На основі цього суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачу було відомо про існування обставин, що визначені ним як нововиявлені, щонайменше із дат затвердження прокурором обвинувального акта від 05.05.2023 та висновків експертів. Однак обізнаність відповідача про існування кримінального провадження (у т. ч. звернення до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням про злочин) не тотожна із обізнаністю з матеріалами такого кримінального провадження. Відповідач не міг знати про обставини, встановлені кримінальним провадженням, до ознайомлення із його матеріалами. Тільки після ознайомлення 13.03.2025 з матеріалами кримінального провадження відповідачу стало відомо про наявність обставин щодо вилучення у обвинувачених осіб вмісту цінних відправлень.

Відповідач не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки факт (обставина) вилучення у обвинувачених осіб вмісту цінних відправлень є істотною для правильного та справедливого вирішення спору у справі №910/14897/22. Так, під час розгляду Господарським судом міста Києва справи №910/14897/22 та ухвалення рішення від 13.10.2023 суду та учасникам справи було відомо лише про наявність кримінального провадження №0000053 від 09.03.2022. Після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження 13.03.2025 відповідачеві стало відомо, що в рамках кримінального провадження у обвинувачених осіб було вилучено вміст цінних відправлень. Обставина щодо виявлення та вилучення у обвинувачених осіб вмісту цінних відправлень є істотною для вирішення справи №910/14897/22. Ухвалюючи рішення від 13.10.2023 у справі №910/14897/22, Господарський суд міста Києва виходив з тієї обставини, що цінне відправлення втрачене, і поклав на відповідача відповідальність за його повну втрату (стягнув його вартість). Натомість нововиявлені обставини вказують, що відсутній факт повної втрати вмісту цінного відправлення, оскільки його було вилучено у осіб, які його викрали, та він буде повернутий власнику.

Дійсно, враховуючи норми ч. 1 ст. 62 Конституції України, під час розгляду Солом`янським районним судом міста Києва кримінальної справи №760/11313/23 буде вирішено, чи винні обвинувачені особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Проте для правильного розгляду справи №910/14897/22 вирішальне значення має не доведена вина обвинувачених осіб, а відсутність вини відповідача.

Так, виходячи із норм права та висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 17.05.2018 у справі №907/603/17, яким керувався Господарський суд міста Києва, відповідач має довести відсутність його вини у втраті цінного відправлення позивача, а не наявність вини обвинувачених осіб. Нововиявлені обставини щодо вилучення у обвинувачених осіб вмісту цінних відправлень у сукупності із іншими обставинами справи вказують на відсутність вини відповідача у втраті цінного відправлення.

Позиції учасників справи.

Повне товариства "Ломбард "Золота скриня" Щербацький і компанія" (далі - Товариство) надало відзив на апеляційну скаргу, у якому проти доводів та вимог апеляційної скарги заперечує, наводить власні доводи на їх спростування, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін як законне та обґрунтоване.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.05.2025 сформовано колегію у складі: головуючий суддя Євсіков О.О., судді Корсак В.А., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 27.05.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/14897/22 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою 1 розділу IV ГПК України, за апеляційною скаргою Підприємства на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 до надходження матеріалів справи №910/14897/22.

05.06.2025 матеріали справи №910/14897/22 надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Підприємства на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14897/22. Розгляд справи призначено на 07.07.2025. Запропоновано учасникам справи надати відзив на апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня вручення копії даної ухвали. Роз`яснено апелянту право подати до суду відповідь на відзив протягом десяти днів з дня вручення йому відзиву на апеляційну скаргу.

Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Статтею 269 ГПК України встановлено межі перегляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1).

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2).

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3).

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції (ч. 5).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції, перевірені та додатково встановлені апеляційним господарським судом.

У грудні 2022 року Товариство звернулося до Господарського суду міста Києва з позовною заявою, у якій просило стягнути з Підприємства 65 088,36 грн (відшкодування суми оголошеної цінності відправлення, що складає 65 088,36 грн.).

На обґрунтування заявлених вимог Товариство посилалося на неналежне виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за договором №4028 на послуги спеціального зв`язку від 29.07.2010 в частині забезпечення схоронності прийнятого для пересилання цінного відправлення №718.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 позов було задоволено, стягнуто з Підприємства на користь Товариства майнову шкоду в розмірі 65 088,36 грн та витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 481,00 грн.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.12.2023 рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі № 910/14897/22 було залишено без змін.

