РІШЕННЯ

Іменем України

08 липня 2025 року м. Чернігівсправа № 927/402/25
Господарський суд Чернігівської області, в складі судді Романенко А.В., за правилами спрощеного позовного провадження, розглянув справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівський склад будматеріалів,

вул. Боднарука Любомира, 26, м. Чернігів, 14000;

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Сучасні комунікаційні системи,

вул. Широка, 2, м. Чернігів, 14021;

про стягнення 57427,22 грн

без повідомлення (виклику) сторін

УСТАНОВИВ:

Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівський склад будматеріалів (далі ТОВ Чернігівський склад будматеріалів) поданий позов до Товариства з обмеженою відповідальністю Сучасні комунікаційні системи (далі ТОВ Сучасні комунікаційні системи) про стягнення 57427,22 грн, з них: 42259,63 грн заборгованості за поставлений товар за договором поставки № 30222 від 03.02.2022 (далі - Договір), 6715,67 грн пені та 8451,92 грн штрафу в розмірі 20% від вартості неоплачених товарів, нарахованих на підставі пунктів 7.2. та 7.3. Договору.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо своєчасної оплати за поставлений товар за видатковими накладними: від 05.01.2024 № 2, від 08.01.2024 № 3, від 09.01.2024 № 4, від 22.01.2024 № 11, складеними сторонами на виконання умов Договору.

Суд прийняв позовну заяву до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та без повідомлення (виклику) сторін; установив учасникам справи строки для подачі письмових заяв по суті спору, в порядку статей 165 - 167, 178, 184, 251 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), зокрема, для відповідача 15 календарних днів з моменту отримання ухвали суду, для подачі до суду мотивованого відзиву на позов, про що постановив ухвалу від 28.04.2025.

Ухвала про відкриття провадження в справі отримана відповідачем засобами електронного зв`язку, в підсистемі Електронний суд, 28.04.2025 (про що сформовано довідку про доставку електронного листа). Тобто граничний строк на подачу відзиву на позов сплинув 13.05.2025.

Відповідач, у належний строк, не скористався правом на подачу відзиву на позов, у порядку статей 165, 178, 251 ГПК України, проти задоволення позовних вимог не заперечив.

Будь-які інші заяви чи клопотання від сторін до суду не надходили.

Судочинство в господарських судах здійснюється на засадах диспозитивності та змагальності сторін (статті 13, 14 ГПК України).

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи в порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження в справі.

В силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

Суд констатує, що сторонами не заявлені клопотання щодо розгляду даної справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи в порядку визначеному статтею 252 ГПК України. Право сторін на подачу до суду клопотань наведеного змісту роз`яснене при відкритті провадження в справі (ухвала від 28.04.2025).

Господарський суд розглянув подані документи і матеріали, з`ясував фактичні обставини справи, дослідив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, та

ВСТАНОВИВ :

03.02.2022, між ТОВ «Чернігівський склад будматеріалів» (постачальник, позивач) та ТОВ «Сучасні комунальні системи» (покупець, відповідач) укладений договір поставки № 30222 (далі Договір), за умовами якого (пункти 1.1. - 1.3.) постачальник зобов`язався поставити у власність покупця товар (партію товару) в асортименті, кількості та за цінами, вказаними в видаткових накладних, що є невід`ємною частиною цього Договору, а покупець прийняти та оплатити вказаний товар. Предметом поставки є товари з найменуванням, зазначеним у додатках до Договору і визначені родовими ознаками.

Товар, що передаватиметься постачальником покупцю протягом строку дії Договору, вважатиметься таким, що переданий на виконання цього Договору, навіть якщо в видаткових накладних, рахунках-фактури на товар або інших документах не буде посилання на цей Договір, якщо не буде доведено, що товар передавався за іншим договором, укладеним між сторонами.

Сторони, в пунктах 2.1. - 2.3., 2.5., 2.6. Договору погодили, що передача товару від постачальника покупцю здійснюється за видатковою накладною. Право власності і ризик випадкового знищення або пошкодження товару переходить до покупця з моменту отримання товару згідно з видатковою накладною. Поставка товару вважається виконаною постачальником в момент передачі товару покупцю, що підтверджується підписом у видатковій накладній.

Оплата товару постачальнику здійснюється протягом 3-х календарних днів після відпуску товару.

Постачання товару здійснюється на умовах ЕХW (ІНКОТЕРМС 2010): склад постачальника.

