ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Справа№ 910/408/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Яценко О.В.

суддів: Гончарова С.А.

Тищенко О.В.

за участю секретаря судового засідання: Антонюк А.С.

за участю представників учасників справи відповідно до протоколу судового засідання від 08.07.2025

розглянувши у відкритому судовому засіданні

матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс»

на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 (повний текст складено і підписано 03.04.2025)

у справі № 910/408/25 (суддя Блажівська О.Є.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс»

до Дочірнього підприємства «Електролюкс ЛЛС»

про стягнення 383 883,03 грн.

ВСТАНОВИВ:

Позов заявлено про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 286 607,37 грн., 3 % річних в сумі 21 015,15 грн. та інфляційних втрат в сумі 76 260,51 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що:

- 05.10.2011 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Менпауер Україна» та Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» було укладено контракт № UKRВ02/99900117 від 05.10.2011 (далі Контракт), за умовами якого відповідачу було надано послуги, частина з яких на суму 286 607,37 грн. відповідачем оплачена не була;

- 09.04.2024 між ТОВ «Менпауер Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» було укладено договір відступлення прав (вимог) (далі Договір), згідно з підпункту «а» п. 2.1. розділу 2 якого з дати відступлення (09.04.2024) ТОВ «Менпауер Україна» поступається ТОВ «Соло Плюс» своїм правом вимагати від ДП «Електролюкс ЛЛС» оплати за надані ДП «Електролюкс ЛЛС» за Контрактом, але не оплачені послуги (станом на дату відступлення у сумі 286 607,37 грн.);

- з огляду на укладення Договору, з 22.08.2022 позивач набув прав кредитора за Контрактом та, відповідно, має право на стягнення як суми основного боргу, так і нарахованих за порушення виконання зобов`язання по його сплаті 3 % річних та інфляційних втрат.

В суді першої інстанції відповідач правом на подання відзиву не скористався.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.03.2025 у справі № 910/408/25 у задоволенні позову відмовлено повністю.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, встановивши, що наявними у матеріалах справи доказами підтверджується, що заборгованість відповідача перед Дочірнім підприємством «Електролюкс ЛЛС» за Контракт становить 286 607,37 грн., виходив з того, що:

- з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що єдиним засновником (учасником) ТОВ «Менпауер Україна» є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Росії;

- згідно з підп. 1 п. 1 постанови Кабінету Міністрів України № 187 «Про забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави Україна у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації» (далі Постанова № 187) для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, установлено мораторій (заборону) на виконання, у тому числі в примусовому порядку грошових та інших зобов`язань кредиторами (стягувачами), за якими є Російська Федерація або такі особи (особи, пов`язані з державою-агресором), зокрема: громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації; юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

- дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб - кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2022, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 925/1248/21;

- за змістом положень ч. 1 ст. 514 ЦК України та ст. 518 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора;

- оскільки відповідач, відповідно до Закону України «Про санкції» та Постанови № 187, не має права виконувати зобов`язання за Контрактом перед кредитором, єдиним засновником (учасником) якого є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, то в силу положень ст. 514, 518 ЦК України, мораторій поширюється на виконання зобов`язань і перед тим кредитором, якому такі права були б відступлені.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва повністю та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

У апеляційній скарзі апелянт зазначив про те, що при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції визнав встановленими недоведені обставини, що мають значення для справи, та неправильно застосував норми матеріального права.

У обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт послався на те, що:

- договір відступлення прав (вимог) від 09.04.2024, за умовами якого ТОВ «Менпауер Україна» безоплатно поступилося позивачу своїми правами за Контрактом, є дійсним і на позивача, як на нового кредитора, не поширюється дія мораторію, встановленого Постановою № 187;

- Постанова № 187 містить чіткий перелік випадків, за яких особи підпадають під дію встановленого нею мораторію (заборони), проте позивач не підпадає під жоден з цих випадків;

- суд першої інстанції фактично ототожнив правові статуси ТОВ «Менпауер Україна» та позивача, дійшовши висновку, що оскільки ДП «Електролюкс ЛЛС», відповідно до Закону України «Про санкції» та Постанови № 187, не має права виконувати зобов`язання за Контрактом перед кредитором, єдиним засновником (учасником) якого є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, то мораторій поширюється на виконання зобов`язань і перед тим кредитором, якому такі права були б відступлені;

- чинне законодавство ані на рівні законів, ані на рівні підзаконних нормативно-правових актів не містить жодної заборони на відступлення права вимоги на кшталт того, яке має місце в даній справі. І, не зважаючи на те, що Постанова № 187 після прийняття зазнала змін уже шість разів, до неї не було внесено заборони на укладення відповідних договорів цесії.