Зазначеними судовими рішеннями встановлено, що 29.07.2010 між Підприємством (виконавець) та Товариством (відправник) був укладений договір № 4028 на послуги спеціального зв`язку (далі - договір), згідно з п. 1.1, 1.2 якого відправник здає виконавцю відправлення, які відповідають вимогам спеціального зв`язку, а виконавець приймає від відправника відправлення спеціального зв`язку для перевезення і доставки їх адресатам в держави, міста і пункти, які обслуговує спецзв`язок України та спецзв`язок країн СНД.

На виконання умов договору 21.02.2022 позивач передав відповідачу цінне відправлення № 718 з оголошеною цінністю на суму 65 088,36 грн для його доставки до ПТ "Ломбард "Золота скриня" (03022, м. Київ, вул. Жуковського, 8), що підтверджується реєстром №5 для приймання відправлень, зданих в Закарпатський ОВСЗ від 21.02.2022 (форма 1К).

04.03.2023 відповідач звернувся до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням про злочин, відповідно до якого 02.03.2022 близько 21 год 00 хв в результаті ракетного удару, здійсненого РФ по м. Києву, було пошкоджено виробничу будівлю та майно ДПСЗ, а саме вибито шибки та віконні рами, пошкоджено стелі, підлогу, меблі, комп`ютерну та офісну техніку, вийшла з ладу внутрішньооб`єктова сигналізація та система зовнішнього та внутрішнього відеоспостереження, а також пошкоджено автомобілі.

Листом від 12.04.2022 №01-04/64 Закарпатський обласний вузол спеціального зв`язку Підприємства повідомив позивача про те, що під час відновлення роботи Головної структури Підприємства (м. Київ) було встановлено, що частину цінних відправлень, які знаходились на зберіганні у виробничій будівлі підприємства станом на 24.02.2022, було викрадено невідомими особами, у зв`язку з чим просив надати інформацію про вкладення, яке знаходилось у цінному відправленні №718.

24.02.2022, тобто у перший день повномасштабного вторгнення Російської Федерації в Україну, відповідач здійснив безуспішну спробу доставити цінне відправлення № 718 від 21.02.2022 оціночною вартістю 65 088,36 грн.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000053, 09.03.2022 близько 10 год 15 хв фельд`єгер зі спеціальних доручень Підприємства Залепухін С.М., прибувши на своє робоче місце за адресою: м. Київ, пл. Вокзальна, 3, виявив факт проникнення невстановленої особи на територію та в приміщення Підприємства та крадіжку майна (вмісту поштових відправлень) в умовах воєнного стану.

Позивач направив відповідачу претензію №42 від 21.04.2022, в якій вказав на порушення відповідачем умов Договору, що призвело до втрати цінного відправлення, оголошена вартість якого становить 65 088,36 грн.

Відповідач довідкою від 01.04.2022 повідомив Територіальному управлінню ДБР перелік не вручених одержувачам цінних відправлень, які було викрадено невідомими особами із виробничої будівлі Підприємства, у додатку до якої, у тому числі, зазначено відправлення №718 ПТ "Ломбард Золота скриня", оціночна вартість 65088,36 грн.

У відповіді на претензію від 05.05.2022 № 11-02/460 відповідач повідомив про те, що обумовлена п. 4.1 договору матеріальна відповідальність виконавця передбачена за повну втрату цінного відправлення, водночас цінні відправлення не було втрачено виконавцем, а викрадено невідомими особами в результаті незаконного проникнення до виробничої будівлі ДПСЗ (м. Київ, пл. Вокзальна, буд. 3) шляхом виламування дверей, вибивання вікон тощо. Про вчинене правопорушення (злочин) було одразу повідомлено орган досудового розслідування, відомості за цим фактом внесено до Єдиного державного реєстру досудових розслідувань за № 0000053). У цьому випадку Державне підприємство спеціального зв`язку не може нести відповідальність, про яку йдеться у претензії, тому її вимоги не підлягають задоволенню.

04.07.2022 на сайті Державного бюро розслідувань було оприлюднене оголошення про те, що ДБР затримало членів угрупування, яке викрало з поштового відділення Держспецзв`язку цінностей на 90 мільйонів гривень.

Відповідно до листа Державного бюро розслідувань від 13.07.2022 з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000053 від 09.03.2022 Підприємство є потерпілим.

Суди виснували, що майнова відповідальність за схоронність об`єктів відправлень спецзв`язком до моменту їх вручення адресатам покладена на виконавця та визначена, зокрема, в п. 4.1 договору як розмір суми оголошеної цінності відправлення у випадку його втрати виконавцем, що становить щодо цінного відправлення № 718 від 21.02.2022 - 65 088,36 грн.