Відповідно до пунктів 5.1., 5.2., 5.4. Договору ціни на товари, що постачаються постачальником, є вільними відпускними та визначаються по взаємному погодженню сторін на кожну окрему поставку. Сторони визначили, що ціни на товари, погоджені сторонами, є попередніми та можуть змінюватись постачальником в залежності від показників, що обумовлюють вартість товару (собівартість, витрати) протягом строку дії Договору та, які встановлюються на кожну партію окремо. Асортимент, кількість та вартість товару (з урахуванням ПДВ), остаточно узгоджуються та відображаються сторонами в видатковій накладній по кожній партії товару окремо. Загальна сума Договору розраховується шляхом додавання загальних сум партій товару, поставлених постачальником на протязі строку дії Договору згідно з видатковими накладними, що є його невід`ємною частиною.

Договір вступає в дію з дати його укладення обома сторонами і діє до 31.12.2022, та без підписання додаткового письмового документа, буде вважатись автоматично продовженим на кожний наступний календарний рік (п. 8.1.).

Матеріалами справи підтверджується, що сторонами, в січні 2024 року, складені та підписані видаткові накладні: № 2 від 05.01.2024 на суму 3107,32 грн, № 3 від 08.01.2024 на суму 18681,85 грн, № 4 від 09.01.2024 на суму 15661,28 грн, № 11 від 22.01.2024 на суму 4809,18 грн, за якими позивачем поставлений, а відповідачем отриманий товар на загальну суму 42259,63 грн.

На оплату товару позивачем виставлені до сплати наступні рахунки-фактури: № 154 від 15.12.2023, № 148 від 06.12.2023, № 159 від 20.12.2023 та № 162 від 27.12.2023.

Виходячи з пунктів 1.3., 8.1., за відсутності доказів, що свідчать про припинення договірних зобов`язань сторін за договором поставки від 03.02.2022 № 30222, в установленому законом порядку, суд дійшов висновку, що поставка товару на суму 42259,63 грн за перерахованими вище документами первинного бухгалтерського обліку вчинена сторонами на виконання умов указаного Договору.

За п. 2.2. Договору, строк на оплату товару за видатковою накладною від 05.01.2024 № 2 прострочено з 09.01.2024; за видатковою накладною від 08.01.2024 № 3 - з 12.01.2024; за видатковою накладною від 09.01.2024 № 4 з 13.01.2024; за видатковою накладною від 22.01.2024 № 11 з 26.01.2024.

Відповідач, у строк, установлений Договором, за отриманий товар не розрахувався, що ним не заперечується.

Враховуючи, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання по оплаті за товар, отриманий за переліченими видатковими накладними, позивач керуючись умовами пунктів 7.2., 7.3. Договору від 03.02.2022 № 30222, заявив до стягнення з відповідача в судовому порядку, крім суми основного боргу, неустойку в формі пені та штрафу, в сумі 6715,67 грн та 8451,92 грн відповідно.

За п. 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 173 Господарського кодексу України (далі ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, у силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, в тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, в тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що в певних умовах звичайно ставляться.

Аналогічні положення містяться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Нормами статей 193 ГК України та 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до статті 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати в установлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його в підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлене договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтями 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його в строк, установлений договором або законом.

Згідно з частиною 1 статті 530 ЦК України, якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

За частиною 1 статті 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення в сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення в сфері господарювання (частина 1 статті 217, частина 1 статті 218 ГК України).

Статтями 546, 549 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язань за договором можуть забезпечуватись неустойкою. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

За статтею 230 ГК України штрафними санкціями є господарські санкції в вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), які сплачуються в разі порушення учасником господарських відносин правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за весь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

За частиною 6 статті 231 ГК України штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором.

Частиною 6 статті 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлене законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконане.

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період, за який сплачується пеня.

Виходячи з умов пунктів 7.2., 7.3. Договору за порушення терміну оплати вартості (ціни) поставленого товару, встановленого п. 6.1. цього Договору, постачальник має право стягнути з покупця пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла в період порушення винною стороною грошового зобов`язання, від суми боргу за кожний день прострочки. Штрафна санкція, передбачена цим пунктом Договору, нараховується та стягується понад строк, передбачений частиною 6 статті 232 ГК України.

У разі порушення грошових зобов`язань за Договором постачальник також має право стягнути з покупця штраф у розмірі 20% від вартості поставлених, але не оплачених товарів.

Строк позовної давності за цим Договором (у тому числі по стягненню штрафів та пені) становить 3 роки з моменту виникнення зобов`язань з оплати товару.

Матеріалами справи підтверджується порушення відповідачем грошових зобов`язань по розрахунку за товар, отриманий за видатковими накладними (перерахованими вище), складеними в межах дії договору від 03.02.2022 № 30222, на загальну суму 42259,63 грн, відтак, перевіривши розрахунок позивача в частині вимог про стягнення неустойки в формі штрафу в сумі 8451,92 грн (20% від вартості неплаченого товару), суд установив, що позов у цій частині вимог є обґрунтований, правомірний та підтверджений належними доказами.