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 справу № 910/408/25 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Хрипун О.О., судді: Яценко О.В., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/408/25; справу призначено до розгляду на 28.05.2025 о 14 год. 45 хв.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 № 09.1-08/1350/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/408/25 у зв`язку з перебуванням судді Яценко О.В. у період з 23.05.2025 по 06.06.2025 та з 09.06.2025 по 13.06.2025 у відпустці.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 справа № 910/408/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Хрипун О.О., судді: Михальська Ю.Б., Іоннікова І.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 прийнято справу № 910/408/25 до провадження колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя Хрипун О.О., судді: Іоннікова І.А., Михальська Ю.Б.; справу призначено до розгляду на 18.06.2025 о 14 год. 15 хв.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.06.2025 заяву про самовідвід головуючого судді Хрипуна О.О. від розгляду справи № 910/408/25 задоволено; матеріали справи № 910/408/25 передано для здійснення повторного автоматизованого розподілу та визначення іншого складу суддів відповідно до ст.32 Господарського процесуального кодексу України.

Розпорядженням керівника апарату Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 № 09.1-07/308/25 призначено повторний автоматизований розподіл справи № 910/408/25.

Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 24.06.2025 справа № 910/408/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Тищенко О.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 26.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» прийнято до свого провадження визначеною колегією суддів (головуючий суддя (суддя-доповідач) Яценко О.В., судді Гончаров С.А., Тищенко О.В.) на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/408/25, учасників справи повідомлено, що розгляд апеляційної скарги відбудеться 08.07.2025 об 11:00 год.

Станом на 08.07.2025 до Північного апеляційного господарського суду інших відзивів на апеляційну скаргу та інших клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідач представників в судове засідання не направив.

Враховуючи належне повідомлення всіх учасників про час і місце судового розгляду апеляційної скарги, а також те, що явка представників учасників в судове засідання не визнана обов`язковою, колегія суддів дійшла висновку про розгляд апеляційної скарги у відсутність представників відповідача, за наявними матеріалами апеляційного провадження.

Під час розгляду справи представник позивача апеляційну скаргу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.

05.10.2011 Товариство з обмеженою відповідальністю «Менпауер Україна» та Дочірнє підприємство «Електролюкс ЛЛС» (далі відповідач/замовник/боржник/клієнт) уклали Контракт, в п. 1.1 якого погодили, що ТОВ «Менпауер Україна» зобов`язується надати клієнту послуги щодо забезпечення персоналу. Клієнт зобов`язується сплачувати за них передбачену ціну.

Згідно пункту 5.1. Контракту № - Контракт вступає в силу з дня його підписання та діє протягом року. У випадку якщо одна або обидві сторони бажають розірвати контракт по закінченню його строку, такий намір повинен бути оформлений в письмовому вигляді не пізніше, ніж за 2 місяці до закінчення строку контракту. якщо жодна зі сторін не заявила про розірвання контракту, він пролонгується на кожний наступний календарний рік.

За умовами укладеного Контракту вид робіт, місце, час і строк виконання робіт, використання необхідного обладнання та матеріалів, а також вартість та вид наданих послуг визначається Додатками та Доповненнями до Додатків (п.п. 1.1, 2.1 Контракту).

Порядок оплати за надані послуги визначено пунктами 2.3-2.5 Контракту.

Так, зокрема, ТОВ «Менпауер Україна» виставляє рахунки на сплату відповідачу в кінці кожного етапу відповідно до актів при йому-здачі робіт, підписаними сторонами.

Рахунки сплачуються відповідачем протягом семи банківських днів після виставлення рахунку від ТОВ «Менпауер Україна» на основі Додатків або Доповнень до Контракту. У випадку затримки платежу ТОВ «Менпауер Україна» може нарахувати відповідачу штраф у розмірі 0,05% від суми сплати за кожний день прострочки, що не звільняє Відповідача від сплати затриманої суми.

За змістом п. 2.5 Контракту оплата за надані ТОВ «Менпауер Україна» послуги здійснюється шляхом банківського переказу в українських гривнях.

Згідно з пунктом 2.6 Контракту у випадку будь-якої незгоди щодо будь-якого рахунку на виконання Контракту відповідач має право подати претензію на адресу ТОВ «Менпауер Україна» протягом трьох днів після дати такого рахунку.

