РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2025Справа № 910/4953/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення 47 789,94 грн

Представники сторін: не викликалися

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Фізична особа-підприємець Чайка Вікторія Василівна (далі - Підприємиця) звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі - Залізниця) 47 789,94 грн безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог Підприємиця посилається на безпідставне утримання Залізницею як бенефіціаром за банківською гарантією №6291-24 від 11.11.2024 грошових коштів у сумі 47 789,94 грн, сплачених за вимогою останнього гарантом - Акціонерним товариством "Банк Альянс" (далі - АТ "Банк Альянс"), після виконання позивачкою умов Договору №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024, у зв`язку з чим грошові кошти у вказаній сумі набуті Відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню згідно статті 1212 ЦК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 28.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4953/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов не скористався, хоча про розгляд справи був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що Залізниця належним чином було повідомлене про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

10.07.2025 через систему "Електронний суд" Залізниця подала заяву про продовження процесуального строку для подання відповіді на відзив.

Відповідно до частин 1, 2 статті 251 ГПК України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідь на відзив подається в строк, встановлений судом. Суд має встановити такий строк подання відповіді на відзив, який дозволить позивачу підготувати свої міркування, аргументи та відповідні докази, іншим учасникам справи - отримати відповідь на відзив завчасно до початку розгляду справи по суті, а відповідачу - надати учасникам справи заперечення завчасно до початку розгляду справи по суті (частина 4 статті 166 ГПК України).

Оскільки відповідь на відзив подається позивачем, а Залізниця у даній справі визначена у якості відповідача, і клопотання не містить жодного обґрунтування поважності причин пропуску строку, тому вказане клопотання є необґрунтованим та не підлягає задоволенню.

Жодних інших заяв по суті справі, заяв чи клопотань сторонами не надано.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Приймаючи до уваги зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позові вимоги Підприємиці обґрунтованими.

22.11.2024 між Залізницею (за текстом договору - Замовник) та Підприємицею (за текстом договору - Виконавець) було укладено договір №ПР/Д-24714/НЮ, відповідно до пункту 1.1. якого Виконавець зобов`язується надати Замовникові Послуги з поточного ремонту легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT 1 одиниця, Код ДК 021:2015: 50112100-7, Послуги з поточного ремонту мікроавтобуса VOLKSWAGEN TRANSPORTER 2 одиниці, Код ДК 021:2015: 50112100-7, Послуги з поточного ремонту вантажно-пасажирського автомобіля ГАЗ-2705 1 одиниця, Код ДК 021:2015: 50114100-8 Код ДК 021:2015-50110000-9 "Послуги з ремонту і технічного обслуговування мототранспортних засобів і супутнього обладнання" (далі - послуги), які зазначені в Додатку №1 до договору, а Замовник - прийняти та оплатити такі послуги.

Згідно з пунктами 1.2., 1.3. Договору Об`єкт ремонту, місце дислокації об`єкту ремонту, перелік та обсяг послуг з ремонту: згідно Додатку №1 до договору. Кількість об`єктів ремонту: 4 одиниці.

Пунктом 3.1. Договору встановлено, що вартість послуг визначається відкритими торгами та зазначена у Протоколі погодження вартості послуг з ремонту (Додаток №2 до договору) та Калькуляції вартості послуг з ремонту (Додаток № 3 до договору).

Сума договору складає 955 798,80 (разом із ПДВ) (пункт 3.2. Договору).

За умовами пункту 5.1. Договору Виконавець надає Замовнику послуги з ремонту автомобільної техніки, які містять ремонт з заміною деталей на нові. Витрати на усі витратні матеріали несе Виконавець.

Відповідно до пункту 5.2. Договору строк надання послуг: протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення письмової рознарядки замовника, яка вважається дозволом на надання послуг та є підтвердженням готовності Замовника до отримання послуг, а у разі направлення письмової рознарядки Замовником після 20.12.2024 - надати послуги не пізніше 31.12.2024.

За положеннями пункту 5.6. Договору приймання наданих послуг, пов`язаних з виконанням цього Договору, здійснюється відповідно до рознарядок, керівниками структурних підрозділів регіональної філії або відповідальними особами, уповноваженими на це довіреностями та визначеними наказом керівників структурних підрозділів, що одержують послуги.

Пунктом 5.7. встановлено, що Акт здачі-приймання наданих послуг або видаткова накладна та інші первинні документи, що стосуються виконання цього Договору та приймання надання послуг, підписуються особами, що визначені у пункті 5.6. цього правочину.

