ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"09" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1910/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Петренко Н.Д.
секретар судового засідання Кафланова А.С.
розглянувши заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я про ухвалення додаткового рішення /вх. № 2-1048/25 від 07.07.2025/ у справі № 916/1910/25
про стягнення 1 804,45 грн
за участі представників учасників справи:
від позивача: не з`явився, подав до суду заяву про розгляд клопотання про розподіл судових витрат без позивача та його представника від 07.07.2025;
від відповідача: не з`явився, повідомлений належним чином.
15.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я /позивач/ звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою /вх. № 1952/25/ до Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Діс /відповідач/ про стягнення заборгованості в розмірі 111 804,46 грн, з яких 110 000,01 грн - основного боргу, 1163,40 грн - інфляційних втрат, 641,05 гр. - трьох відсотків річних.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем зобов`язань за Договором купівлі-продажу №150125/1 від 15.01.2025, внаслідок чого утворилась заборгованість, яку відповідач в добровільному порядку не сплачує.
Позов пред`явлено на підставі ст. ст. 193, 396, 526 ЦК України.
Ухвалою суду від 19.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1910/25; постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження, в порядку ст. ст. 247-252 ГПК України без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.
Водночас, ТОВ Агрофірма Владівське подвір`я звернулось до Господарського суду Одеської області із вказаним позовом також 15.05.2025 року, але вже після повної сплати заборгованості відповідачем. З урахуванням того, що заборгованість відповідачем було сплачено як до звернення позивачем до суду із даним позовом, так і до відкриття провадження у справі №916/1910/25 судом, на переконання ТОВ Агро Діс провадження у даній справі підлягає закриттю через відсутність предмету спору, в порядку п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України.
1. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Діс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я кошти у розмірі 1 163,40 (одна тисяча сто шістдесят три 40 коп) грн. інфляційних та 641,05 (шістсот сорок одна гривня 05 коп) грн. 3% річних за прострочення грошового зобов`язання.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Агро Діс на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я сплачений судовий збір у розмірі 308,25 грн та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.
07.07.2025 на адресу суду надійшла заява позивача позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я про ухвалення додаткового рішення /вх. № 2-1048/25 від 07.07.2025/ у справі № 916/1910/25, в якій позивач просить стягнути з відповідача судові витрати, пов`язані з професійною правничою допомогою, отриману від адвоката Булгаров О.О у розмірі 10 000,00 гривень.
Ухвалою суду від 07.07.2025 прийнято до розгляду товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я про ухвалення додаткового рішення /вх. № 2-1048/25 від 07.07.2025/ у справі № 916/1910/25.
Відповідачем будь-яких заяв щодо розгляду справи до суду не подано.
Дослідивши матеріали справи в частині вимог позивача про розподіл судових витрат, господарський суд дійшов висновку, що заява відповідача підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
За приписами п. 12 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, є однією з засад господарського судочинства.
Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Частиною 3 ст. 123 ГПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно зі ст. 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Вказаною статтею передбачено, якими доказами заявник повинен підтверджувати розмір витрат на професійну правничу допомогу. У разі недотримання заявником вимог частини 4 вказаної статті щодо співмірності розміру заявлених до відшкодування витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт, суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката лише за клопотанням сторони. Суд враховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.
Вказана правова позиція викладена в постановах об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, від 22.11.2019 у справі №902/347/18, від 06.12.2019 у справі № 910/353/19.
У розумінні положень ч. 5 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт.
Разом з цим, об`єднана палата Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 зазначила, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в ч. 4 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України. У ч. 5 наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.
Тобто, "суд має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, за клопотанням іншої сторони" та "суд має право зменшити суму судових витрат, встановивши їх неспіврозмірність, незалежно від того, чи подавалося відповідачем відповідне клопотання" не є тотожними за своєю суттю, що фактично відповідає висновку, викладеному у вищевказаній постанові.
