УХВАЛА

09 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 922/1903/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С.

на постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025

та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025

у справі №922/1903/18

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Індевер"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю"

про визнання банкрутом,

ВСТАНОВИВ:

Постановою Господарського суду Харківської області від 10.04.2025, зокрема, у справі №922/1903/18 припинено процедуру санації ТОВ «Рекуперація свинцю» (код 35395039, адреса: вул. Киргизька 19, м. Харків, 61105) та повноваження керуючого санацією ТОВ «Рекуперація свинцю» Майорського О.С.; визнано ТОВ «Рекуперація свинцю» банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру; покладено виконання обов`язків ліквідатора ТОВ «Рекуперація свинцю» на арбітражного керуючого Конового Олександра Сергійовича (свідоцтво №1905 від 09.04.19, адреса: м. Кривий Ріг, пр. Миру, 29 В, прим. № 10), що виконує з дня свого призначення функції з управління та розпорядження майном банкрута та виконує повноваження керівника (органів управління) банкрута.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у задоволенні апеляційної скарги керуючого санацією ТОВ «Рекуперація свинцю» Майорського О.С. на постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 відмовлено, а постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 у справі № 922/1903/18 залишено без змін.

До Верховного Суду від керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С. надійшла касаційна скарга на постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі №922/1903/18, у якій заявлено вимогу скасувати вказані судові рішення, а справу направити до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №922/1903/18 визначено колегію суддів у складі: Жукова С.В. - головуючого, Картере В.І., Огородніка К.М., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 25.06.2025.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 290 Господарського процесуального кодексу України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 287 цього Кодексу підстави (підстав).

На виконання вимог пункту 5 частини 2 статті 290 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) скаржник посилається на пункт 3 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що при ухвалені оскаржуваних рішень суди неправильно застосували пункт 4 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства, частину 12 статті 28, частини 6, 11 статті 36 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», пункт 5 частини третьої статті 44 КУзПБ, статтю 49 та частину 1 статті 58 КУзПБ.

При цьому, скаржник зазначає, що висновок Верховного Суду щодо питання застосування вказаних статей у подібних правовідносинах відсутній.

Скаржник посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.06.2018 у справі №910/21400/17 та від 22.10.2019 у справі №904/10560/17, в яких зазначено, що постанова господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є, за своєю правовою природою, судовим рішенням, яке повинно прийматись у цілковитій відповідності з нормами матеріального і процесуального права та фактичними обставинами справи, з достовірністю встановленими господарським судом, тобто з`ясованими шляхом дослідження та оцінки судом, належних і допустимих доказів у конкретній справі.

У зв`язку з викладеним, скаржник звертає увагу, що приймаючи постанову про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, суд першої інстанції обмежився лише посиланням на те, що розмір пасивів боржника перевищує розмір активів без дослідження усіх доказів, які б могли підтвердити фінансовий стан боржника та відсутність можливості відновити платоспроможність боржника та погасити вимоги кредиторів не інакше, як через застосування ліквідаційної процедури.

Таким чином, скаржник вважає, що рішення господарського суду про визнання боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури є передчасним, оскільки судом: 1) не досліджено фінансовий стан боржника; 2) не досліджено питання наявності майнових активів; 3) не досліджено питання співвідношення пасивів та активів боржника; 4) не перевірено можливості застосування до боржника іншої, ніж ліквідація, судової процедури.

Скаржник вказує, що приймаючи постанову, суд першої інстанції не з`ясував причини не прийняття у наданий судом строк комітетом кредиторів рішення щодо подальшої процедури банкрутства відносно боржника, а обмежився лише посиланням на відсутність рішення комітету кредиторів щодо подальшої процедури банкрутства щодо боржника та на наявність передбаченого частиною 6 ст. 36 Закону про банкрутство права суду у разі неспроможності суб`єкта господарювання через недостатність його майна задовольнити вимоги кредиторів оголосити такого суб`єкта господарювання банкрутом, навіть за відсутності рішення комітету кредиторів. Вважає, що місцевий господарський суд позбавив комітет кредиторів права на вирішення питання щодо обрання подальшої процедури банкрутства, що призвело до передчасного визнання судом першої інстанції боржника банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, що здійснено без належного з`ясування всіх обставин, що мають значення для вирішення питання наявності/відсутності підстав визнання боржника банкрутом.

Здійснивши перевірку матеріалів касаційної скарги на відповідність вимогам ст. ст. 287-291 ГПК України, колегія суддів дійшла висновку, що подана скарга відповідає вимогам ГПК України, у зв`язку з чим, з огляду на положення ч. 1 ст. 294 ГПК України, наявні підстави для відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С.

Також скаржник подав клопотання про зупинення дії постанови Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі №922/1903/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку.

Клопотання обґрунтовано тим, що переведення боржника внаслідок прийняття оскаржуваних постанов у стан банкрута буде мати невідворотні для боржника наслідки економічного характеру, а саме:

- вивільнення працівників;

- неможливість завершення виконання господарських договорів;

- втрата дозволів та ліцензій на здійснення певних видів діяльності.

Необхідність зупинення дії оскаржуваних судових рішень ґрунтується на тому щоб не допустити передчасне виконання оскаржуваної постанови шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та відновлення повноважень керуючого санацією та поновлення права комітету кредиторів щодо вирішення питання подальшої процедури банкрутства. Такий результат завдає непоправної шкоди збалансованості та пропорційності інтересів кредиторів у цій справі в цілому, і здатне унеможливити задоволення безпосередньо вимог тих чи інших кредиторів у процедурі банкрутства. Також, факт набрання законної сили постанови суду першої інстанції несе певні негативні наслідки не лише для ТОВ " Рекуперація свинцю ", але і впливає на права осіб, зокрема, на працівників боржника, які в результаті вивільнення відповідно до законодавства України про працю втрачають робочі місця, що призведе до фактичної неможливості поновлення таких прав.

Також, скаржник вказує, що з дати прийняття оскаржуваної постанови скасовано дію мораторію на задоволення вимог кредиторів, а тому є ймовірність, що ТОВ "Рекуперація свинцю" будуть розпочаті дії щодо передачі майна в заставу (іпотеку), що призведе до неможливості належного задоволення вимог кредиторів.

Абзацом 2 частини четвертої статті 294 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за наявності клопотання особи, яка подала касаційну скаргу, суд у разі необхідності вирішує питання про зупинення виконання рішення (ухвали) суду або зупинення його дії, якщо зупинити його виконання неможливо.

Частиною першою статті 332 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.

Клопотання про зупинення дії або виконання судового рішення має бути мотивованим, містити підстави для зупинення, підтверджені належними доказами. Заявник повинен навести обґрунтування його клопотання та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або неможливість повернення до первісного стану завдасть істотної шкоди охоронюваним законом інтересам.

Вирішуючи питання про зупинення виконання (дії) судового рішення, суд враховує необхідність у цьому, зокрема, у разі ймовірності утруднення повторного розгляду справи внаслідок можливого скасування судового рішення, необхідності забезпечення збалансованості інтересів сторін, запобігання порушенню прав осіб, які брали участь у справі, а також осіб, які не брали такої участі, але рішенням суду вирішено питання про їх права, свободи чи обов`язки тощо. При цьому застосування відповідних повноважень має бути обґрунтованим, а підстави вагомими та доведеними, оскільки у такому випадку інша сторона у справі (учасники справи), на користь якої таке рішення постановлене, буде обмежена у праві на задоволення своїх вимог.

Суд має право зупинити виконання судових рішень, зокрема, якщо кінцеве рішення невідворотне та його негайне виконання може завдати значної шкоди. При цьому сторона, проти якої ухвалено судове рішення у справі, має обґрунтувати свою заяву належним чином і навести обґрунтування його вимог та довести, що захист його прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для відновлення порушених прав необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, або буде неможливим повернення виконання судових рішень або зупинення їх дії у разі, якщо вони будуть скасовані.

Разом з тим в ухвалі про зупинення дії судового рішення суд не вправі обґрунтовувати своє рішення припущеннями, суд має навести підстави для такого зупинення.

Саме по собі твердження скаржника, що судові рішення прийнятті з порушенням норм права не свідчить щодо автоматичного їх зупинення. Право на оскарження само по собі не є причиною зупинення виконання (дії) судового рішення.

Необхідно зауважити, що за змістом статті 7 ГПК України правосуддя в господарських судах здійснюється на засадах рівності всіх юридичних осіб незалежно від організаційно-правової форми, форми власності, підпорядкування, місцезнаходження, місця створення та реєстрації, законодавства, відповідно до якого створена юридична особа, та інших обставин; рівності фізичних та юридичних осіб незалежно від будь-яких ознак чи обставин.

Відповідно до частини першої статті 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами.

Крім того, Касаційний господарський суд враховує те, що необґрунтовано тривала затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення може становити порушення вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, стосовно права на доступ до суду.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 20.07.2004 у справі "Шмалько проти України" (№ 60750/00, § 43, ЄСПЛ, 20 липня 2004 року) вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

При цьому, набуття судовими рішеннями чинності і, як наслідок, їх виконання, є законодавчо передбаченими стадіями судового процесу, а тому таке виконання саме по собі не є безумовною підставою, з якою закон пов`язує можливість (необхідність) зупинення виконання або зупинення дії оскаржених рішень.

Перевіривши доводи, наведені у клопотанні, суд касаційної інстанції дійшов висновку, що воно не підлягає задоволенню, оскільки суд не вбачає необхідності такого зупинення, а припущення заявника щодо дій, які можливо трапляться та/або не трапляться у майбутньому, не свідчать про наявність підстав для зупинення дії оскаржуваних судових рішень.

Керуючись ст. ст. 234, 235, 288, 290, 294, 295, 301, 332 Господарського процесуального кодексу України, Суд, -

УХВАЛИВ:

1. Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С., яка подана на постанову Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 та постанову Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі №922/1903/18.

2. Призначити до розгляду касаційну скаргу керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С. у справі №922/1903/18 на 20 серпня 2025 року о 12:10 год. у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №330.

3. У задоволенні клопотання керуючого санацією Товариства з обмеженою відповідальністю "Рекуперація свинцю" Майорського О.С. про зупинення дії постанови Господарського суду Харківської області від 10.04.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 04.06.2025 у справі №922/1903/18 до закінчення їх перегляду в касаційному порядку відмовити.

4. Учасники справи мають право подати відзиви на касаційну скаргу (із наданням доказів надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи) до 13 серпня 2025 року до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6 або на електронну адресу суду (), через особистий кабінет в системі "Електронний суд". Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду судового рішення.

5. Витребувати з Господарського суду Харківської області та/або Східного апеляційного господарського суду матеріали справи № 922/1903/18.

6 Участь у судовому засіданні для учасників справи не є обов`язковою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий С.В. Жуков

Судді В.І. Картере

К.М. Огороднік