Відповідно до положень підпункту 3.2.1 відповідач зобов`язується прийняти та сплатити послуги, надані ТОВ «Менпауер Україна» згідно з умовами Контракту.

Долученими до позову додатками до Контракту сторони контракту погодили, що окрім надання послуг щодо забезпечення персоналу, ТОВ «Менпауер Україна» також надає клінінгові послуги. Також в додатках до Контракту, сторони погоджували вартість та терміни виконання тих, чи інших послуг.

06.05.2020 між ТОВ «Менпауер Україна» та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 про впровадження електронного документообігу.

На виконання умов укладеного Контракту в період, починаючи з 01.03.2022 по 31.05.2022, ТОВ «Менпауер Україна» надало відповідачу ряд послуг, зокрема:

1) клінінгові послуги за квітень-травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2022 №UKRBO02/2 за клінінгові послуги за квітень 2022 року на загальну суму 27 114,78 грн., Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO 02/2/1 за клінінгові послуги за травень 2022 року на загальну суму 27 114,78 грн. (з ПДВ).

2) клінінгові послуги за травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/6 за надані клінінгові послуги за травень 2022 року на загальну суму 30 330,98 грн.

3) послуги із забезпечення персоналом «Спеціаліст з реєстрації», що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.03.2022 № UKRBO02/1 на загальну суму 5 086,18 грн. (з ПДВ).

4) послуги із забезпечення персоналом «Оператор контакт-центру» за квітень-травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2022 № UKRBO02/3 за надані послуги із забезпечення персоналом «Оператор контакт-центру» за квітень 2022 року на загальну суму 166 727,93 грн. (з ПДВ), Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/3/1 за надані послуги із забезпечення персоналом «Оператор контакт-центру» за травень 2022 року на загальну суму 91 986,05 грн. (з ПДВ)

5) послуги із забезпечення персоналом «Спеціаліст з реєстрації» за квітень-травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2022 №UKRBO02/4 за надані послуги із забезпечення персоналом «Спеціаліст з реєстрації» за квітень 2022 року на загальну суму 43 480,80 грн. (з ПДВ), Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 21.05.2022 №UKRBO02/4/1 за надані послуги із забезпечення персоналом «Спеціаліст з реєстрації» за травень 2022 року на загальну суму 43 480,80 грн. (з ПДВ);

6) послуги із забезпечення персоналом «Молодший спеціаліст з дистрибуції» за квітень-травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 30.04.2022 № UKRBO02/5 за надані послуги із забезпечення персоналом «Молодший спеціаліст з дистрибуції» за квітень 2022 року на загальну суму 28 321,85 грн. (з ПДВ), Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/5/1 за надані послуги із забезпечення персоналом «Молодший спеціаліст з дистрибуції» за травень 2022 року на загальну суму 28 321,85 грн. (з ПДВ);

7) послуги із забезпечення персоналом «Оператор контакт-центру» за травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/7 за травень 2022 року на загальну суму 130 647,11 грн. (з ПДВ);

8) послуги із забезпечення персоналом «Спеціаліст з реєстрації» за травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/8 на загальну суму 37 062,14 грн. (з ПДВ);

9) послуги із забезпечення персоналом «Молодший спеціаліст з дистрибуції» за травень 2022 року, що підтверджується Актом прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) від 31.05.2022 № UKRBO02/9 на загальну суму 15 153,92 грн. (з ПДВ);

ТОВ «Менпауер Україна» було виставлено відповідачу рахунки на оплату за надані послуги на суму у загальному розмірі 674 829,17 грн.

Відповідно до п. 2.1. Додаткової угоди №1 про впровадження електронного документообігу від 06.05.2020 до Контракту (скорочено по тексту угоди як Договір) сторони домовилися здійснювати складання, підписання та обмін додатковими угодами до Договору, Додатків, які є невід`ємною частиною Договору, а також первинної документації на виконання Договору (у тому числі актів приймання передачі наданих послуг, видаткових накладних, актів приймання-передачі товарів, актів про анулювання документа тощо) в формі Е-документа, починаючи з 06.05.2020 р., для підтвердження описаних в них господарських операцій з використанням Системи («М.Е.Пос») та з дотриманням законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.