У відповідності до пункту 5.8. Договору приймання наданих послуг здійснюється на території Замовника в присутності представників Виконавця шляхом підписання акту здачі-приймання наданих послуг.

Згідно з підпунктом 6.1.1. пункту 6.1. та підпункту 6.2.2. пункту 6.2. Договору Виконавець зобов`язаний забезпечити своєчасне та в повному обсязі надання послуг у відповідності до умов договору, а Замовник - прийняти надані Виконавцем послуги з ремонту автомобільної техніки з підписанням акту здачі-приймання наданих послуг.

Пунктом 13.1. Договору встановлено, що Виконавець до підписання Договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 5 % від вартості цього Договору, що становить 47 789,94 грн. Строк дії забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання Договору та обов`язково повинен перевищувати строк дії Договору не менше ніж на 3 (три) календарних місяці.

У разі порушення Виконавцем умов цього Договору, а саме невиконання та/або неналежного виконання ним своїх зобов`язань за цим Договором, у тому числі ненадання послуг у термін, встановлений п. 5.2 цього Договору, Замовник стягує забезпечення виконання Договору та/або має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це Виконавця (пункт 13.8. Договору).

На виконання умов розділу 13 Договору, позивачкою надано забезпечення виконання - банківську гарантію №6291-24 від 11.11.2024, видану АТ "Банк Альянс" (Гарант), за умовами якої останнє бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Бенефіціару (Залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") повну суму договірного забезпечення (гарантована сума), що складає 47 789,94 грн протягом п`яти робочих днів з моменту отримання від Бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги, в якій буде посилання що сума, яка вимагається, має бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням Принципалом (Підприємицею) зобов`язань, передбачених договором про закупівлю. Така оплата здійснюється без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, подавати будь-які інші документи, крім вимоги, або виконувати будь-які інші умови.

25.11.2024 Відповідачем було направлено Позивачці рознарядку №Д-05/1333 на надання послуг з поточного ремонту транспортних засобів:

- легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT VIN № НОМЕР_1 , ІНВ №948, розташований у місті Запоріжжя;

- мікроавтобус VOLKSWAGEN TRANSPORTER VIN № НОМЕР_2 , ІНВ №947, розташований у місті Запоріжжя;

- вантажно-пасажирський автомобіль ГАЗ-2705 VIN № НОМЕР_3 , ІНВ №925, розташований у місті Запоріжжя;

- мікроавтобус VOLKSWAGEN TRANSPORTER VIN № НОМЕР_4 , ІНВ №502, розташований у місті Кривий Ріг.

Позивачка виконала свої зобов`язання за Договором на суму 955 798,80 грн, а Відповідач прийняв таке виконання, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг:

№1212 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN PASSAT (НОМЕР_1) на суму 141 440,40 грн;

№1256 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN TRANSPORTER (НОМЕР_4) на суму 187 644,00 грн;

№1255 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN TRANSPORTER (НОМЕР_2) на суму 225 855,60 грн;

№1282 від 04.03.2025 - послуги з ремонту ГАЗ-2705 (НОМЕР_3) на суму 400858,80 грн.

Вищезазначені документи підписані уповноваженими представниками сторін та скраплені їх печатками без будь-яких претензій та або зауважень.

У зв`язку із несвоєчасним виконанням ремонтних робіт за Договором, 13.01.2025 Залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" направила АТ "Альянс Банк" вимогу №ДПридн-05/19 про сплату суми банківської гарантії у розмірі 47 789,94 грн.

28.01.2025 Підприємиця направила грошові кошти в сумі 47 789,94 грн на свій спеціальний рахунок погашення, який відкритий у Гаранта, що підтверджується платіжною інструкцією №1663 від 28.01.2025.

29.01.2025 АТ "Банк Альянс" списав грошові кошти в сумі 47 789,94 грн із спеціального рахунку Підприємиці та перерахував їх на рахунок Залізниці в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця", що підтверджується платіжною інструкцією №95279 від 29.01.2025.