Суди також відзначили, що сам факт крадіжки цінного відправлення з виробничого приміщення відповідача не спростовує фактичну втрату ним такого відправлення без вручення адресату за реєстром №5 від 21.02.2022, а наявність незакінченого кримінального провадження №0000053 від 09.03.2022 за досліджуваними в ньому обставинами не впливає на результати розгляду цього позову, оскільки питання відшкодування збитків, понесених внаслідок скоєння злочину, регламентуються позадоговірною (деліктною) відповідальністю, яка не стосується підстав заявленого позову.

У таких висновках суд врахував, що про пошкодження приміщення внаслідок ракетного удару 02.03.2022 відповідачу було відомо щонайменше з 04.03.2023, коли він звернувся до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням про злочин, а саме про те, що 02.03.2022 близько 21 год 00 хв в результаті ракетного удару, здійсненого Російською Федерацією по м. Києву, було пошкоджено виробничу будівлю та майно Державного підприємства спеціального зв`язку - вибито шибки та віконні рами, пошкоджено стелі, підлогу, меблі, комп`ютерну та офісну техніку, вийшла з ладу внутрішньооб`єктова сигналізація та система зовнішнього та внутрішнього спостереження, а також пошкоджено автомобілі.

Суд також відзначив, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між пошкодженнями приміщення, завданими ракетним ударом 02.03.2022, та викраденням 09.03.2022 з приміщення відповідача майна (вмісту цінних поштових відправлень), в т. ч. поштового відправлення позивача.

При цьому відповідач не надав доказів вжиття будь-яких заходів для схоронності цінних поштових відправлень в період з 04.03.2022 до 09.03.2022.

Суди також зазначили, що право відповідача на відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків з урахуванням обставин цієї справи врегульоване ст. 228 ГК України та пов`язується з фактичним відшкодування збитків учасником господарських відносин, після чого в нього виникає регресне право вимоги до третьої особи, фактичними діями якої відповідні збитки й завдані.

15.01.2024 на виконання вказаного вище рішення було видано наказ.

Джерела права та мотиви, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України рішення, постанови та ухвали господарського суду, Вищого суду з питань інтелектуальної власності, якими закінчено розгляд справи, а також ухвали у справах про банкрутство (неплатоспроможність), які підлягають оскарженню у випадках, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 4, 5 ст. 320 ГПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення за нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими особам, які беруть участь у справі, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 320 ГПК України є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:

1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;

2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, та вплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, суд повинен враховувати не тільки ту обставину, що заявнику не було відомо про них, а й те, що такі обставини не могли бути йому відомі на час розгляду справи.

При цьому процесуальні недоліки розгляду справи не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Неподання стороною або особою, яка бере учать у справі, доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Не можуть бути визнані нововиявленими обставини, щодо яких суду зрозуміло, що вони були відомі (або мали бути відомі) заявнику на час розгляду справи, зокрема, якщо на ці обставини посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях, апеляційній чи касаційній скарзі, або які могли бути встановлені судом при здійсненні певних процесуальних дій, дослідженні матеріалів справи тощо.

Європейський суд з прав людини зазначив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип наголошує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення. Повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватись для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду. Перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію, а сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для нового розгляду. Винятки із цього принципу можуть мати місце лише за наявності підстав, обумовлених обставинами важливого та вимушеного характеру (PONOMARYOV v. UKRAINE, № 3236/03, § 40, ЄСПЛ, 03 квітня 2008 року).

Процедура скасування остаточного судового рішення у зв`язку із нововиявленими обставинами передбачає, що існує доказ, який раніше не міг бути доступний, однак він міг би призвести до іншого результату судового розгляду. Особа, яка звертається із заявою про скасування рішення, повинна довести, що в неї не було можливості представити цей доказ на остаточному судовому слуханні і що цей доказ є вирішальним. Ця процедура є характерною для правових систем багатьох держав-учасниць. Зазначена процедура сама по собі не суперечить принципу правової визначеності доти, доки вона використовується задля виправлення помилок, допущених під час здійснення правосуддя (PRAVEDNAYA v. Russia, №69529/01, §27,28, ЄСПЛ, 18 листопада 2004 року).

Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов: по-перше, їх існування на час розгляду справи; по-друге, те, що ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте). Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Ці обставини мають бути належним чином засвідчені, тобто підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися господарським судом у процесі розгляду справи. Необхідно чітко розрізняти поняття нововиявленої обставини (як факту) і нового доказу (як підтвердження факту).

