ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. Справа №907/766/23

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Бонк Т.Б.,

суддів Бойко С.М.,

Якімець Г.Г.,

секретар судового засідання Шатан Т.О.

представники сторін:

позивача: Габор Наталія Миколаївна (особисто),

відповідачів: не з`явились,

третя особа: Габора Василь Іванович (особисто),

розглянувши матеріали апеляційних скарг Фізичної особи підприємця Рак Ганни Степанівни, б/н від 04.04.2025 (вх. суду від 04.04.2025 №01-05/1000/25) та Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни б/н від 01.04.2025 (вх. суду від 07.04.2025 №01-05/1027/25)

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 року (повну ухвалу складено 25.03.2025, головуючий суддя Пригара Л.І., судді Лучко Р.М., Андрейчук Л.В.)

у справі №907/766/23

за позовом: Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни, с. Теребля, Закарпатська обл.

до відповідача 1 Відділу управління майном району Тячівської районної ради, м. Тячів, Закарпатська обл.

до відповідача 2 Фізичної особи підприємця Рак Ганни Степанівни, с. Теребля, Закарпатська обл.

до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю Вітар-Л, с. Теребля, Закарпатська обл.

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ОСОБА_1 , с. Теребля, Закарпатська обл.

про визнання права власності на свердловину №12, зареєстровану в Державному реєстрі артезіанських свердловин, споруду над нею, будівлю, земельну ділянку, відповідно до Державного акту на землю IV ЗК №032816 від 23.10.1997, витребування майна в останнього набувача, визнання недійсними рішення виконкому Тереблянської сільської ради №5 від 22.02.2000, запису в реєстровій книзі №2 бюро технічної інвентаризації та виданого свідоцтва на право власності про розподіл адміністративно-побутової споруди (комплексу), шляхом заборони ФОП Рак Ганні Степанівні, Товариству з обмеженою відповідальністю Вітар Л, державним реєстраторам, нотаріусам та іншим державним установам (Держгеокадастру, Держгеонадра та іншим) вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо спірного майна,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Закарпатської області перебуває справа № 907/766/23 за позовом Фізичної особи-підприємця Габор Наталії Миколаївни, за участю у справі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача гр. Габора Василя Івановича до відповідача 1 Відділу управління майном району Тячівської районної ради, до відповідача 2 Фізичної особи підприємця Рак Ганни Степанівни та до відповідача 3 Товариства з обмеженою відповідальністю Вітар Л про визнання права власності на свердловину №12, зареєстровану в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 100877), побудовану над нею надкаптажну споруду загальною площею 10,50 кв.м., будівлю Лазня загальною площею 186,5 кв.м., земельну ділянку, на якій знаходиться свердловина №12 та будівля Лазня, відповідно до Державного акту на землю IV ЗК №032816 від 23.10.1997, що знаходяться за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область; витребування майна в останнього набувача, а саме, свердловини №12, зареєстрованої в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 109464 від 27.01.2022) за ТОВ Вітар Л, споруди бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), певної частини земельної ділянки, яка накладається, (кадастровий номер 212448700:03;005:0309) площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080); визнання недійсними рішення виконкому Тереблянської сільської ради №5 від 22.02.2000, запису в реєстровій книзі №2 бюро технічної інвентаризації та виданого свідоцтва на право власності про розподіл адміністративно-побутової споруди (комплексу)

14.03.2025 позивач звернувся до суду першої інстанції з заявою про забезпечення позову, у якій просив суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

-заборони відповідачу 2 Фізичній особі-підприємцю Рак Ганні Степанівні вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), споруди бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташованої за адресою: с. Теребля, вул. Лікувальна, 4, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), земельної ділянки площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080);

-заборони відповідачу 3 Товариству з обмеженою відповідальністю Вітар Л вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо земельної ділянки площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080) та свердловини №12, зареєстрованої в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 109464 від 27.01.2022);

-заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим державним установам (Держгеокадастру, Держгеонадра та іншим) вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), споруди бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), земельної ділянки площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080) та свердловини №12, зареєстрованої в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 109464 від 27.01.2022).