Незважаючи на виконання Позивачкою умов Договору, Відповідач набув грошові кошти у розмірі банківської гарантії та не повернув їх у добровільному порядку, у зв`язку з чим Підприємиця звернулася з даним позовом до суду про стягнення із Залізниці 47789,94 грн безпідставно набутих коштів.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України, статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором підряду, за яким, відповідно до частин 1, 2 статті 837 ЦК України, одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Предметом даного договору є ремонт транспортних засобів Залізниці: - легкового автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT VIN № НОМЕР_1 , ІНВ №948, розташований у місті Запоріжжя;

- мікроавтобус VOLKSWAGEN TRANSPORTER VIN № НОМЕР_2 , ІНВ №947, розташований у місті Запоріжжя;

- вантажно-пасажирський автомобіль ГАЗ-2705 VIN № НОМЕР_3 , ІНВ №925, розташований у місті Запоріжжя;

- мікроавтобус VOLKSWAGEN TRANSPORTER VIN № НОМЕР_4 , ІНВ №502, розташований у місті Кривий Ріг, загальною вартістю 955 798,80 грн.

Отже, укладення Залізницею та Підприємицею договору підряду №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024 було спрямоване на своєчасний ремонт транспортних засобів та одночасного обов`язку відповідача по здійсненню оплати вартості таких робіт.

У той же час, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності (частина 1 статті 546 ЦК України).

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання (частина 2 статті 546 ЦК України).

У відповідності до частини 1 статті 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

За частиною 1 статті 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 560 ЦК України за гарантією банк, інша фінансова установа, страхова організація (гарант) гарантує перед кредитором (бенефіціаром) виконання боржником (принципалом) свого обов`язку.

Гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Відповідно до статті 562 ЦК України зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання (його припинення або недійсності), зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання.

Частинами першою, третьою статті 563 ЦК України унормовано, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму відповідно до умов гарантії.

У вимозі до гаранта або у доданих до неї документах кредитор повинен вказати, у чому полягає порушення боржником основного зобов`язання, забезпеченого гарантією.

Як передбачено частиною другою статті 564 ЦК України, гарант повинен розглянути вимогу кредитора разом з доданими до неї документами в установлений у гарантії строк, а у разі його відсутності - в розумний строк і встановити відповідність вимоги та доданих до неї документів умовам гарантії.

Відповідно до частин першої, третьої статті 565 ЦК України гарант має право відмовитися від задоволення вимоги кредитора, якщо вимога або додані до неї документи не відповідають умовам гарантії або якщо вони подані гарантові після закінчення строку дії гарантії. Якщо гарант після пред`явлення до нього вимоги кредитора дізнався про недійсність основного зобов`язання або про його припинення, він повинен негайно повідомити про це кредитора і боржника; повторна вимога кредитора, одержана гарантом після такого повідомлення, підлягає задоволенню.

Тлумачення наведених законодавчих положень таким чином, що гарант повинен перевірити, чи дійсно принципал порушив основне зобов`язання, і що він має платити виключно в разі, якщо бенефіціар довів гаранту порушення основного зобов`язання принципалом, тобто те, що основне зобов`язання не припинено виконанням, унеможливлює застосування імперативних законодавчих положень про те, що зобов`язання гаранта перед кредитором не залежить від основного зобов`язання, зокрема і тоді, коли в гарантії міститься посилання на основне зобов`язання, та про те, що повторна вимога кредитора, одержана гарантом після повідомлення кредитора про недійсність або припинення основного зобов`язання, підлягає задоволенню. Іншими словами, таке розуміння законодавства призводить до врахування одних законодавчих положень і до ігнорування інших.

Законодавчі положення про те, що гарант відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником; гарант зобов`язаний сплатити кредиторові грошову суму у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого гарантією, слід розуміти таким чином, що звернення бенефіціара до гаранта з вимогою про сплати грошової суми у випадку, коли принципал не порушив основного зобов`язання (наприклад, якщо воно припинене виконанням або з інших підстав, чи є недійсним) є правопорушенням. Водночас це правопорушення спрямоване проти принципала, а не проти гаранта, і воно не впливає на обов`язок гаранта по сплаті відповідної суми за гарантією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20.

Як було раніше встановлено судом, пунктом 13.1. Договору встановлено, що Виконавець до підписання Договору зобов`язаний надати забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії, у розмірі 5 % від вартості цього Договору, що становить 47 789,94 грн. Строк дії забезпечення виконання цього Договору у вигляді банківської гарантії повинен бути дійсним з дня укладання Договору та обов`язково повинен перевищувати строк дії Договору не менше ніж на 3 (три) календарних місяці.