Процедура перегляду остаточного судового рішення за нововиявленими обставинами, яка визначена процесуальним законом, є окремою формою судового процесу, що має свої особливості. Вона не є тотожною новому розгляду справи та не передбачає повторної оцінки всіх доводів сторін. Суд має переглянути раніше ухвалене рішення лише в межах нововиявлених обставин. Слід враховувати, що підставою такого перегляду є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення, постанови чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд вже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.

Вказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (провадження № 12-158гс19).

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами, заявником має довести наявність підстав, встановлених ст. 320 ГПК України.

У свою чергу суд, переглядаючи судове рішення за нововиявленими обставинами, повинен встановити наявність тих фактичних даних, існування яких може істотно вплинути на встановлені під час первинного розгляду справи обставини, та дослідити чим засвідчується існування цих фактичних даних.

Суд першої інстанції у оскаржуваній ухвалі виснував, що як на нововиявлені обставини, якими обґрунтовується заява про перегляд судового рішення, відповідач посилається на завершення досудового слідства та розгляд у Солом`янському районному суді міста Києва справи №760/11313/23 за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000053 від 09.03.2022 за обвинуваченням ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 185 КК України.

За висновком місцевого суду, обставини, які на його думку заявника є нововиявленими в розумінні ст. 320 ГПК України, стали відомими йому 13.03.2025 - після ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000053 від 09.03.2022.

В апеляційній скарзі Підприємство зазначає, що не посилалося у своїй заяві на завершення досудового слідства та розгляд справи у суді як на нововиявлені обставини. У своїй заяві Підприємство вказувало, що нововиявленими є обставини щодо встановлення винних осіб у викраденні цінних відправлень у будівлі відповідача, а також вилучення у них вмісту самих цінних відправлень, що є істотними для вирішення спору у справі №910/14897/22; вказані обставини підтверджуються протоколом обшуку від 01.07.2022 з додатками, висновками експертів та обвинувальним актом, з якими представник відповідача ознайомився 13.03.2025.

Колегія суддів відзначає, що таким доводам місцевий суд надав належну оцінку та зазначив, що не є спроможними посилання заявника на те, що зазначені ним обставини щодо встановлення винних осіб у викраденні цінних відправлень з будівлі відповідача, а також вилучення у них вмісту самих цінних відправлень є істотними для вирішення спору у справі №910/14897/22.

Так, надані ним докази (висновки експертів та обвинувальний акт) та факт початку розгляду справи №760/11313/23 Солом`янським районним судом міста Києва за обвинувальним актом у кримінальному провадженні №0000053 від 09.03.2022 не дають змоги дослідити обставини, які є нововиявленими в розумінні чинного законодавства.

З наданих заявником доказів також неможливо встановити причинно-наслідковий зв`язок між пошкодженнями приміщення, завданими ракетним ударом 02.03.2022, та викраденням 09.03.2022 з приміщення відповідача майна (вмісту цінних поштових відправлень), в т. ч. поштового відправлення позивача.

У наявних в матеріалах справи витягах із висновків експертів № КСЕ-19-22/24028 від 20.03.2023, № КСЕ-19-22/39634 від 06.02.2023 зазначено, що надані на дослідження вироби виготовлені зі сплавів на основі золота, срібла, міді, свинцю та цирконію, містять вставки дорогоцінного каміння.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з ч. 1 ст. 368 КПК України ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Тобто після направлення обвинувального акта щодо особи до суду для розгляду по суті ця особа набуває статусу обвинуваченого (підсудного). Така особа не може вважатися винною у вчиненні злочину до моменту вступу в законну силу обвинувального вироку суду щодо неї.

Отже, саме за результатами розгляду Солом`янським районним судом міста Києва кримінальної справи №760/11313/23 буде вирішено, чи винні обвинувачені особи у вчиненні кримінального правопорушення та визначено долю речових доказів.

Щодо доводів скаржника про те, що для правильного вирішення справи №910/14897/22 вирішальне значення має не доведена вина обвинувачених осіб, а відсутність вини відповідача, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції досліджував це питання під час вирішення справи по суті на підстави наявних у справі матеріалів.

Крім того, у кримінальному провадженні №0000053 від 09.03.2022 Підприємство є потерпілим.

Тобто, Підприємству було відомо про існування обставин, що зазначені ним як нововиявлені, щонайменше із дат затвердження прокурором обвинувального акта від 05.05.2023 та висновків експертів від 30.03.2023 №КСЕ-19-22/24028, від 09.01.2023 №КСЕ-19-22/39626, від 09.02.2023 №КСЕ-19-22/39640, від 06.02.2023 №КСЕ-19-22/39634, на які він посилається.

Зазначені обставини існували до постановлення 13.10.2023 господарським судом рішення, про перегляд якого за ново виявленими обставинами підприємство подало заяву.

Колегія суддів критично оцінює доводи заявника, що його обізнаність про існування кримінального провадження (у т. ч. звернення до Солом`янського УП ГУНП у м. Києві з повідомленням про злочин) не тотожна із обізнаністю з матеріалами такого кримінального провадження. Відповідач зазначає, що не міг знати про обставини, встановлені кримінальним провадженням, до ознайомлення із його матеріалами. Тільки ознайомившись 13.03.2025 з матеріалами кримінального провадження відповідачу стало відомо про наявність обставин щодо вилучення у обвинувачених осіб вмісту цінних відправлень.

Так, згідно з п. 11 ч. 1 ст. 56 КПК України підприємство як потерпілий має право знайомитися з матеріалами, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, в порядку, передбаченому цим Кодексом, у т. ч. після відкриття матеріалів згідно зі статтею 290 цього Кодексу, а також знайомитися з матеріалами кримінального провадження, які безпосередньо стосуються вчиненого щодо нього кримінального правопорушення, у випадку закриття цього провадження.

Отже, Підприємство мало право на ознайомлення з матеріалами кримінального провадження №0000053, воно не було нічим обмежено і Підприємство не довело зворотного.

Тобто, Підприємству під час розгляду справи по суті судом першої інстанції могли та мали бути відомі усі покладені ним на обґрунтування заяви, що розглядається, обставини, визначені ним як нововиявлені.

Колегія суддів також відзначає, що вирішуючи справу по суті, суд у рішенні, яке просить переглянути за нововиявленими обставинами Підприємство, виснував про відсутність у спірному випадку обставин непереборної сили, які завадили би відповідачу належним чином виконати зобов`язання щодо схоронності відправлення у зв`язку з його неврученням одержувачу у встановлений строк.

При цьому сам факт крадіжки цінного відправлення з виробничого приміщення відповідача не спростовує фактичну втрату ним такого відправлення без вручення адресату, а наявність незакінченого кримінального провадження №0000053 від 09.03.2022 за досліджуваними в ньому обставинами не впливає на результати розгляду цього позову, оскільки питання відшкодування збитків, понесених внаслідок скоєння злочину, регламентуються позадоговірною (деліктною) відповідальністю, яка не стосується підстав заявленого позову.

Одночасно з тексту поданої Підприємством заяви не вбачається, яким чином обставини, що на них Підприємство посилається як на нововиявлені, входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду щодо неналежного виконання Підприємством зобов`язання зі схоронності відправлення у зв`язку з його неврученням одержувачу у встановлений строк, а також спростувати фактичну втрату ним такого відправлення без вручення адресату. Водночас висновки суду саме з цього приводу покладені в основу рішення по суті спору.

Також колегія суддів відзначає, що вилучення у обвинувачених осіб певного викраденого ними цінного майна за переліком аж ніяк не доводить того, що йдеться і про вміст цінного поштового відправлення № 718 від 21.02.2022.

Крім того, п. 1 ч. 1 ст. 321 ГПК України обмежує право заявника на звернення з заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами з підстави, визначеної п. 1 ч. 2 320 цього Кодексу строком, який починає свій перебіг з дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин, що стали підставою для перегляду судового рішення.

А отже, з урахуванням зазначеного вище заявник не дотримався вимог ст. 320, 321 ГПК України щодо звернення із заявою, а також не довів існування нововиявлених обставин у розумінні чинного процесуального закону.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 325 ГПК України за результатами перегляду судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд може:

1) відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі;

2) задовольнити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, скасувати відповідне судове рішення та ухвалити нове рішення чи змінити рішення;

3) скасувати судове рішення і закрити провадження у справі або залишити позов без розгляду.

У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали, постанови за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.

Враховуючи встановлені обставини та норми чинного законодавства, які підлягають застосуванню у спірних правовідносинах, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відмову у задоволенні заяви Підприємства про перегляд рішення Господарського суду міста Києва від 13.10.2023 у справі №910/14897/22 за нововиявленими обставинами та залишення вказаного судового рішення в силі.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Як зазначено у п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03 від 28.10.2010).

Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 276 ГПК України).

Судові витрати.

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги витрати за її подання відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на апелянта.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275-277, 280-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства спеціального зв`язку на ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14897/22 залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/14897/22 залишити без змін.

3. Судові витрати, пов`язані з поданням апеляційної скарги, покласти на скаржника.

4. Справу №910/14897/22 повернути до суду першої інстанції

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення.

Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та в строк, передбачені ст. 287 - 289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 9.07.2025.

Головуючий суддя О.О. Євсіков

Судді В.А. Корсак

С.О. Алданова