Обґрунтовуючи необхідність вжиття судом заходів забезпечення позову в даній справі, позивач вказала на те, що відповідачі 2 і 3 здійснюють відчуження спірного майна навіть у процесі судового розгляду, ігноруючи той факт, що у справі про банкрутство №5008/988/2011 суд визнав продаж свердловини №12 незаконним та скасував його.

Як зазначила позивач, із хронології вчинених реєстраційних дій щодо свердловини №12, споруди бюветного комплексу (насосної станції), будівлі Лазня та земельної ділянки, на якій такі розташовані, вбачається, що ФОП Рак Г.С. провадить подальше відчуження майна, яке на праві приватної власності належить ФОП Габор Н.М. та використовувалось нею протягом більше, ніж 20 років; при цьому, жодних дій, спрямованих на повернення незаконно придбаного майна законній власниці набувач Рак Г.С. не вчиняла.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 заяву Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни про забезпечення позову у справі №907/766/23 задоволено частково.

Заборонено Фізичній особі підприємцю Рак Ганні Степанівні, АДРЕСА_2 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), споруди бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташованої за адресою: с. Теребля, вул. Лікувальна, 4, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244) та земельної ділянки площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080) до набрання законної сили рішенням суду в даній справі.

Застосовано зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни, АДРЕСА_3 (ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) внести на депозитний рахунок Господарського суду Закарпатської області (; рахунок в форматі IBAN UA0018459; ДКСУ м. Київ; МФО 820172) грошові кошти в сумі 10 000 грн (Десять тисяч гривень) у десятиденний строк із дня постановлення даної ухвали.

В решті вимог, викладених Фізичною особою підприємцем Габор Наталією Миколаївною про забезпечення позову у справі №907/766/23, відмовлено.

При постановленні ухвали суд попередньої інстанції виходив з того, що спірне нерухоме майно перебуває у приватній власності відповідача 2 ФОП Рак Ганни Степанівни, і вказане, у свою чергу, створює передумови для подальшої його передачі цією особою у власність або в користування іншим особам. Водночас відповідач 3 орендує спірну земельну ділянку площею 0,04 га, тому суд не вбачав підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 3 ТОВ Вітар Л вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача.

Також суд першої інстанції дійшов висновку, що відсутні і підстави для заборони ТОВ Вітар Л вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо свердловини №12, зареєстрованої в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 109464 від 27.01.2022), позаяк із долученої заявницею інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що як право власності, так і будь-яке інше речове право на свердловину №12 не зареєстровано за жодною особою (в тому числі, й за відповідачем 3 ТОВ Вітар Л).

В частині вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим державним установам (Держгеокадастру, Держгеонадра та іншим) вчиняти дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, то місцевий господарський суд відмовив у задоволені такої вимоги, оскільки державні реєстратори, нотаріуси та органи державної влади не є суб`єктами, уповноваженими в будь-який спосіб здійснювати відчуження спірного майна, власником якого вони не являються.

Крім цього, з метою забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, суд першої інстанції вважав за доцільне застосувати в даному випадку захід зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання заявниці внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 10 000 грн.

Не погодившись з ухвалою, Фізична особа-підприємець Рак Ганна Степанівна звернулось до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 в частині вжитих заходів забезпечення позову у справі №907/766/23 скасувати та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні заяви ФОП Габор Н.М. про забезпечення позову відмовити повністю.

Скаржник зазначає, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:005:0309 площею 0,04 га; споруда бюветного комплексу (насосна станція) загальною площею 29,43 кв.м., розташована по АДРЕСА_1 ; 1/3 частина будівлі «Лазня» за адресою: Закарпатська область, Тячівський район, с. Теребля, вул. Лікувальна, 1Б (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 244, належать на праві власність Рак Ганні Степанівні як фізичній особі, в той час як відповідачем у справі №907/766/23 є Фізична особа-підприємець Рак Г.С., а не фізична особа.

