ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у видачі судового наказу

07.07.2025м. Дніпро№ 904/3577/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Іванова Т.В., розглянувши

заяву Управління культури та молоді Мелітопольської міської ради Запорізької області (69107, Запорізька область, місто Запоріжжя, проспект Соборний, будинок 164; ідентифікаційний код 02228256)

до боржника Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (49600, Дніпропетровська область, місто Дніпро, вулиця Мандриківська, будинок 47, кімната 206/2; ідентифікаційний код 39821153)

про видачу судового наказу про стягнення 39 950,00 грн за договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року

ВСТАНОВИЛА:

До Господарського суду Дніпропетровської області 03.07.2025 за допомогою системи "Електронний суд" надійшла заява Управління культури та молоді Мелітопольської міської ради Запорізької області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" 39 950,00 грн за договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року.

Подана заява обґрунтована порушенням боржником зобов`язань за договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року щодо передачі у власність заявника товару (паливно-мастильних матеріалів) на суму 39 950,00 грн.

Судом перевірено зазначене в заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. За результатами такої перевірки встановлено, що заява про видачу судового наказу підсудна Господарському суду Дніпропетровської області.

Водночас суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу з огляду на таке.

Частиною другою статті 12 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.

Наявність спору про право вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб`єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення суб`єктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги (пункт 9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження").

Отже, Господарський процесуальний кодекс України передбачає можливість задоволення заяви про видачу судового наказу лише за умови безспірності вимог. Відповідно заявник, крім іншого, має додати документи, що вказують на правильність та безспірність грошових сум.

Згідно з пунктами 1, 8 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо заяву подано з порушеннями вимог статті 150 цього Кодексу; із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відповідно до частини другої статті 150 Господарського процесуального кодексу України у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено, зокрема: вимоги заявника і обставини, на яких вони ґрунтуються (пункт 4); перелік доказів, якими заявник обґрунтовує обставини, на яких ґрунтуються його вимоги (пункт 5).

За змістом заяви Управління культури та молоді Мелітопольської міської ради Запорізької області про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" 39 950,00 грн за договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року (далі договір, а.с. 3-4) боржник зобов`язався передати (поставити) у власність заявника товари, а покупець (заявник) зобов`язався прийняти та оплатити товар згідно накладних.

Згідно із пунктами 4.1.-4.3. договору поставки господарським судом встановлено наступний порядок оплати товару за договором.

Оплата товару здійснюється покупцем в національній валюті України в безготівковій формі, шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника. Ціна одного літру товару вказується у рахунку-фактурі та дійсна протягом дня його виписки. Датою оплати вважається дата та час зарахування коштів на рахунок постачальника.

Оплата товару здійснюється покупцем шляхом перерахування коштів на вказані в рахунку-фактурі реквізити постачальника.

Постачальник звільняється від своїх обов`язків стосовно партії товару, оплата якої здійснена на інші реквізити.

При ненадходженні оплати у термін, вказаний в пункті 4.1 договору, постачальник здійснює поставку товару за цінами, які діють в день зарахування коштів за товар на розрахунковий рахунок постачальника з наступним переоформленням відповідного рахунку-фактури та накладних на товар на оплату. У разі відмови покупця отримати товар за новими цінами, постачальник повертає отримані кошти на розрахунковий рахунок покупця, а Договір з такої дати вважається розірваним.

Відповідно до пунктів 5.1.-5.4. договору поставки, господарським судом встановлено наступний порядок поставки за договором.

Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки).

Місце поставки (передачі) товарів:

- передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки;

- скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці.

Умови постачання товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за договором, у разі неотримання покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

У разі поставки товару два та більше разів на місець, постачальник складає зведену податкову накладну (підстава п.201.4 НКУ України).

Заявником вказано, що останнім не використано 850 літрів бензину А-95 вартістю 39 950 грн.

Проте, стверджуючи про зазначене, заявник не надав жодних доказів на підтвердження того, що ним не було використано 850 літрів бензину А-95, що дані паливні талони на 850 літрів є невикористаними (нереалізованими заявником), а також, що всі АЗС боржника дійсно не функціонують й отримання палива 850 літрів пального у вигляді бензину А-95 вартістю 39 950,00 грн є неможливим. Заявником не було долучено належним чином засвідчених копій скрет-карток, що підтверджували факт нереалізації 850 літрів бензину А-95. Не доведений і сам факт звернення на АЗС довірених осіб замовника з метою заправки автотранспортних засобів заявника відповідно до умов договору.

Згідно із пунктом 10.1. договору, цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони).

Відповідно до пункту 10.2. договору, даний договір діє до 31 грудня 2023 року.

Цей договір може бути розірваний достроково за ініціативою однієї із сторін за умови письмового повідомлення іншої сторони за відсутності заборгованості. Договір вважається розірваним з моменту отримання письмового повідомлення. У випадку отримання письмового повідомлення про розірвання договору укладання додаткової угоди про розірвання не потребується (пункт 10.3. договору)

Докази припинення дії договору відсутні.

Згідно зі статтею 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Отже, суд позбавлений можливості перевірити обставини, вказані в заяві про видачу судового наказу, встановити строк поставки товару, кількість поставленого та непоставленого товару.

Крім того, укладеним між сторонами договором передбачено:

пункт 5.3. Умови постачання Товару - самовивезення. Покупець зобов`язується отримати Товар на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

пункт 5.4. Постачальник не несе відповідальності та звільняється від зобов`язань за Договором, у разі неотримання Покупцем товару на АЗС до закінчення терміну дії довірчого документу, який зазначений на довірчому документі.

Отже, суд позбавлений можливості перевірити чи не допустився покупець прострочення терміну дії довірчого документу, у зв`язку із чим не зміг в подальшому реалізувати його та отримати товар за таким простроченим довірчим документом.

Суд зазначає, що невиконання постачальником своїх безпосередніх обов`язків з поставки товару за умов його оплати не трансформує автоматично ці зобов`язання у грошові.

При цьому заявник звернувся до боржника з листом №01-66/48 від 03.06.2025 щодо повернення коштів за укладеним договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Наданими до заяви про видачу судового наказу доказами не підтверджується настання/відсутність строку виконання боржником зобов`язання щодо передачі замовнику паливно-мастильних матеріалів на суму 39 950,00 грн, у зв`язку з чим суд не може прийняти рішення по видачі судового наказу, спираючись лише на факт невиконання боржником вимоги заявника про повернення коштів.

Отже, до заяви про видачу судового наказу не додано всіх доказів, що підтверджують обставини, якими обґрунтовано заявлені вимоги, а з наданих доказів не вбачається виникнення й порушення права, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу.

Відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 21 8, 9 частини першої статті 152 Господарського процесуального кодексу України, не є перешкодою для повторного звернення з такою самою заявою після усунення недоліків (частина 1 статті 153 Господарського процесуального кодексу України).

У разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви (частина 2 статті 151 Господарського процесуального кодексу України).

Керуючись статтями 150, 152-154, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити Управлінню культури та молоді Мелітопольської міської ради Запорізької області у видачі судового наказу за вимогою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" про стягнення 39 950,00 грн за договором поставки №СК25/216 від 10 квітня 2023 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання 07.07.2025 та може бути оскаржена до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повну ухвалу складено 07.07.2025.

Суддя Т.В. Іванова