У постанові від 05.10.2021 в справі № 907/746/17 колегія суддів Верховного Суду акцентувала увагу на тому, що висновки судів про часткову відмову стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат на професійну правничу допомогу адвоката з підстав не пов`язаності, необґрунтованості та непропорційності до предмета спору не свідчить про порушення норм процесуального законодавства, навіть, якщо відсутнє клопотання учасника справи про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У такому разі, суди мають таке право відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України та висновків об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду про те, як саме повинна застосовуватися відповідна норма права.
Зокрема, відповідно до ч. 5 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.
При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
За правилами ч. 9 ст. 129 ГПК України, у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Судом встановлено, що у позовній заяві, вх.№907/25 від 10.03.2025, позивачем визначено попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складається із суми сплаченого судового збору та 10 000,00 грн витрат на правову допомогу.
З матеріалів справи вбачається, що 24.04.2025 між адвокатом Булгаровим О.О. та ТОВ Агрофірма Владівське подвір`я укладено Договір про надання правової (правничої) допомоги.
Згідно з п. 1.1. Договору предметом цього договору є надання Адвокатом правової допомоги у вигляді представлення (захисту) інтересів Клієнта у господарських судах з питання стягнення боргу з ТОВ «Агро Діс» за договором купівлі-продажу №150125/1 від 15.01.2025 у сумі 166 200,01 грн, а Клієнт зобов`язується сплатити гонорар за надану правову допомогу на умовах цього договору.
Відповідно до п. 3.1. Клієнт виплачує Адвокату гонорар на підставі Специфікацій до цього Договору, а також відшкодовує витрати, понесені Адвокатом у зв`язку з виконанням робіт за цим договором згідно підтверджуючих документів.
Відповідно до п. 1 Специфікації №1 від 29.04.2025 вартість надання правової допомоги за стягнення боргу з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агро Діс» за договором купівлі-продажу №150125/1 від 15.01.2025 становить фіксовану суму у розмірі 10 000,00 грн за весь період розгляду справи у суді першої інстанції.
Судом досліджено Акт приймання-передачі наданої правової (правничої) допомоги від 07.07.2025, згідно з яким Адвокат передав, а Клієнт прийняв надану правову (правничу) допомогу у справах №916/1719/25 та №916/1910/25 за заявами ТОВ «Агрофірма «Владівське подвір`я» до ТОВ «Агро Діс» про стягнення боргу за договором купівлі-продажу №150125/1 від 15.01.2025, які знаходились у провадженні суду першої інстанції (Господарський суд Одеської області) у розмірі 10 000,00 грн.
Враховуючи вищевказані докази, суд зазначає про доведеність позивачем факту надання йому правничої допомоги адвокатом.
У постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020 у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Верховний Суд неодноразово звертав увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Суд зазначає, що заявлений адвокатом до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн. не відповідає критеріям, що наведені у частині 4 статті 126 ГПК України, оскільки надані послуги охоплюються однією послугою зі здійснення підготовки позовної заяви (в межах якої і формується правова позиція сторони по суті спору).
Суд враховує, що дана справа є малозначною, містить незначний обсяг доказів, адвокатом не було вжито додаткових заходів щодо отримання доказів, було складено невелику кількість процесуальних документів.
Зважаючи на складність справи, надані послуги, принципи співмірності та розумності судових витрат, господарський вважає за належне стягнути з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.
Керуючись ст. ст. 129, 244, 254-255 Господарського процесуального кодексу України, суд
1. Заяву позивача товариства з обмеженою відповідальністю Агрофірма Владівське подвір`я про ухвалення додаткового рішення /вх. № 2-1048/25 від 07.07.2025/ у справі № 916/1910/25 задовольнити частково.
3. В іншій частині заяви про ухвалення додаткового рішення відмовити.
Додаткове рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.
Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Повне додаткове рішення складено 09.07.2025
Суддя Н.Д. Петренко