Апелянт стверджує, що об`єкти нерухомого майна, щодо яких судом заборонено вчинення дій щодо продажу, передачі, дарування або інших дій, які можуть призвести до зміни останнього набувача, не є власністю відповідача 2 ФОП Рак Г.С., не використовуються нею у господарській діяльності.

Крім цього, апелянт наголошує, що позивачем заявлені позовні вимоги про визнання права власності на свердловину №12, зареєстровану в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 100877), надкаптажну споруду загальною площею 10,50 кв.м., будівлю Лазня загальною площею 186,5 кв.м., земельну ділянку, на якій знаходиться свердловина №12 та будівля Лазня, відповідно до Державного акту на землю IV ЗК №032816 від 23.10.1997, що знаходяться за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область, а витребувати просить зовсім інше майно - свердловину №12 зареєстровану в державному реєстрі артезіанських свердловин системний номер 109464 від 27.01.2022 року за ТОВ «ВІТАР-Л» , споруду бюветного комплексу (насосна станція), загальною площею 29.43 кв. м. розташовано за адресою АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, будівлю «Лазня» 1/3 частки від загальної площі 186,5 кв.м., розташованої за адресою вул. Лікувальна 1 «а» с. Теребля, Тячівського району, Закарпатської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244, певну частину земельної ділянки яка накладається, кадастровий номер 212448700:03;005:0309 площею 0,04 га., яка знаходиться за адресою вул. Лікувальна б/н с. Теребля, Тячівського району, Закарпатської області, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080.

Фізична особа-підприємець Габор Наталія Миколаївна також звернулась до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, у якій просить ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 в частині відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову скасувати та прийняти нове судове рішення, яким заяву позивача про забезпечення позову задоволити у повному обсязі.

На переконання апелянта, накладена заборона лише стосовно ФОП Рак Г.С. не призведе до належного результату, так як, зокрема, реєстраторами було допущено ряд порушень при реєстрації 1/3 будівлі «Лазня», земельної ділянки з кадастровим номером :03:005:0309 площею 0,04 га та бюветного комплексу (насосна станція).

Крім цього, як зазначив скаржник, Рак Г.С. надавала іншим довіреності щодо розпорядження її майном.

Щодо права власності на свердловину № 12, то позивач зазначає, що право власності ФОП Габор Наталії Миколаївни на вказану свердловину встановлено рішенням суду у справі № 5008/988/2011.

Щодо застосування судом першої інстанції заходів зустрічного забезпечення, то позивач вказує, що судом не обґрунтовано підстав внесення на депозитний рахунок суду коштів в розмірі 10 000 грн та не враховано майновий стан позивача.

Згідно протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 апеляційну скаргу у справі №907/766/23 передано колегії суддів у складі: головуючий суддя Малех І.Б., судді Панова І.Ю., Зварич О.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2025 у складі колегії суддів: головуючого - судді Малех І.Б., суддів: Панової І.Ю., Зварич О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Фізичної особи підприємця Рак Ганни Степанівни, б/н від 04.04.2025 (вх. суду від 04.04.2025 №01-05/1000/25) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 року у справі №907/766/23; витребувано матеріали справи у місцевого господарського суду.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 11.04.2025 у складі колегії суддів: головуючого - судді Малех І.Б., суддів: Панової І.Ю., Зварич О.В. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ФОП Габор Наталії Миколаївни б/н від 01.04.2025 (вх. № суду 01-05/1027/25 від 07.04.2025) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/766/23.

Ухвалою суду від 08.05.2025 розгляд справи призначено на 21.05.2025.

Судове засідання, призначене на 21.05.2025 не відбулося.

На підставі розпорядження керівника апарату від 26.05.2025 №131, згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.05.2025 визначено наступний склад суду: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Зварич О.В., Панова І.Ю.

На підставі розпорядження керівника апарату від 28.05.2025 №142, у зв`язку з перебуванням у відпустці суддів-членів колегії Зварич О.В. та Панової І.Ю., відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.05.2025 визначено наступний склад суду: Бонк Т.Б. - головуючий суддя, судді Бойко С.М., Якімець Г.Г.

