ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1367/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребної К.Ф. при секретарі судового засідання Олефіренко О.О. розглянувши справу №916/1367/25

за позовом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська область, Ізмаїльський район, село Саф`яни, вул. Грушевського, 85, )

до відповідача Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф (01104, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 1-А, офіс 12, )

про розірвання договору оренд землі, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 1 146 224,71грн. -

Представники сторін:

від позивача: Гуренко А. М. самопредставництво;

від відповідача: не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

Саф`янівська сільська рада Ізмаїльського району Одеської області звернулась до Господарського суду Одеської області з позовом до Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф про розірвання договору оренд землі, зобов`язання повернути земельну ділянку та стягнення 1 146 224,71грн.

Ухвалою від 09.04.2025р. судом, у порядку ст. 174 Господарського процесуального кодексу України, позовну заяву Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області було залишено без руху.

14.04.2024р. до господарського суду надійшла заява (вх. №11980/25) від Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 21.04.2025р. було відкрито провадження по справі №916/1367/25. Розгляд справи призначено за загального позовного провадження.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 09.06.2025р. підготовче провадження було закрито, розгляд справи призначено по суті в судовому засіданні.

Відповідач про місце, дату та час засідань повідомлявся судом за юридичною адресою, що підтверджується поштовими повідомленнями, копії яких містяться в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву до Господарського суду Одеської області від відповідача до суду не надходив.

Відповідно до ч.7 ст.120 ГПК України у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за можливості сповістити їх з допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Крім того, ухвали суду надсилались на електронну адресу відповідача ., що підтверджується Довідками про доставку електронного листа.

Також, про розгляд справи відповідач повідомлявся телефонограмою, яку прийняв директор Товариства Кондратьєв Тимур Олександрович.

Відповідно до ч.9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом після повернення з нарадчої кімнати, в порядку ст. 240 ГПК України, було проголошено вступну та резолютивну частину рішення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив наступне.

29.09.2023р. між Саф`янівською сільською радою (Орендодавець) та Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф (Орендар) було укладено договір оренди землі №220. Кадастровий номер :01:003:0063, за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Саф`янівської сільської ради № 4684-VIII від 28 вересня 2023 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :01:003:0063, розташовану за адресою: вул. Дунайська, б/н, с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8917 га, у тому числі 1,8917 га землі під будівлями та спорудами промислових підприємств.

Кадастровий номер земельної ділянки: :01:003:0063. Категорія земель: Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення. Код використання згідно з класифікатором видів цільового призначення земель (КВЦПЗ): 11.02 (п.2.2 договору).

Згідно п.2.3 договору, на земельній ділянці відсутні об`єкти нерухомого майна.

Пунктом 2.4 договору передбачено, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного станом на 01.01.2023 року, складає 4 889 154,76 грн. (чотири мільйони вісімсот вісімдесят дев`ять тисяч сто п`ятдесят чотири гривні 76 копійок) та підлягає щорічній індексації.

Відповідно до п.3.1 договору, Договір укладено строком на 49 (сорок дев`ять) років.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок UA0015676 ГУК, в Одеської області /с.Саф`яни, 18010600/, код ЕДРПОУ - 37607526 у розмірі 488915,48 грн. (чотириста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 48 копійок) за 1 (один) рік, що становить 10 (десять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2023 року та складає 40 742,96 грн. (сорок тисяч сімсот сорок дві гривні 96 копійок) за один місяць (п.4.1 договору).

Згідно п.4.2 договору, обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за затвердженими Кабінетом Міністрів У країни формами, що заповнюються під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.

Відповідно до п.4.3 договору, орендна плата вноситься у строки відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктом 4.4. передбачено, що річна орендна плата протягом дії договору без внесення до нього змін визначається із діючої нормативної, грошової оцінки, яка кумулятивно індексується станом на 1 січня поточного року на коефіцієнт індексації Кі. У разі набуття чинності нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки, яка є об`єктом цього договору, сторони вносять відповідні зміни до цього договору.

Згідно п.4.7 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: - у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків орендної плати, встановленої цим договором; - стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми до сплати, за кожний день прострочення.

Відповідно до п.8.1.1 договору, Орендодавець має право вимагати від Орендаря своєчасного та повного внесення орендної плати, а Орендар зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі вносити оренду плату (п.8.4.3 договору).

Пунктом 11.3 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Позивач вказує, що орендар - ТОВ «Агросаф» систематично не виконує свої зобов`язання щодо своєчасного внесення орендної плати за користування земельною ділянкою, чим порушує умови Договору.

