03.07.2025Справа № 910/215/25
Господарський суд міста Києва у складі головуючого судді Головіної К. І., при секретарі судового засідання Олексюк О. В., розглянувши
заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан»
про ухвалення додаткового рішення у справі
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан»
до Державного підприємства «Гарантований покупець»
про стягнення 1 989 355,71 грн
за участю представників:
від заявника (позивача): Маркова Т.Л.
від відповідача: Подобєд О.В.
У провадженні Господарського суду міста Києва перебувала справа за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» (далі - ТОВ «Енерджі Сан», позивач) до Державного підприємства «Гарантований покупець» (далі -ДП «Гарантований покупець», відповідач) про стягнення заборгованості в сумі 1 989 355,71 грн за договором купівлі-продажу електричної енергії № 478/01 від 02.08.2019.
Справа розглядалась у порядку загального позовного провадження відповідно до процедури, визначеної Господарським процесуальним кодексом України (далі - ГПК України).
За результатами розгляду цієї справи рішенням суду від 05.06.2025 позов ТОВ «Енерджі Сан» задоволено частково; стягнуто з ДП «Гарантований покупець» на користь ТОВ «Енерджі Сан» заборгованість у сумі 933 117,41 грн, пеню в сумі 51 856,32 грн, штраф у сумі 65 318, 22 грн, 3% річних у сумі 110 363,50 грн, інфляційні втрати в сумі 620 523,08 грн та судовий збір в сумі 26 717, 68 грн.
Після ухвалення вказаного рішення до Господарського суду міста Києва від ТОВ «Енерджі Сан» надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат, у якій заявник просить стягнути з ДП «Гарантований покупець» витрати на правничу допомогу в сумі 100 000,00 грн.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.06.2025 розгляд вказаного питання було вирішено здійснювати у судовому засіданні з повідомленням учасників справи за правилами, визначеними ст. 221, 244 ГПК України.
Зі свого боку ДП «Гарантований покупець» подало заперечення на заяву ТОВ «Енерджі Сан», в якому зазначило, що розмір витрат на оплату послуг адвоката позивача не є співмірним зі складністю справи, обсягом наданої правової допомоги, а також часом, витраченим на виконання відповідних робіт (наданих послуг). Крім цього відповідач вказав, що докази, які підтверджують розмір витрат на правничу допомогу подані позивачем з пропуском встановленого процесуального строку, без обґрунтування поважності причин пропуску. У задоволенні вказаної заяви відповідач просив відмовити, а якщо суд дійде висновку про необхідність задоволення заяви позивача, просив зменшити розмір заявлених витрат на правничу допомогу до 1 000,00 грн.
У судовому засіданні представник ТОВ «Енерджі Сан» подану заяву підтримав та обґрунтував, просив її задовольнити.
Представник ДП «Гарантований покупець» проти задоволення вказаної заяви заперечив, просив відмовити у її задоволенні, а у разі задоволення - зменшити судові витрати.
Суд, розглянувши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, заслухавши думку представників сторін та дослідивши в цій частині наявні докази, дійшов висновку, що вказана заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 126 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами за результатами розгляду справи.
Частиною 1 ст. 124 ГПК України встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Відповідно до ч. 8 статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Суд відхиляє заперечення відповідача стосовно пропуску заявником строку на подання доказів понесення витрат на правову допомогу, оскільки в позовній заяві позивач зазначив орієнтовний розрахунок суми таких судових витрат (100 000 грн), під час розгляду справи по суті представник позивача зробив заяву про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу, що вбачається з протоколу судового засідання від 05.06.2025, тобто до закінчення судових дебатів, та 09.06.2025 - подав докази на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом даної справи. Отже, за висновком суду, позивач дотримав відповідний процесуальний строк.
Згідно з ч. 3 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
У даному випадку на підтвердження розміру понесених витрат на правничу допомогу ТОВ «Енерджі Сан» надало копії:
- свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю Маркової Т.Л. № 4444/10 від 27.01.2011;
- ордеру на надання правничої (правової) допомоги ТОВ «Енерджі Сан» адвокатом Марковою Т.Л. серія АІ № 1786523;
- договору про надання правової допомоги № 16/04 від 16.04.2024, укладеного ТОВ «Енерджі Сан» з адвокатом Марковою Т.Л.;
- акту приймання-передачі правової допомоги від 09.06.2025 до вказаного договору, за яким вартість правових послуг (гонорару) складає 100 000,00 грн.
Дослідивши вказані докази, суд вважає їх достатніми для підтвердження факту понесення позивачем витрат на професійну правничу допомогу адвоката.
Водночас, при визначенні суми відшкодування таких витрат, суд виходить з критерію їх реальності (встановлення їх дійсності та необхідності), критерію розумності розміру, враховуючи конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.
Так, відповідно до ч. 4 ст. 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Як зауважила Велика Палата Верховного Суду, нормами процесуального законодавства передбачено основні критерії визначення та розподілу судових витрат такі, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.
Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Така позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у справі № 755/9215/15-ц, Верховним Судом у справі № 905/1795/18 та у справі № 922/2685/19.
Крім того Верховний Суд неодноразово висловлював правову позицію стосовно того, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.
Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України"). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
У даному випадку суд враховує наступні критерії визначення розміру витрат на правову допомогу: ціну позову, яка перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; розгляд справи у загальному позовному провадженні; категорію справи, у якій предметом розгляду є спір незначної складності, що відноситься до категорії спорів, які виникають у зв`язку з неналежним виконанням договорів і регулюються нормами Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та вузького спеціалізованого законодавства; спірні правовідносини не передбачають необхідності дослідження і застосування великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, оскільки за своїм змістом справа є звичайним розрахунковим спором; наявність аналогічних спорів у господарських судах, які переглядалися в касаційному порядку Верховним Судом, а тому відповідна судова практика, в якій сформульовано підходи до застосування норм матеріального права в цій категорії спорів, є сталою; кількість наданих суду пояснень та доказів представником позивача з урахуванням сформованої практики Верховного Суду у цій категорії спорів; обсяг виконаної адвокатом роботи під час підготовки позову та наданих ним заяв по суті позову; формування та викладення адвокатом позиції на кожен довід ДП «Гарантований покупець»; кількість судових засідань (5) та присутність у кожному з них адвоката ТОВ «Енерджі Сан».
Тож на підставі викладеного суд вважає за необхідне зменшити розмір витрат позивача на правничу допомогу з 100 000,00 грн до 30 000,00 грн.
При цьому суд враховує позицію Верховного Суду у справах № 923/560/17, № 329/766/18, № 178/1522/18, якою визначено, що витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
За таких обставин суд дійшов висновку про те, що судові витрати ТОВ «Енерджі Сан» в сумі 30 000,00 грн на професійну правничу допомогу адвоката підлягають стягненню з ДП «Гарантований покупець» з урахуванням часткового задоволення позову, у зв`язку з чим вони складають 26 860,63 грн (пропорційно до розміру задоволених позовних вимог).
На підставі викладеного, керуючись ст. 129, 221, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд
Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Енерджі Сан» про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
У решті вимог - відмовити.
Вступна та резолютивна частини додаткового рішення проголошено в судовому засіданні 03 липня 2025 року.
Повне додаткове рішення складене 14 липня 2025 року.
Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 20-денний строк з дня складення повного додаткового рішення.
Суддя Головіна К. І.