Відповідно до п.п. 2.З., 2.4., 2.9., 2.10, 2.15 Додаткової угоди №1 про впровадження електронного документообігу від 06.05.2020 до Контракту в рамках виконання Договору сторони погодили, що всі Е-документи передаються між сторонами в електронному вигляді за допомогою Системи «М.Е.Dос». Кожна сторона зобов`язана щоденно слідкувати за надходженням Е-документів та своєчасно здійснювати їх приймання, перевірку, підписання з використанням КЕП та повернення іншій стороні. У випадку, коли Договором не встановлено строків підписання конкретних документів, сторони погодили, що строк підписання таких документів в електронній формі з використанням сторонами КЕП становить 5 робочих днів з дати їх надсилання. Отриманий стороною- отримувачем від сторони-відправника Е-документ вважається затвердженим стороною- отримувачем без зауважень у разі якщо протягом строку, передбаченого п. 2.9. цієї Додаткової угоди (5 робочих днів з дня надсилання), сторона-отримувач за наявності у неї технічної можливості використання Системи «М.Е.Dос», не надіслала стороні- відправнику мотивованої відмови від даного Е-документу. Сторони домовилися, що Е- документи, які відправлені та підписані КЕП, мають повну юридичну силу, породжують права та обов`язки для Сторін, можуть бути представлені до суду в якості належних доказів та визнаються рівнозначними документами, що складаються на паперовому носієві. Підтвердження передачі документів (відправлення, отримання, тощо) вважається легітимним підтвердженням фактичного прийому-передачі таких документів уповноваженими особами сторін і не вимагає додаткового доказування.

ТОВ «Менпауер Україна» зазначає, що Акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлені рахунки ТОВ «Менпауер Україна» завантажило до програмного забезпечення «М.Е.Dос» та направило відповідачу на підписання у відповідності до положень п. 2.1., 2.3. Додаткової угоди №1 про впровадження електронного документообігу від 06.05.2020 до Контракту, копія якої додається до позовної заяви.

Також всі рахунки на оплату послуг, а також акти прийому-передачі виконаних робіт (наданих послуг) були надіслані та доставлені відповідачу 06.06.2022 до програмного забезпечення «М.Е.Dос», в подальшому були підписані відповідачем та затверджені без зауважень у відповідності до п. 2.9., 2.10. Додаткової угоди №1 про впровадження електронного документообігу від 06.05.2020 до Контракту, що підтверджується роздруківками інформації з програмного забезпечення «М.Е.Dос».

Відповідач здійснив оплату послуг на суму 388 221,80 грн. Таким чином, враховуючи часткову оплату відповідачем послуг, заборгованість відповідача з оплати наданих ТОВ «Менпауер Україна» послуг склала 286 607,37 грн. (з ПДВ).

09.04.2024 між ТОВ «Менпауер Україна» та позивачем було укладеного Договір, згідно з підпункту а п. 2.1. розділу 2 якого з дати відступлення (09.04.2024) ТОВ «Менпауер Україна» поступається позивачу своїм правом вимагати від відповідача оплати за надані відповідачу та не оплачені послуги за Контрактом станом на дату відступлення у сумі 286 607,37 грн.

06.08.2024 представником позивача відповідачу цінним листом було надіслано претензію від 29.07.2024 з вимогою сплатити заборгованість за Контрактом в сумі 286 607,37 грн. шляхом перерахування вказаної суми грошових коштів на банківський рахунок позивача. На підтвердження вказаної обставини у матеріалах справи міститься копії претензії від 29.07.2024, опису вкладення у цінний лист №448, накладної №448 та фіскального чеку про відправлення цінного листа №448.

Водночас вказане відправлення було повернуто позивачу з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання», що підтверджується роздруківкою з офіційного сайту АТ «Укрпошта» інформації про статус відправлення листа №448.

З огляду на вказані обставини позивач звернувся до суду з цим позовом, у якому зазначив, що з 22.08.2022 він набув прав кредитора за укладеним між ТОВ «Менпауер Україна» та відповідачем Контрактом, з огляду на що просив стягнути з відповідача основний борг в сумі 286 607,37 грн., 3 % річних в сумі 21 015,15 грн. та інфляційних втрат в сумі 76 260,51 грн.

Відповідач правом на подання відзиву в суді першої інстанції не скористався. У суді апеляційної інстанції також не подав пояснень/заперечень щодо позовних вимог.

Суд першої інстанції у задоволенні позовних вимог відмовив, що колегія суддів вважає вірним, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу (ч.2 ст.11 ЦК України).