Так, як зазначає позивач, 23.12.2024 до Саф`янівської сільської ради надійшов лист б/н, б/дати від ТОВ Агросаф щодо розірвання договору оренди земельної ділянки у зв`язку з тим, що підприємство не веде господарської діяльності на зазначеній земельній ділянці. На цей лист Саф`янівською сільською радою було надано відповідь за № 01/01-33/4123/176 від 15.01.2025 щодо неможливості розгляду питання розірвання договору оренди земельної ділянки за взаємною згодою сторін у зв`язку з наявною заборгованістю зі сплати орендної плати.

За посиланнями позивача, Головним управлінням ДПС в Одеській області листом від 28.02.2025 за № 4199/15- 32-04-09-05 було повідомлено Саф`янівську сільську раду, що ТОВ Агросаф щорічні податкові декларації зі сплати з землю не подавала, та з 09.06.2023 перебуває за основним місцем обліку в ГУ ДПС у м. Києві.

Позивач наголошує, що в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати, у останнього станом на 01.03.2025 року наявна заборгованість зі сплати орендної плати за землю за договором оренди № 220 в розмірі 687 722 грн за період з 29.09.2023 по 31.01.2025.

Крім того, в зв`язку з неналежним виконання відповідачем зобов`язань щодо внесення орендної плати, позивачем відповідно до умов договору та положень ст. 625 ГПК України нараховано відповідачу пеню в сумі 19 177,86грн., штраф в розмірі 407 429,60грн., 3% річних в сумі 25 945,02грн. та інфляційні витрати в сумі 5 950,23грн.

Отже посилаючи на вищенаведені обставини, позивач звернувся до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права та просить суд стягнути з відповідача заборгованість з орендної плати та нараховані штрафні санкції в загальному розмірі 1 146 224,71грн., розірвати договорі оренди землі №220 від 29.09.2023р. та зобов`язати останнього повернути земельну ділянку.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши наявні у справі докази у сукупності та давши їм відповідну правову оцінку, суд дійшов наступних висновків:

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.

Варто зауважити, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, у зв`язку з чим, суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підстав позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб.

При цьому, особа, яка звертається до суду з позовом, самостійно визначає у позовній заяві, яке її право чи охоронюваний законом інтерес порушено особою, до якої пред`явлено позов, та зазначає, які саме дії необхідно вчинити суду для відновлення порушеного права. В свою чергу, суд має перевірити доводи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, у тому числі щодо матеріально-правового інтересу у спірних відносинах, і у разі встановлення порушеного права з`ясувати, чи буде воно відновлено у заявлений спосіб.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) від 04.11.1950р. передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Частиною 3 статті 53 ГПК України передбачено, що у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Предметом заявлених Саф`янівською сільською радою позовних вимог є вимоги, зокрема, про стягнення з Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф заборгованості за орендною платою за період з 29.09.2023 по 31.01.2025 у розмірі 687 722 грн.

Приписами ч. ч. 1, 2 ст. 93 Земельного кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ст. ст. 1, 3 Закону України Про оренду землі від 06.10.1998 №161-XIV (з наступними змінами та доповненнями) оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Об`єктами оренди є земельні ділянки, що перебувають у власності громадян, юридичних осіб, комунальній або державній власності.

Відповідно до ст. 13 Закону України Про оренду землі договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Як встановлено судом, 29.09.2023р. між Саф`янівською сільською радою (Орендодавець) та Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф (Орендар) було укладено договір оренди землі №220. Кадастровий номер :01:003:0063, за умовами якого Орендодавець на підставі рішення Саф`янівської сільської ради № 4684-VIII від 28 вересня 2023 року надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку із земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення комунальної власності для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, кадастровий номер :01:003:0063, розташовану за адресою: вул. Дунайська, б/н, с. Матроска Ізмаїльського району Одеської області (п.1.1 договору).

Відповідно до п.2.1 договору, в оренду передається земельна ділянка загальною площею 1,8917 га, у тому числі 1,8917 га землі під будівлями та спорудами промислових підприємств.

Відповідно до положень ст. 21 Закону України Про оренду землі орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України).

Частиною 1 ст. 96 Земельного кодексу України встановлено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України Про оцінку земель № 1378-IV від 11.12.2003 нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться, зокрема, у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Орендна плата вноситься Орендарем у грошовій формі на рахунок UA0015676 ГУК, в Одеської області /с.Саф`яни, 18010600/, код ЕДРПОУ - 37607526 у розмірі 488915,48 грн. (чотириста вісімдесят вісім тисяч дев`ятсот п`ятнадцять гривень 48 копійок) за 1 (один) рік, що становить 10 (десять) % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки станом на 01.01.2023 року та складає 40 742,96 грн. (сорок тисяч сімсот сорок дві гривні 96 копійок) за один місяць (п.4.1 договору).