Ухвалою суду від 09.06.2025 прийнято до провадження колегією суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М. та Якімець Г.Г. апеляційні скарги Фізичної особи підприємця Рак Ганни Степанівни, б/н від 04.04.2025 (вх. суду від 04.04.2025 №01-05/1000/25) та Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни б/н від 01.04.2025 (вх. суду від 07.04.2025 №01-05/1027/25) на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі №907/766/23. Призначено справу №907/766/23 до розгляду у судовому засіданні на 01.07.2025.

Відводів вищезазначеному складу суду сторонами не заявлено.

У судовому засіданні 01.07.2025 ФОП Габор Наталія Миколаївна підтримала доводи апеляційної скарги, заперечила доводи апеляційної скарги ФОП Рак Г.С., третя особа Габор Василь Іванович підтримав правову позицію позивача.

Інші учасники справи, належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, явки уповноважених представників не забезпечили.

Враховуючи те, що в ухвалі про призначення справи до розгляду, суд вказав, що неявка уповноважених представників в судове засідання не є перешкодою для розгляду справи відповідно до положень ч. 12 ст. 270 ГПК України, беручи до уваги процесуальні строки розгляду апеляційних скарг на ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважала за необхідне розглянути подані апеляційні скарги у справі за участі сторін, що з`явились.

При перегляді ухвали місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:

Предметом апеляційного оскарження у цій справі є ухвала суду першої інстанції, якою частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом заборони Фізичній особі підприємцю Рак Ганні Степанівні вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею, споруди бюветного комплексу (насосної станції) та земельної ділянки площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область до набрання законної сили рішенням суду в даній справі; застосовано зустрічне забезпечення шляхом зобов`язання Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни на депозитний рахунок Господарського суду Закарпатської області грошові кошти в сумі 10 000 грн у десятиденний строк із дня постановлення даної ухвали.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства закріплених у частини третій статті 2 ГПК України, зокрема, враховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Згідно з частинами 1, 2 статті 136 ГПК України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (стаття 137 ГПК України).

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача з метою реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективного виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Предметом позову у даній справі є визнання права власності на свердловину №12, зареєстровану в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 100877), побудовану над нею надкаптажну споруду загальною площею 10,50 кв.м., будівлю Лазня загальною площею 186,5 кв.м., земельну ділянку, на якій знаходиться свердловина №12 та будівля Лазня, відповідно до Державного акту на землю IV ЗК №032816 від 23.10.1997, що знаходяться за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область; витребування майна в останнього набувача, а саме, свердловини №12, зареєстрованої в Державному реєстрі артезіанських свердловин (системний номер 109464 від 27.01.2022) за ТОВ Вітар Л, споруди бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташованої за адресою: с. Теребля, вул. Лікувальна, 4, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., розташованої за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), певної частини земельної ділянки, яка накладається, (кадастровий номер 212448700:03;005:0309) площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: вул. Лікувальна, б/н, с. Теребля, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080), а також немайнова позовна вимога визнання недійсними рішення виконкому Тереблянської сільської ради №5 від 22.02.2000, запису в реєстровій книзі №2 бюро технічної інвентаризації та виданого свідоцтва на право власності про розподіл адміністративно-побутової споруди (комплексу).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення позову.

Верховний Суд у постанові від 09.04.2024 у справі № 917/1610/23 зазначає, що про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 24.04.2024 у справі №754/5683/22 сформовано наступну правову позицію, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову. Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Таким чином, забезпечення позову за правовою природою є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів, а тому метою забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову. Отже забезпечення позову застосовується як гарантія реального задоволення законних вимог позивача.

Водночас, особа, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову.

Як слідує з матеріалів справи, заявник, обґрунтовуючи наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову в даній справі, фактично припускає, що спірне майно може бути відчужене (подароване, передане тощо) третім особам, і вказане, у свою чергу, призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду (у випадку задоволення позову) в частині витребування майна від останнього набувача.