Згідно з п. 1 ч.2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України встановлено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до п. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як встановлено вище, 05.10.2011 між ТОВ «Менпауер Україна» та відповідачем було укладено Контракт, згідно умов та додатків якого ТОВ «Менпауер Україна» відповідачу було надано клінінгові послуги та послуги щодо забезпечення персоналу, а 09.04.2024 між ТОВ «Менпауер Україна» та позивачем було укладено Договір, згідно з підпункту а п. 2.1. розділу 2 якого з дати відступлення (09.04.2024) ТОВ «Менпауер Україна» поступається позивачу своїм правом вимагати від відповідача оплати за надані за Контрактом послуги на суму 286 607,37 грн.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, з відомостей Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань слідує, що єдиним засновником (учасником) ТОВ «Менпауер Україна» є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Росії.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про санкції» з метою захисту національних інтересів, національної безпеки, суверенітету і територіальної цілісності України, протидії терористичній діяльності, а також запобігання порушенню, відновлення порушених прав, свобод та законних інтересів громадян України, суспільства та держави можуть застосовуватися спеціальні економічні та інші обмежувальні заходи (далі - санкції).

В умовах збройної агресії російської федерації та введеного у зв`язку з цим воєнного стану на підставі Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 (з наступними змінами, внесеними указами Президента України), затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-IX, запровадження певних обмежень у цивільному обороті, особливо щодо певних учасників такого обороту, є в цілому допустимим.

У пп. 1 п. 1 Постанови № 187 зазначено, що для забезпечення захисту національних інтересів за майбутніми позовами держави України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації установити до прийняття та набрання чинності Законом України щодо врегулювання відносин за участю осіб, пов`язаних з державою-агресором, мораторій (заборону) на:

1) виконання, у тому числі в примусовому порядку, грошових та інших зобов`язань, кредиторами (стягувачами) за якими є Російська Федерація або такі особи (далі - особи, пов`язані з державою-агресором):

громадяни Російської Федерації, крім тих, що проживають на території України на законних підставах;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, створені та зареєстровані відповідно до законодавства України, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, якої є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації;

юридичні особи, утворені відповідно до законодавства іноземної держави, кінцевим бенефіціарним власником, членом або учасником (акціонером), що має частку в статутному капіталі 10 і більше відсотків, яких є Російська Федерація, громадянин Російської Федерації, крім того, що проживає на території України на законних підставах, або юридична особа, створена та зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, - у випадку виконання зобов`язань перед ними за рахунок коштів, передбачених у державному бюджеті.

Отже дія мораторію передбачає заборону на вчинення конкретно визначеного переліку дій між учасниками правовідносин, встановлює певний правовий режим для цих правовідносин і впливає на перебіг грошових та інших зобов`язань. З моменту запровадження вказаного мораторію суб`єктивне право осіб - кредиторів (стягувачів), перелік яких наведений в постанові Кабінету Міністрів України від 03.03.2022, зазнає обмежень у можливості реалізувати ними право вимоги до зобов`язаної сторони, у тому числі шляхом звернення за судовим захистом. Також мораторій хоча і не припиняє суб`єктивне право, однак на строк дії мораторію таке право не може реалізуватися шляхом виконання.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 30.05.2023 у справі № 925/1248/21.

Колегія суддів вважає вірними висновки суду першої інстанції про те, що:

- за змістом положень ч. 1 ст. 514 ЦК України та ст. 518 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом, а боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора;

- оскільки відповідач, відповідно до Закону України «Про санкції» та Постанови № 187, не має права виконувати зобов`язання за Контрактом перед кредитором, єдиним засновником (учасником) якого є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Російської Федерації, то в силу положень ст. 514, 518 ЦК України, мораторій поширюється на виконання зобов`язань і перед тим кредитором, якому такі права були б відступлені.

При цьому колегія суддів додатково зауважує на наступному.

Пунктом 2 Постанови № 187 встановлено, що правочини (у тому числі довіреності), укладені з порушенням мораторію, визначеного п. 1 цієї постанови, у тому числі якщо ними передбачається відповідне відчуження у майбутньому, є нікчемними.

Отже, враховуючи те, що єдиним засновником (учасником) ТОВ «Менпауер Україна» є юридична особа «Менпауергруп», зареєстрована відповідно до законодавства Росії, за змістом положень пп.1 . 1 п. 1 Постанови № 187 на правовідносини що стягнення заборгованості за Контрактом встановлено мораторій, а виходячи з положень п. 2 Постанови № 187, Договір, який на думку колегії суддів фактично укладено з метою обходу мораторію (заборони), встановленого Постановою № 187, є нікчемним.