На виконання умов розділу 13 Договору, позивачкою надано забезпечення виконання - банківську гарантію №6291-24 від 11.11.2024, видану АТ "Банк Альянс" (Гарант), за умовами якої останнє бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Бенефіціару (Залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") повну суму договірного забезпечення (гарантована сума), що складає 47 789,94 грн протягом п`яти робочих днів з моменту отримання від Бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги, в якій буде посилання що сума, яка вимагається, має бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням Принципалом (Підприємицею) зобов`язань, передбачених договором про закупівлю. Така оплата здійснюється без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, подавати будь-які інші документи, крім вимоги, або виконувати будь-які інші умови.

На виконання вищезазначених положень договору, позивачкою надано забезпечення виконання - банківську гарантію №6291-24 від 11.11.2024, видану АТ "Банк Альянс" (Гарант), за умовами якої останнє бере на себе безвідкличні та безумовні зобов`язання виплатити Бенефіціару (Залізниця в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця") повну суму договірного забезпечення (гарантована сума), що складає 47 789,94 грн протягом п`яти робочих днів з моменту отримання від Бенефіціара оригіналу належно оформленої письмової вимоги, в якій буде посилання що сума, яка вимагається, має бути сплачена у зв`язку з невиконанням/неналежним виконанням Принципалом (Підприємицею) зобов`язань, передбачених договором про закупівлю. Така оплата здійснюється без необхідності для Бенефіціара обґрунтувати свою вимогу, подавати будь-які інші документи, крім вимоги, або виконувати будь-які інші умови.

Отже, виконання зобов`язань Підприємицею за Договором було забезпечене банківською гарантією №6291-24 від 11.11.2024 у розмірі 47 789,94 грн.

При цьому, згідно з пунктом 13.8. Договору у разі порушення Виконавцем умов цього Договору, а саме невиконання та/або неналежного виконання ним своїх зобов`язань за цим Договором, у тому числі ненадання послуг у термін, встановлений п. 5.2 цього Договору, Замовник стягує забезпечення виконання Договору та/або має право в односторонньому порядку розірвати цей Договір, письмово повідомивши про це Виконавця.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 853 ЦК України замовник зобов`язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі. Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

За змістом пунктів 5.6., 5.7. та підпункту 6.2.2. пункту 6.2. Договору факт виконання ремонтних робіт підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг.

Судом встановлено, що Позивачка виконала свої зобов`язання за Договором на суму 955 798,80 грн, а Відповідач прийняв таке виконання, що підтверджується актом здачі-приймання наданих послуг:

№1212 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN PASSAT (НОМЕР_1) на суму 141 440,40 грн;

№1256 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN TRANSPORTER (НОМЕР_4) на суму 187 644,00 грн;

№1255 від 06.01.2025 - послуги з ремонту VOLKSWAGEN TRANSPORTER (НОМЕР_2) на суму 225 855,60 грн;

№1282 від 04.03.2025 - послуги з ремонту ГАЗ-2705 (НОМЕР_3) на суму 400858,80 грн.

Претензій та/або зауважень щодо обсягу та/або якості виконаних робіт Залізницею не пред`являлося.

Отже, Підприємицею було виконано умови договору підряду №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024 у повному обсязі.

Зі змісту вимоги Регіональної філії "Придніпровська залізниця" в особі Виробничого підрозділу "Служба роботи станцій" №ДПридн-05/19 від 13.01.2025 вбачається, що підставою для стягнення суми банківської гарантії було несвоєчасне виконання ремонтних робіт.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

У розумінні наведеної норми, яка надає визначення порушення зобов`язання, останнє може бути двох видів. По-перше, це невиконання зобов`язання, яке виникає якщо його сторони взагалі не виконують дій, що складають зміст зобов`язання (не передають річ, не виконують роботи, не надають послуги, не сплачують гроші тощо), або продовжують виконувати дії, від яких вони відповідно до зобов`язання мають утримуватися. По-друге, це неналежне виконання зобов`язання, тобто порушення умов, визначених змістом зобов`язання. У разі невідповідності виконання зобов`язання критеріям належності, можна говорити про неналежне виконання, а отже порушення зобов`язання.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 01.04.2019 у справі №910/2693/18.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Умовою виконання зобов`язання є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За частиною 1 статті 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Пунктом 5.2. Договору встановлено, що ремонт автомобілів проводиться протягом 10-ти календарних днів з дня відправлення письмової рознарядки замовника.

Судом встановлено, що 25.11.2024 Відповідачем було направлено Позивачці рознарядку №Д-05/1333 на надання послуг з поточного ремонту вищезазначених транспортних засобів.

Таким чином, ремонт вказаних автомобілів мав бути проведений не пізніше 05.12.2024.