Як вбачається із долучених до матеріалів справи інформаційних довідок із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, спірне нерухоме майно 1/3 частки будівлі Лазня загальною площею 186,5 кв.м., що розташована за адресою: вул. Лікувальна, 1 а, с. Теребля, Тячівський район, 3акарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244), споруда бюветного комплексу (насосної станції) загальною площею 29,43 кв.м., розташована за адресою: с. Теребля, вул. Лікувальна, 4, Тячівський район, Закарпатська область (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 244) та земельна ділянка площею 0,04 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 080), перебуває у приватній власності відповідача 2 ФОП Рак Ганни Степанівни.

Отже виконання в майбутньому судового рішення у цій справі, у разі задоволення позову, безпосередньо залежить від тієї обставини, чи перебуватиме спірне майно у власності відповідача-2, а тому застосування заходів забезпечення позову, обраних позивачем, безпосередньо пов`язане із предметом позову.

Поряд з тим суд враховує, що у постанові від 29.06.2023 № 918/124/23 Верховний Суд з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі "Кюблер проти Німеччини" (заява № 32715/06) сформулював висновок, відповідно до якого метою заходу забезпечення позову є підтримання "status quo", поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. Тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору. Також Верховний Суд у зазначеній постанові зазначив, що у зв`язку з цим вжиття відповідних заходів забезпечення позову матиме наслідком збереження існуючого станом на момент подання заяви стану - збереження спірної частки у статутному капіталі у власності відповідача. Тому відсутні підстави вважати, що права відповідача будуть порушені, а баланс інтересів порушений (пункти 47-61 зазначеної постанови).

Колегія суддів погоджується також з висновком суду першої інстанції щодо відсутності підстав для вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони відповідачу 3 ТОВ Вітар Л вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, стосовно спірної земельної ділянки, оскільки матеріалами справи підтверджено факт перебування останньої у власності ФОП Рак Г.С., а в користуванні у ТОВ Вітар Л на підставі Договору оренди від 20.02.2025.

Таким чином, відповідач 3, будучи орендарем, об`єктивно позбавлений можливості здійснювати відчуження спірної земельної ділянки, оскільки відповідними правомочностями наділений виключно її власник ФОП Рак Г.С.

Стосовно відмови суду першої інстанції у задоволенні вимоги позивача про вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони державним реєстраторам, нотаріусам та іншим державним установам (Держгеокадастру, Держгеонадра та іншим) вчиняти пеані дії, апеляційний суд зазначає таке.

У постанові від 11 травня 2022 року у справі № 317/2155/22 за заявою про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на житловий будинок і земельну ділянку та заборони іншим особам вчиняти будь-які дії щодо зазначеного нерухомого майна, Верховний Суд дійшов висновку про те, що арешт майна і заборона на відчуження майна є самостійними видами (способами) забезпечення позову, обидва способи за правовою сутністю обмежують право відповідача розпоряджатися спірним майном, але вони є різними для виконання ухвали про забезпечення позову, тому суттєвого значення у виборі їх застосування для вирішення справи та способу забезпечення позову немає, однак їх одночасне застосування не відповідає вимогам закону.

Так, у даній справі заявник заявив, зокрема, вимогу про заборону відповідачу 2 вчиняти будь-які дії щодо відчуження зазначеного нерухомого майна.

Тому, з врахуванням підстав та змісту позову, надавши оцінку відповідності виду забезпечення позову позовним вимогам, балансу інтересам сторін, суд першої інстанції дійшов дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для застосування частини заявлених заявником (позивачем) заходів забезпечення позову, а саме шляхом заборони відповідачу 2 вчиняти дії щодо продажу, передачі, дарування або інші дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача вищевказаного нерухомого майна та це є достатнім заходом для обмеження права відповідача 2 на розпорядження спірним нерухомим майном, в тому числі проведення будь яких реєстраційних дій щодо спірного нерухомого майна на іншу особу.