Відповідно до п.4.3 договору, орендна плата вноситься у строки відповідно до Податкового кодексу України.

Пунктами 286.2., 286.3. Податкового кодексу України встановлено, що платники плати за землю (крім фізичних осіб) самостійно обчислюють суму плати за землю щороку станом на 1 січня і не пізніше 20 лютого поточного року подають до відповідного контролюючого органу за місцезнаходженням земельної ділянки податкову декларацію на поточний рік за формою, встановленою у порядку, передбаченому статтею 46 цього Кодексу, з розбивкою річної суми рівними частками за місяцями. При поданні першої декларації (фактичного початку діяльності як платника плати за землю) разом з нею подається витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки, а надалі такий витяг подається у разі затвердження нової нормативної грошової оцінки землі. Платник плати за землю має право подавати щомісяця звітну податкову декларацію, що звільняє його від обов`язку подання податкової декларації не пізніше 20 лютого поточного року, протягом 20 календарних днів місяця, що настає за звітним.

Відповідно до пункту 287.3. Податкового кодексу України податкове зобов`язання щодо плати за землю, визначене у податковій декларації на поточний рік, сплачується рівними частками власниками та землекористувачами земельних ділянок за місцезнаходженням земельної ділянки за податковий період, який дорівнює календарному місяцю, щомісяця протягом 30 календарних днів, що настають за останнім календарним днем податкового (звітного) місяця

Статтею 289 Податкового кодексу України встановлено, що для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок з урахуванням коефіцієнта індексації, визначеного відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 22 Закону України Про оренду землі орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати. Розрахунки щодо орендної плати за земельні ділянки, що перебувають у державній і комунальній власності, здійснюються виключно у грошовій формі.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про оренду землі» орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату відноситься до істотних умов договору оренди землі.

В ч.1ст. 193 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За приписами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст.ст.525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Судом встановлено, що відповідач в порушення своїх зобов`язання за договором оренди землі не сплачував орендну плату за спірною земельною ділянкою загальною площею 1,8917 га належним чином та в повному обсязі в наслідок чого у останнього утворилась заборгованість в загальному розмірі 687 722грн. При цьому відповідачем встановлені судом обставини не спростовані.

Враховуючи викладене, господарський суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованість з орендної плати в сумі 687 722грн. є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

Також позивач просить суд стягнути з відповідача 19 177,86грн. пені та 407 429,60грн. штрафу.

За порушення у сфері господарювання учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених ГК України, іншими законами та договором (частина друга статті 193, частина перша статті 216 та частина перша статті 218 ГК України).

Одним із видів господарських санкцій згідно з частиною другою статті 217 ГК України є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню (частина перша статті 230 ГК України).

Розмір штрафних санкцій відповідно до частини четвертої статті 231 ГК України встановлюється законом, а в разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в передбаченому договором розмірі. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або в певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Такий вид забезпечення виконання зобов`язання як пеня та її розмір встановлено частиною третьою статті 549 ЦК України, частиною шостою статті 231 ГК України, статтями 1, 3 Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" та частиною шостою статті 232 ГК України.

Право встановити в договорі розмір та порядок нарахування штрафу надано сторонам частиною четвертою статті 231 ГК України.

Можливість одночасного стягнення пені та штрафу за порушення окремих видів господарських зобов`язань передбачено частиною другою статті 231 ГК України.

Отже, чинне законодавство не встановлює для учасників господарських відносин обмежень передбачати в договорі одночасне стягнення пені та штрафу, що узгоджується із свободою договору, встановленою статтею 627 ЦК України, коли сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Одночасне стягнення з учасника господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання за договором, штрафу та пені не суперечить статті 61 Конституції України, оскільки згідно зі статтею 549 ЦК України пеня та штраф є формами неустойки, а відповідно до статті 230 ГК України - видами штрафних санкцій, тобто не є окремими та самостійними видами юридичної відповідальності. У межах одного виду відповідальності може застосовуватися різний набір санкцій.

Згідно п.4.7 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором: - у 10-денний строк сплачується штраф у розмірі 100 відсотків орендної плати, встановленої цим договором; - стягується пеня у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла за період, за який нарахована пеня, від суми до сплати, за кожний день прострочення.

Розглянувши здійснений позивачем розрахунок штрафу, господарський суд відзначає його правильність та обґрунтованість, у зв`язку з чим позовні вимоги Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області в частині стягнення з відповідача штрафу в розмірі 407 429,60грн. за порушення грошових зобов`язань за договором оренди землю №220 від 29.09.2023р. підлягають задоволенню.