Стаття 215 ЦК України встановлює, що:

- підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч. 1);

- недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч. 2);

- якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3).

За змістом ст. 236 ЦК України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Якщо за недійсним правочином права та обов`язки передбачалися лише на майбутнє, можливість настання їх у майбутньому припиняється.

Отже, ЦК України передбачає поділ недійсних правочинів на нікчемні та оспорювані. Так, за ступенем недійсності правочину вони поділяються на абсолютно недійсні з моменту їх вчинення (нікчемні) та відносно недійсні (оспорювані), які можуть бути визнані недійсними, але за певних умов.

Нікчемним (абсолютно недійсним) є той правочин, недійсність якого прямо передбачена законом. Відповідно до положень ч. 2 ст. 215 ЦК України визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Правочини є безспірно нікчемними, якщо усувається оціночність їх сприйняття і абсолютно зрозуміло, що вони вчинені з таким порушенням закону, яке позначається як підстава їх нікчемності, тому ніякого спору виникнути не може. Нікчемний правочин як завідомо недійсний не підлягає виконанню. На нікчемність правочину мають право посилатися і вимагати в судовому порядку застосування наслідків його недійсності будь-які заінтересовані особи.

У свою чергу оспорюваними є правочини, які ЦК України не визнає в імперативній формі недійсними, а лише допускає можливість визнання їх недійсними в судовому порядку за вимогою однієї зі сторін або іншої заінтересованої особи.

Таким чином, оспорюваним є правочин, який недійсний в силу визнання його таким судом на вимогу сторони чи заінтересованої особи. Оспорювані правочини викликають передбачені ними правові наслідки до тих пір, доки вони не оскаржені, однак якщо вони заперечуються (оскаржуються) стороною чи заінтересованою особою, то суд за наявності відповідних підстав визнає їх недійсними з моменту їх вчинення.

На відміну від нікчемного оспорюваний правочин на момент вчинення породжує для його сторін цивільні права та обов`язки, тому припускається дійсним. Водночас порушення умов дійсності правочинів в момент вчинення, як вже зазначалося, надає можливість одній зі сторін чи заінтересованій особі звернутися до суду з позовом про визнання такого правочину недійсним. Тобто якщо правочин не оспорюється, то є дійсним і створює відповідні юридичні наслідки.

Вказаний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 25.03.2021 у справі № 911/2961/19.

Стаття 216 ЦК України встановлює правові наслідки недійсності правочину. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю.

Отже, оскільки Договір є нікчемними, він не створює правових наслідків та, відповідно, не може бути підставою для набуття позивачем права кредитора за Контрактом.

За таких обставин, суд першої інстанції цілком вірно відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача основного боргу в сумі 286 607,37 грн. Рішення суду першої в цій частині залишається без змін.

Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних в сумі 21 015,15 грн. та інфляційних втрат в сумі 76 260,51 грн., колегія суддів зазначає, що вказані позовні вимоги не сформульовані як самостійні, не містять окремого обґрунтування і доказів, а є правовим наслідком стягнення суми основного боргу, а відтак, за відсутності підстав для такого, не можуть бути задоволені. Рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні вказаних вимог залишається без змін.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Дослідивши матеріали наявні у справі, апеляційний суд робить висновок, що суд першої інстанції дав належну оцінку доказам по справі та виніс законне обґрунтоване рішення, яке відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам і матеріалам справи.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновку місцевого господарського суду з огляду на вищевикладене.

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що скаржник не довів обґрунтованість своєї апеляційної скарги, докази на підтвердження своїх вимог суду не надав, апеляційний суд погоджується із рішенням Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/408/25, отже підстав для його скасування або зміни в межах доводів та вимог апеляційної скарги не вбачається.

Враховуючи вищевикладене та вимоги апеляційної скарги, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» задоволенню не підлягає.

Відповідно до приписів ст. 129 ГПК України судові витрати по сплаті судового збору за звернення з цією апеляційною скаргою покладаються на апелянта.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 129, 252, 263, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Соло Плюс» на рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/408/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 у справі № 910/408/25 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст судового рішення складено 08.07.2025.

Головуючий суддя О.В. Яценко

Судді С.А. Гончаров

О.В. Тищенко