Щодо тверджень позивача про те, що суд попередньої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що право власності, так і будь-яке інше речове право на свердловину №12 не зареєстровано за жодною особою, то колегія суддів звертає увагу на таке.

Як було зазначено вище, позивач посилається на те, що право власності за відповідачем 3 на означену свердловину встановлено ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 08.11.2017 у справі № 5008/988/2011, і цей факт підтверджено судами апеляційної та касаційної інстанцій.

Апеляційний суд наголошує, що під час вирішення питання про забезпечення позову обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті та не вирішується ним під час розгляду клопотання про забезпечення позову (аналогічний висновок викладено у постановах Верховного Суду від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 10.11.2020 у справі № 910/1200/20).

Тобто при розгляді заяви про забезпечення позову, зокрема й стосовно вимоги про заборони відповідачу 3 вчиняти дії, які можуть призвести до зміни останнього набувача, щодо свердловини №12, суд не встановлює преюдиційність обставин, які мають значення для справи при розгляді її по суті заявлених вимог.

Поряд з тим, судове рішення є однією з підстав для внесення відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, однак з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що як право власності, так і будь-яке інше речове право на свердловину №12 не зареєстровано за жодною особою, в тому числі, й за відповідачем 3 ТОВ Вітар Л.

Статтею 141 ГПК України передбачено, що суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення). Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів в розмірі, визначеному судом. Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснене шляхом:

1) надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів;

2) вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Верховний Суд неодноразово зазначав, що оцінка обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову з урахуванням умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу, має здійснюватися господарським судом під час вирішення питання про вжиття заходів забезпечення позову, наслідком чого буде задоволення відповідної заяви або відмова у її задоволенні.

Таким чином, суд першочергово має з`ясувати відповідність заяви про забезпечення позову вимогам ст. 139 ГПК України для вирішення питання про її прийняття або відмову у прийнятті, невдаючись до оцінки обґрунтованості її доводів (підстав), оскільки право давати таку оцінку виникає у суду при розгляді заяви по суті (ст. 136, 140 ГПК України).

Метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору (аналогічний правовий висновок наведено у постанові Верховного Суду від 12.09.2022 у справі № 911/172/22).

Враховуючи обставини даної справи, зокрема те, що оскаржуваною ухвалою вжито заходи забезпечення позову, які тимчасово обмежують правомочності власника, то з метою забезпечення збалансованості інтересів учасників спірних правовідносин, колегія суддів погоджується з висновком суду щодо застосування в даному випадку заходу зустрічного забезпечення шляхом зобов`язання заявнику внести на депозитний рахунок суду грошові кошти в розмірі 10 000 грн, що є пропорційним застосованому судом заходу забезпечення позову та ймовірним негативним наслідкам для відповідача 2 чи інших осіб, чиї права або охоронювані законом інтереси можуть бути порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного, апеляційний господарський суд зазначає, що доводи апеляційних скарг не спростовують обґрунтованих висновків місцевого господарського суду про часткове задоволення заяви позивача про забезпечення позову у цій справі.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги:

Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).

На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що ухвала Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі № 907/766/23 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для її скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників не обґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції:

З урахуванням положень ст.129 ГПК України, апеляційний суд не вирішує питання щодо відшкодування витрат по сплаті судового збору за подання позивачем апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, оскільки не вирішує спір по суті. Такий (судовий збір) підлягає розподілу за наслідками вирішення спору Господарським судом Закарпатської області.

Керуючись ст. ст. 86, 129, 140, 236, 254, 255, 269, 270, 275, 277, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Фізичної особи-підприємця Рак Ганни Степанівни б/н від 04.04.2025 (вх. суду від 04.04.2025 №01-05/1000/25) та Фізичної особи підприємця Габор Наталії Миколаївни б/н від 01.04.2025 (вх. суду від 07.04.2025 №01-05/1027/25) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 19.03.2025 у справі № 907/766/23 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.

4. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець