ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/237/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Вельмакіної Т.М.

секретар судового засідання: Андрощук О.М.

за участю представників сторін:

від позивача: Кривой І.В. - довіреність №2356/43/25/01-2024 від 12.04.2024;

від відповідача: Струкова Л.В. - ордер АМ №1124236 від 07.04.2025,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Управління охорони поліції у Житомирській області

до Приватного підприємства "СЛМ-ПЛАСТ"

про стягнення 475143,73 грн

Управління поліції охорони в Житомирській області звернулося до суду з позовом до Приватного підприємства "СЛМ-ПЛАСТ" про стягнення 475143,73 грн збитків.

Ухвалою від 28.02.2025 суд залишив позовну заяву без руху та надав час для усунення недоліків позовної заяви.

06.03.2025 до суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №508 від 04.03.2025 про доплату судового збору у розмірі 1900,57 грн.

Ухвалою від 11.03.2025 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначив судове засідання для розгляду справи по суті на 09.04.2025.

Протокольною ухвалою від 09.04.2025 суд на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголосив перерву у судовому засіданні до 16.06.2025.

16.06.2025 представник позивача подав клопотання про долучення до матеріалів справи запиту №1349948 щодо отримання відомостей з ЄРПН та витягу з ЄРПН №1349948 від 16.06.2025, яке долучено судом до матеріалів справи протокольною ухвалою від 16.06.2025, а також на підставі ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод оголошено перерву у судовому засіданні до 03.07.2025.

02.07.2025 через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшла заява про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення 257137,50 грн.

Представник позивача у засіданні суду підтримала позовні вимоги у розмірі 218006,23 грн збитків з підстав, викладених у позовній заяві. В частині стягнення збитків у розмірі 257137,50 грн просив провадження закрити, у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Представник відповідача в судовому засіданні повідомила про реєстрацію податкової накладної на суму 257137,50 грн ПДВ у Єдиному реєстрі податкових накладних, що свідчить про відсутність спору у цій частині позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, суд

ВСТАНОВИВ:

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач вказує, що на виконання умов договорів про закупівлю №139 та №140 від 02.06.2023 сплатив відповідачу за виконані роботи 2850862,39 грн, однак, відповідач виписав податкову накладну №14 від 30.06.2023 на загальну суму 1542825,00 грн, у тому числі ПДВ - 257137,50 грн, з порушенням норм Податкового кодексу України та не вчинив дії для її розблокування, а також не подав та не зареєстрував інші податкові накладні на загальну суму 661211,87 грн, у тому числі ПДВ - 110201,98 грн, та 646825,52 грн, у тому числі ПДВ - 107804,25 грн, у зв`язку з чим позивач втратив право на податковий кредит на суму 475143,73 грн, що стало підставою для звернення з цим позовом до суду про стягнення збитків з відповідача.

Відповідач у відзиві на позовну заяву (а.с.78-82) просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки відповідач вживав усіх необхідних і визначених законом заходів для реєстрації податковим органом в ЄРПН податкової накладної від 30.06.2023 №14 на суму 1542525,00 грн, наслідком чого є рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 у справі №240/17186/24, яким адміністративний позов відповідача було задоволено та визнано протиправним і скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.06.2024 №11299850/39567941; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ПП "СЛМ-ПЛАСТ" від 30.06.2023 №14 датою її фактичного подання на реєстрацію. При цьому відповідач вказує, що дійсно при формуванні в реквізитах податкової накладної №14 на суму 1542825,00 грн помилково було вказано дату 30.06.2023 замість 08.06.2023, однак після виконання ДПС України рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 у справі №240/17186/24, відповідач зможе здійснити дії по виправленню допущеної помилки. Отже, відповідач вказує, що наразі право на податковий кредит у позивача за податковою накладною від 30.06.2023 (08.06.2023) №14 не втрачено. Стосовно позовних вимог в частині стягнення 218006,23 грн відповідач вказує, що позивачем не надано доказів на понесення ним реальних збитків в розмірі суми, яку останній не зміг зарахувати до податкового кредиту за ПДВ, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язання з реєстрації податкових накладних 11.08.2023 на суму 661211,87 грн та 25.08.2023 на суму 6646825,52 грн на товар у Єдиному реєстрі податкових накладних.

