УХВАЛА

м. Київ

07.07.2025Справа № 910/8184/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Павленка Є.В., розглянувши матеріали за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовіщенський-Зернопродукт" про стягнення 77 511,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2025 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" звернулося до Господарського суду міста Києва з вказаним позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовіщенський-Зернопродукт" 77 511,32 грн заборгованості за спожиту в червні 2022 року електричну енергію за договором про постачання електричної енергії споживачу від 27 листопада 2019 року № 0.

Частиною 3 статті 30 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено що спори, які виникають з приводу нерухомого майна, розглядаються господарським судом за місцезнаходженням майна або основної його частини.

Згідно з положеннями статті 181 Цивільного кодексу України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.

З позовних матеріалів вбачається, що вищезазначена спірна заборгованість виникла на підставі договору, який було укладено з метою забезпечення постачання електричної енергії до об`єктів нерухомого майна відповідача, які розташовані в межах населених пунктів Запорізької області.

Зокрема, згідно додатку № 1 до договору про постачання електричної енергії споживачу від 27 листопада 2019 року № 0 постачання електричної енергії здійснюється до об`єктів споживача за адресами: місто Кам`янка-Дніпровська Запорізької області; село Благовіщенка Кам`янсько-Дніпровського району Запорізької області.

З урахуванням наведеного, вимога про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію має пред`являтися за місцезнаходженням нерухомого майна, відповідно до правил виключної підсудності.

Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного цивільного суду від 10 квітня 2019 року в справі № 638/1998/17.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16 лютого 2021 року в справі № 911/2390/18 дійшла висновку про те, що за правилами чинного ГПК України виключна підсудність застосовується до тих спорів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано, а спір може стосуватися як правового режиму нерухомого майна, так і інших прав та обов`язків, що пов`язані з нерухомим майном.

Тому до вимог, предметом яких є стягнення заборгованості, що виникла внаслідок невиконання зобов`язань за договором, укладеним щодо користування нерухомим майном, поширюються норми частини 3 статті 30 ГПК України.

Вказана правова позиція у подібних правовідносинах також викладена в постанові Верховного Суду в складі Касаційного господарського суду від 9 вересня 2020 року в справі № 910/6644/18 та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 7 липня 2020 року в справі № 910/10647/18.

З матеріалів позову вбачається, що об`єкти відповідача, при користуванні якими виникла заборгованість зі сплати спожитої електричної енергії, знаходяться на території Запорізької області. Відтак, вирішення цього спору віднесено до територіальної юрисдикції Господарського суду Запорізької області.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 31 ГПК України суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.

Оскільки дана справа не підсудна Господарському суду міста Києва, остання підлягає передачі за встановленою територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 30, 31, 233, 234 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Черкасиенергозбут" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Благовіщенський-Зернопродукт" про стягнення 77 511,32 грн передати за територіальною підсудністю до Господарського суду Запорізької області (69001, місто Запоріжжя, вулиця Гетьманська, будинок 4).

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в порядку, передбаченому статтями 254-257 ГПК України.

Дата підписання: 7 липня 2025 року.

СуддяЄ.В. Павленко