Оскільки ремонт обумовлений Договором транспортних засобів було проведено 06.01.2025 та 04.03.2025, суд дійшов висновку про те, що Підприємицею було порушено умови Договору в частині строку виконання робіт.

Водночас суд зауважує, що договір підряду №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024 було укладено за результатами електронних торгів №ЦБД UA-2024-10-21-004714-а (рішення уповноваженої особи від 07.11.2024 №253) та згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 "Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування".

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначені Законом України "Про публічні закупівлі" (тут і надалі - Закон у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Таким чином, до правовідносин у даній справі підлягає застосуванню не лише Цивільний кодекс України та Господарський кодекс України, а і спеціальний закон - Закон України "Про публічні закупівлі", відповідно до частини 2 статті 27 якого замовник повертає забезпечення виконання договору про закупівлю після виконання учасником-переможцем процедури закупівлі/спрощеної закупівлі договору про закупівлю, а також за рішенням суду щодо повернення забезпечення договору у випадку визнання результатів процедури закупівлі/спрощеної закупівлі недійсними або договору про закупівлю нікчемним; у випадках, передбачених статтею 43 цього Закону; згідно з умовами, зазначеними в договорі про закупівлю, але не пізніше ніж протягом п`яти банківських днів з дня настання зазначених обставин.

Тобто вказана норма Закону, яка безпосередньо регулює відносини суб`єктів господарювання у процедурі публічних закупівель, чітко передбачає момент повернення замовником забезпечення договору - після його виконання учасником-переможцем, у той час як можливість неповернення замовником забезпечення виконання договору існує лише у разі невиконання учасником умов договору.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.09.2024 у cправі №910/12114/23.

За таких обставин суд дійшов до висновку, що підставою для утримання банківської гарантії є саме невиконання Договору, а не певне порушення строків його виконання. Водночас Відповідач не позбавлений права вжити передбачені законом та Договором заходи задля поновлення свого порушеного права внаслідок несвоєчасного виконання постачальником своїх договірних зобов`язань.

Призначенням інституту гарантії (§4 глави 49 ЦК України) є надання упевненості учасникам обороту в тому, що бенефіціар гарантовано і швидко одержить платіж, якщо надасть документи, передбачені гарантією (наприклад, товарно-транспортну накладну, акт приймання-передачі виконаних робіт тощо), причому навіть і в тому випадку, коли між принципалом і бенефіціаром існує спір щодо виконання зобов`язання. Запорукою тому має бути надійність банківської системи. Тим самим у разі виникнення спору щодо наявності чи відсутності боргу принципала останній та бенефіціар в частині стягнення боргу міняються місцями: не бенефіціар звертається до суду за стягненням боргу (бо він вже одержав від гаранта суму боргу, яку вважав наявною), а принципал позивається до суду про стягнення з бенефіціара суми, яку принципал вважає отриманою за його рахунок без достатньої правової підстави (глава 83 ЦК України (статті 1212-1215) з огляду на відсутність боргу принципала.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 17.05.2024 у справі №910/17772/20.

Згідно зі статтею 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

З наведених норм убачається, що особа, яка набула майно (кошти) без достатньої правової підстави (або підстава набуття цього майна (коштів) згодом відпала) зобов`язана повернути набуте майно (кошти) потерпілому.

Означене недоговірне зобов`язання виникає в особи безпосередньо з норми статті 1212 ЦК України на підставі факту набуття нею майна (коштів) без достатньої правової підстави або факту відпадіння підстави набуття цього майна (коштів) згодом. Це зобов`язання виникає в особи з моменту безпідставного отримання нею такого майна (коштів) або з моменту, коли підстава їх отримання відпала.

Оскільки Підприємицею було виконано умови договору підряду №ПР/Д-24714/НЮ від 22.11.2024 у повному обсязі, отримані Залізницею за банківською гарантією №6291-24 від 11.11.2024 грошові кошти позивачки у розмірі 47 789,94 грн, є безпідставно набутими, а тому підлягають поверненню останній.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Підприємиці підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України та з урахуванням положень частини 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір" покладається на відповідача.

Керуючись статтями 123, 129, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Акціонерного товариства "Українська залізниця" (03150, місто Київ, вулиця Єжи Ґедройця, будинок 5; ідентифікаційний код 40075815) на користь Фізичної особи-підприємця Чайки Вікторії Василівни ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_5 ) 47 789 (сорок сім тисяч сімсот вісімдесят дев`ять) грн 94 коп. безпідставно набутих коштів та 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 40 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