ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3675/25

Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Колісник І.І., розглянувши матеріали

за позовом Дніпровської міської ради, м. Дніпро

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс", м. Дніпро

відповідача-2: Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД", країна Беліз

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та припинення права володіння

ВСТАНОВИВ:

Дніпровська міська рада звернулася до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" та Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД" з наступними вимогами:

1. Усунути перешкоди Дніпровській міській раді в користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу самочинно побудованого торговельного павільйону літ. А-1 загальною площею 48,0 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 11К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) за рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" () та Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД" (код ЄДРПОУ відсутній).

2. Припинити право володіння Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" () та Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД" (код ЄДРПОУ відсутній) на об`єкт нерухомого майна, а саме торговельний павільйон літ. А-1 загальною площею 48,0 кв.м, який розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 11К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01).

Судові витрати у справі позивач просить покласти на відповідачів.

У позовній заяві Дніпровська міська рада визначила третіми особами: ОСОБА_1 , Товариство з обмеженою відповідальністю "Бонд-Інвест" та Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради.

В обґрунтування позовних вимог Дніпровська міська рада зазначає, що заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у цивільній справі № 202/9414/15-ц за Сидоровим Євгеном Васильовичем визнано право власності на об`єкти незавершеного будівництва, в тому числі на торговельний павільйон літ. А-1, загальною площею 48,0 кв.м, за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Суворова, буд. 11К.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07.06.2016 скасовано заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.12.2015 у справі № 202/9414/15-ц, а позовну заяву, що розглядалась у цій справі, залишено без розгляду ухвалою суду від 19.09.2016.

Отже, правовстановлюючий документ, на підставі якого ОСОБА_1 набув право власності на вказаний об`єкт, скасовано.

На теперішній час власником нежитлового приміщення І за адресою: АДРЕСА_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс", власником нежитлового приміщення ІІ за адресою: АДРЕСА_1 є Компанія "Інвест білдінг груп ЛТД".

Земельна ділянка, на якій розташоване вказане самочинно побудоване нерухоме майно по АДРЕСА_1 , належить територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради та віднесена до земель комунальної власності (далі спірна земельна ділянка).

Під будівництво спірна земельна ділянка не надавалася ні ОСОБА_1 , ні жодному з відповідачів, право користування нею у відповідачів також відсутнє.

Тож оскільки ОСОБА_1 за законом не набув права власності на новостворений об`єкт нерухомого майна торговельний павільйон літ. А-1, за адресою: м. Дніпро, вул. Суворова, буд. 11К, то він не мав і права розпорядження цим об`єктом.

Такий об`єкт нерухомості вважається самочинно побудованим, чим порушується законне право позивача на користування та розпорядження спірною земельною ділянкою, встановлений законодавством порядок набуття права власності на об`єкти нерухомості, набуття прав на земельну ділянку комунальної власності, а також порушуються майнові інтереси територіальної громади міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради стосовно користування і розпорядження землею.

Тому Дніпровська міська рада вважає, що її інтереси як власника спірної земельної ділянки підлягають захисту з використанням правового механізму, установленого статтями 376 та 1212 Цивільного кодексу України.

Позовна заява підлягає залишенню без руху з огляду на таке.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 164 Господарського процесуального кодексу до позовної заяви додаються: документи, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу; документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою статті 172 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копії та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

У пункті 62 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінет Міністрів України від 05.03.2009 № 270 (270-2009-п), визначено, що підтвердженням оплати послуг поштового зв`язку з пересилання письмової кореспонденції є, зокрема, розрахунковий документ про оплату послуги поштового зв`язку.

За змістом положень частини сьомої статті 42 Господарського процесуального кодексу України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету у паперовій формі листом з описом вкладення.

Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи.

Частиною шостою статті 6 Господарського процесуального кодексу України визначено, що адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі (абз. 1 ч. 8 ст. 6 Господарського процесуального кодексу України).

Звертаючись до суду з позовом, позивач скористався своїм правом на подання позову в паперовій формі.

За вказаних обставин позовна заява з доданими до неї документами повинна бути направлена іншим учасникам справи у паперовій формі листом з описом вкладення.

На підтвердження надсилання відповідачу-2 позовної заяви з додатками позивачем надано суду фіскальний чек АТ "Укрпошта" № 186 від 02.07.2025, зміст якого за відсутності опису вкладення унеможливлює ідентифікацію документів, які були направлені на адресу Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД", як і саму повну адресу, за якою здійснено відповідне поштове відправлення.