Натомість, розрахунок неустойки в формі пені (без визначення періоду її стягнення) проведений позивачем з порушенням вимог частини 3 статті 549 ЦК України, частини 6 статті 231 ГК України, оскільки за правовою природою нарахування неустойки в формі пені за прострочення виконання грошового зобов`язання обчислюється в відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання, що законодавчо обмежується подвійною обліковою ставкою Національного Банку України (діючої в відповідному періоді), за кожен день прострочення виконання боржником грошового зобов`язання.

У той час як позивач у своєму розрахунку використав індекси інфляції, діючі в період прострочення боржником виконання грошового зобов`язання за Договором, що не узгоджується з вимогами чинного законодавства та правовою природою неустойки. Натомість, вимоги про стягнення інфляційних втрат за порушення відповідачем виконання грошового зобов`язання, відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України, у позові не заявлені.

З урахуванням зазначеного, позов у частині вимог про стягнення неустойки в формі пені в сумі 6715,67 грн, за висновком суду, не підлягає задоволенню.

За загальним правилом обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. Обов`язок доказування та подання доказів розподіляється між сторонами, виходячи з того, хто посилається на юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Це стосується позивача, який повинен доказати факти, на підставі яких пред`явлений позов, а також відповідача, який має можливість доказувати факти, на підставі яких він будує заперечення проти позову.

За статтею 13 ГПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Обов`язок доказування і подання доказів установлений статтею 74 ГПК України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви в добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, установлених цим Кодексом (частина 1 статті 14 ГПК України).

Враховуючи, що відповідач, у порушення статей 525, 526 ЦК України та статті 193 ГК України, договірні зобов`язання не виконав, за отриманий за Договором товар своєчасно не розрахувався, правомірність вимог позивача не спростував, суд доходить висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволення в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 42259,63 грн та неустойки в формі штрафу в сумі 8451,92 грн.

В іншій частині вимог суд відмовив за необґрунтованістю.

При ухваленні рішення в справі, суд у тому числі вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Судові витрати складаються з судового збору та витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (частина 1, п.1 частини 3 статті 123 ГПК України).

За частинами 1, 4 статті 129 ГПК України судовий збір покладається в спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються в разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог.

Таким чином, суд поклав на відповідача відшкодування судових витрат по сплаті судового збору, що понесені позивачем при подачі позову в сумі 2673,90 грн, пропорційно розміру задоволених вимог.

Позивач у позовній заяві повідомив, що розмір витрат на професійну правничу допомогу в межах даної справи складає 14000,00 грн, просив суд вирішити питання щодо їх розподілу при ухваленні судового рішення, як доказ подав: ордер на надання правничої (правової) допомоги серія СВ № 1123389, виданий адвокату Серкіну К.Ю. 22.04.2025; договір про надання правничої допомоги від 07.04.2025 б/н, з додатковою угодою від 07.04.2025 № 1 та актом від 22.04.2025 приймання-передачі наданих послуг до цієї додаткової угоди на суму 13000,00 грн.

Згідно з частинами 1 - 4 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно зі статтею 26 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

За змістом статей 1, 30 цього Закону, договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Умовами пунктів 1.1., 3.1. договору про надання правової допомоги від 07.04.2025 сторони погодили наступне: адвокат Серкін К.Ю. приймає доручення клієнта - ТОВ «Чернігівський склад будматеріалів», бере зобов`язання надати правову допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань; складання звернень (заяв, скарг, пропозицій) та інших документів правового характеру; складання процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства); представництва інтересів клієнта, зокрема, в судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного, кримінального та конституційного судочинства, провадження в справах про адміністративні правопорушення тощо.

Розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу визначається сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною даного договору, що може бути викладена в формі додатку до нього.

Зокрема, додатковою угодою від 07.04.2025 № 1, сторони визначили порядок оплати юридичних послуг (гонорару) адвоката за надання правової допомоги в спорі про стягнення з ТОВ «Сучасні комунікаційні системи» заборгованості за поставлений товар в суді першої інстанції, вартість якої включає: ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом (1500,00 грн); надання усної консультації (1500,00 грн); надання проекту позовної заяви, підготовка пакету документів для направлення в суд першої інстанції (10000,00 грн) (пункти 1, 2 додаткової угоди).

Оплата послуг з представництва інтересів у суді першої інстанції здійснюється в наступному порядку: протягом 30 днів від дня винесення/проголошення рішення суду по справі про стягнення суми боргу в суді першої інстанції (п. 3.1. додаткової угоди).

Правова допомога вважається наданою після підписання акту приймання передачі наданої правової допомоги, що підписується сторонами та скріплюється печатками (за наявності) (п. 7.1. додаткової угоди).