Поряд з цим, суд зазначає, що при перевірці наданого позивачем розрахунку пені судом встановлено наявність в ньому арифметичної помилки, оскільки при додаванні усіх сум розмір пені становить 20 077,86грн., тоді як позивачем вказано 19 177,86грн., та оскільки суд не може вийти за межи заявлених позивних вимог задоволенню підлягає саме розмір пені визначений позивачем в позовній заяві.

Щодо нарахування інфляційних втрат в сумі 5 950,23грн. та 3% річних в розмірі 25 945,02грн. суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Розглянувши наданий позивачем розрахунок інфляційних витрат суд доходить висновку, що вказаний розрахунок було здійснено позивачем обґрунтовано, з урахуванням приписів чинного законодавства, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф інфляційних втрат в сумі 5 950,23грн. та 3% річних в розмірі 25 945,02грн.

Враховуючи те, що відповідачем систематично порушуються умови договору оренди щодо сплати орендної плати, це є підставою для розірвання такого договору.

Згідно з ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, у разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Підстави для зміни або розірвання договору передбачені статтею 651 ЦК України і за загальним правилом, викладеним у частині першій цієї статті, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Про зміну або розірвання договору в порядку частини першої статті 651 ЦК України сторони вправі домовитися в будь-який час на свій розсуд (крім випадків, обумовлених законодавчо).

Разом з тим, законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Так, за частиною другою статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Тож іншими підставами для зміни або розірвання договору в судовому порядку, крім істотного його порушення, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України є випадки, встановлені законом або договором, і саме настання таких випадків зумовлює право сторони договору ініціювати в судовому порядку питання зміни чи припинення відповідних договірних правовідносин (постанова Великої Палати Верховного Суду від 08.09.2020 у справі №920/418/19).

Згідно з п. 1 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема, розірвання договору.

Пунктом 11.3 договору передбачено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

Оскільки відповідач не виконує обов`язок зі сплати орендної плати і таке порушення є істотним, оскільки основною метою укладання договору оренди було отримувати кошти за передану в оренду земельну ділянку, тому це є достатньою підставою вимагати дострокового розірвання договору оренди в судовому порядку відповідно до ст. 651 ЦК України, а тому дана вимога підлягає судом задоволенню.

Як передбачено ст. 34 ЗУ "Про оренду землі", у разі розірвання договору оренди землі орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором.

Вимога про зобов`язання повернути земельну ділянку є похідною від вимоги про розірвання договору, оскільки відповідно до положень закону, у разі розірвання договору оренди земельної ділянки відповідач зобов`язаний негайно повернути орендодавцеві земельну ділянку.

Отже, позовна вимога Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області про повернення земельної ділянки є також обґрунтованою, з огляду на що підлягає задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області є обґрунтованими, підтверджені належними доказами, наявними в матеріалах справи, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська область, Ізмаїльський район, село Саф`яни, вул. Грушевського, 85, ) до Товариства з обмеженню відповідальністю Агросаф (01104, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 1-А, офіс 12, ) - задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Агросаф» (01104, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 1А, офіс 12, ) на користь Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська область, Ізмаїльський район, село Саф`яни, вул. Грушевського, 85, ) заборгованість зі орендної плати в сумі 687 722 (шістсот вісімдесят сім тисяч сімсот двадцять дві) грн, штраф в розмірі 407 429 (чотириста сім тисяч чотириста двадцять дев`ять )грн. 60коп., пеню в сумі 19177 (дев`ятнадцять тисяч сто сімдесят сім )грн. 86 коп., 3 % річних в розмірі 25 945 (двадцять п`ять тисяч дев`ятсот сорок п`ять) грн. 02коп., інфляційних втрат в сумі 5 950 (п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят )грн. 23 коп. та судовий збір в сумі 18 599 (вісімнадцять тисяч п`ятсот дев`яносто дев`ять)грн. 50коп.

3. Розірвати Договір оренди землі №220 від 29.09.2023 року, укладений між Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська область, Ізмаїльський район, село Саф`яни, вул. Грушевського, 85, ) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агросаф» (01104, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 1А, офіс 12, )

4. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Агросаф» (01104, м. Київ, вул. Бойчука Михайла, буд. 1А, офіс 12, ) повернути Саф`янівській сільській раді Ізмаїльського району Одеської області (68670, Одеська область, Ізмаїльський район, село Саф`яни, вул. Грушевського, 85, ) земельну ділянку з кадастровим номером :01:003:0063 площею 1,8917 га.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 10 липня 2025 р.

Суддя К.Ф. Погребна