Відтак до позовної заяви не додано усіх належних й допустимих доказів надсилання відповідачу-2 копії позову з додатками (опис вкладення, поштова накладна).

Підпунктами 1, 2 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" установлено, що за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік" з 01 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі 3028 гривні.

Подана позовна заява містить дві вимоги немайнового характеру.

Відтак позивач за подання позовної заяви у цій справі має сплатити судовий збір у сумі 6056,00 грн (3028,00 х 2 = 6056,00).

На підтвердження сплати судового збору за подання позовної заяви позивач надав платіжну інструкцію № 2584 (внутрішній номер 389118209) від 12.12.2024 на суму 6056,00 грн.

Утім згідно з довідкою канцелярії суду № 169/25 від 08.07.2025 платіжний документ № 2584 від 12.12.2024 був використаний в іншій справі, а саме № 904/5560/24, вх. № 4-5325/24 від 20.12.2024 (суддя Дичко В.О.).

Як убачається з КП "Діловодство спеціалізованого суду", ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 09.01.2025 у справі № 904/5560/24 позовну заяву Дніпровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інвест Праймс" та Компанії "Інвест білдінг груп ЛТД" про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та припинення права володіння і додані до неї документи було повернено без розгляду.

При цьому відповідно до пункту 2 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі повернення заяви або скарги сплачена сума судового збору повертається судом за клопотанням особи, яка його сплатила. Відсутність звернення позивача станом на цей час до суду з клопотанням про повернення судового збору у справі № 904/5560/24 не є гарантією неподання ним такого клопотання у майбутньому.

У разі прийняття судом платіжної інструкції № 2584 (внутрішній номер 389118209) від 12.12.2024 на суму 6056,00 грн як належного доказу сплати судового збору за подання позову у справі № 904/3675/25 позивач, після ухвалення судом рішення у цій справі, не буде позбавлений законної можливості подати клопотання про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви у справі № 904/5560/24.

Зазначений висновок відповідає як закону, так і судовій практиці (див. постанову Центрального апеляційного господарського суду від 28.03.2023 у справі № 904/4585/22).

За відсутності дієвого державного механізму, що гарантуватиме фактичну наявність у Державному бюджеті України грошових коштів у сумі 6056,00 грн за подання цього позову, судове рішення не може ґрунтуватися на ймовірності добросовісної поведінки позивача.

Отже, платіжна інструкція № 2584 (внутрішній номер 389118209) від 12.12.2024 на суму 6056,00 грн про сплату судового збору за подання позову у справі № 904/5560/24, не може бути прийнята судом на підтвердження сплати судового збору у справі №904/3675/25, оскільки існує механізм повернення судового збору, визначений Законом України "Про судовий збір", що виключає можливість зарахування попередньо сплаченого судового збору в інших справах.

Аналогічна позиція викладена, серед іншого, у постанові Східного апеляційного господарського суду від 26.04.2023 у справі № 910/11303/22.

Тож доказів сплати судового збору в установленому законом порядку та розмірі позивачем до позовної заяви не додано.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" (заява № 24402/02), право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг (пункт 27). Такі обмеження дозволяються опосередковано, оскільки право на доступ до суду "за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання, що може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб і ресурсів суспільства та окремих осіб" (рішення від 28.05.1985 р. у справі "Ешингдейн проти Сполученого Королівства" (пункт 57).

Європейський суд з прав людини в рішенні "Креуз проти Польщі" у справі 28249/95 від 19.06.2001 зазначив, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду, яке є саме по собі таким, що суперечить п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Отже, позовна заява подана без додержання вимог, викладених у статтяхі 164, 172 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з частиною першою статті 174 Господарського процесуального кодексу України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст.ст. 174, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Дніпровської міської ради залишити без руху.

2. Запропонувати Дніпровській міській раді протягом 10-ти календарних днів з моменту отримання ухвали суду усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду (в копіях - відповідачу, докази надсилання надати суду): доказів на підтвердження відправлення відповідачу-2) копії позовної заяви і доданих до неї документів, а саме опису вкладення, накладної поштового відправлення; доказів сплати судового збору у сумі 6056,00 грн.

3. Роз`яснити, що у випадку невиконання позивачем вимог суду щодо усунення недоліків позовної заяви у встановлений судом строк, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання - 09.07.2025 й оскарженню не підлягає.

Суддя І.І. Колісник