На виконання умов договору про надання правової допомоги від 07.04.2025 та додаткової угоди від 07.04.2025 № 1 до нього, сторонами підписаний акт приймання передачі наданих послуг, за яким адвокат Серкін К.Ю. надав, а замовник - ТОВ «Чернігівський склад будматеріалів», прийняв послуги щодо стягнення з ТОВ «Сучасні комунікаційні системи» заборгованості за поставлений товар у суді першої інстанції, що включає: ознайомлення з матеріалами наданими клієнтом (1500,00 грн); надання усної консультації (1500,00 грн); надання проекту позовної заяви, підготовка пакету документів для направлення в суд першої інстанції (10000,00 грн); загальна вартість послуг: 13000,00 грн.

За змістом п. 1 частини 2 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 ГПК України).

Зміст цієї норми може тлумачитися розширено, зокрема як те, що детальний опис робіт (наданих послуг) може міститися як в окремо оформленому документі, поданому стороною до суду, так і в інших наданих стороною доказах. Подання стороною доказів, що містять у собі детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, є таким, що відповідає положенням частин 2, 3 статті 126 та частини 8 статті 129 ГПК України, за змістом яких сторони мають подати суду докази на підтвердження факту понесення судових витрат на професійну правничу допомогу та їх розміру. Аналогічні висновки наведені в постанові Верховного Суду від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 висловлена правова позиція, що домовленість про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такою, що склалась між адвокатом та клієнтом, у межах правовідносин між якими і може розглядатися питання щодо обов`язковості такого зобов`язання. У контексті вирішення судом питання про розподіл судових витрат суд повинен оцінювати розумність витрат, їх співмірність із ціною позову, складністю справи та значенням для сторін.

Відповідач письмово не заперечував проти заявленого позивачем розміру витрат на правничу допомогу в цій справі.

Матеріалами справи підтверджується, надання адвокатом Серкіним К.Ю. позивачу - ТОВ «Чернігівський склад будматеріалів», професійної правничої допомоги в межах судового розгляду спору про стягнення з ТОВ «Сучасні комунікаційні системи» боргу за поставлений товар. Вартість правничої допомоги, отриманої позивачем у межах даної справи, склала 13000,00 грн, розмір якої відповідає ціні позову, ступеню складності справи та обґрунтований належними доказами. Проти заявленого розміру витрат відповідач не заперечив.

З урахуванням наведеного, суд, керуючись принципами пропорційності (п. 3 частини 4 статті 129 ГПК України), вирішив покласти на відповідача відшкодування судових витрат позивача на професійну правничу допомогу в цій справі в загальній сумі 11479,75 грн.

Керуючись статтями 42, 73, 74, 76, 77, 79, 86, 123, 124, 126, 129, частиною 2 статті 178, 233, 238, 241, 247, 251, 252 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Задовольнити частково позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівський склад будматеріалів (вул. Боднарука Любомира, буд. 26, м. Чернігів, 14000; ) до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні комунікаційні системи» (вул. Широка, буд. 2, м. Чернігів, 14000; ) про стягнення 57427,22 грн.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Сучасні комунікаційні системи» (вул. Широка, буд. 2, м. Чернігів, 14000; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівський склад будматеріалів (вул. Боднарука Любомира, буд. 26, м. Чернігів, 14000; ) 42259,63 грн основного боргу, 8451,92 грн штрафу, 2673,90 грн судового збору та 11479,75 грн витрат на правничу допомогу.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

3. В іншій частині позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційна скарга не була подана.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасоване, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови в відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду, відповідно до статті 256 ГПК України, подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні були оголошені лише вступна та резолютивна частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Північного апеляційного господарського суду в порядку визначеному статтею 257 ГПК України.

Судове рішення ухвалене в перший робочий день, після виходу судді Романенко А.В. зі щорічної відпустки.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до приписів частин 5-8 статті 6 та частин 5, 6 статті 242 ГПК України, пунктів 5.6, 5.8, 10, 16, 17, 29, 37 Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, учасникам справи (їх представникам), які є користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, судові рішення в паперовій формі не надсилаються і не вручаються. Суд надсилає такі рішення в електронній формі до електронного кабінету таких осіб, і вони вважаються врученими в день отримання повідомлення про доставку копії судового рішення на офіційну електронну адресу учасника справи (його представника), з якого і починається перебіг процесуального строку, встановленого законом або судом. Обмін процесуальними документами в електронній формі між судом та/або особами, що є (повинні бути) користувачами Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, мають здійснюватися виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Веб-адреса сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по справі, що розглядається - http://cn.arbitr.gov.ua/sud5028/.

Суддя А.В. Романенко