Оцінивши в сукупності матеріали справи, проаналізувавши вимоги чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, врахувавши пояснення учасників судового процесу, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог, з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч.1 ст.173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Господарські зобов`язання можуть виникати: безпосередньо із закону або іншого нормативно-правового акта, що регулює господарську діяльність; з акту управління господарською діяльністю; з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать; внаслідок заподіяння шкоди суб`єкту або суб`єктом господарювання, придбання або збереження майна суб`єкта або суб`єктом господарювання за рахунок іншої особи без достатніх на те підстав; у результаті створення об`єктів інтелектуальної власності та інших дій суб`єктів, а також внаслідок подій, з якими закон пов`язує настання правових наслідків у сфері господарювання (ст.174 ГК України).

Відповідно до ч. 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України:

- суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться;

- кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Статтею 224 ГК України визначено, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

За приписами ст.16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів судом є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1,2 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Тобто, збитки - це об`єктивне зменшення будь-яких майнових благ сторони, що обмежує її інтереси як учасника певних господарських відносин і проявляється у витратах, зроблених кредитором, втраті або пошкодженні майна, а також у не одержаних кредитором доходах, які б він одержав, якби зобов`язання було виконане боржником.

Підставою для відшкодування збитків, відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України та ст.224 ГК України, є порушення зобов`язання.

Для застосування такого заходу відповідальності як стягнення збитків необхідна наявність усіх елементів складу господарського правопорушення:

1) протиправної поведінки (дії чи бездіяльності) особи (порушення зобов`язання);

2) шкідливого результату такої поведінки - збитків;

3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою та збитками;

4) вини особи, яка заподіяла шкоду.

У разі відсутності хоча б одного із цих елементів відповідальність у вигляді відшкодування збитків не настає.

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи (така поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці - діях або бездіяльності).

Відповідно до абз.1 п.1 наказу Міністерства фінансів України №1307 від 31.12.2015, податкову накладну складає особа, яка зареєстрована як платник податку у контролюючому органі та якій присвоєно індивідуальний податковий номер платника податку на додану вартість.

Усі податкові накладні, у тому числі накладні, особливості заповнення яких викладені в пунктах 9-15 та 19 цього Порядку, підлягають реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, та за формою, чинною на день такої реєстрації.

Платник податку має право зареєструвати податкову накладну в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму податку, обчислену за формулою, зазначеною у пункті 200-1.3 статті 200-1 Податкового кодексу України та пункті 9 Порядку електронного адміністрування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 жовтня 2014 року № 569, або обчислену відповідно до пункту 200-1.9 статті 200-1 Податкового кодексу України (п.3 вказаного наказу).

Згідно з абз.1 п.5 вказаного наказу, податкова накладна складається на дату виникнення податкових зобов`язань постачальника (продавця), крім випадків, передбачених Податковим кодексом України та цим Порядком.

Відповідно до п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України (далі - ПК України), для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, інформації, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Податок на додану вартість (ПДВ) - непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього кодексу (п. 14.1.178 ст. 14 ПК України).

Згідно з п. 14.1.181 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до пп."а" п.187.1 ст.187 ПК України, датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню.

До податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів та послуг (пп. "а" п. 198.1 ст. 198 ПК України).

Згідно з п.198.2 ст.198 ПК України, датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з рахунку платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг на оплату товарів/послуг, а в разі постачання товарів/послуг, оплата яких здійснюється електронними грошима, - дата списання електронних грошей платника податків як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, на електронний гаманець постачальника; дата отримання платником податку товарів/послуг.

За приписами п. 198.6 ст.198 ПК України, не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України, на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Згідно з п. 201.7 ст. 201 ПК України, податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на рахунок у банку/небанківському надавачу платіжних послуг як попередня оплата (аванс).

У разі якщо частка товарів/послуг, послуг не містить відокремленої вартості, перелік (номенклатура) частково поставлених товарів/послуг зазначається в додатку до податкової накладної у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, та враховується при визначенні загальних податкових зобов`язань.

За приписами п. 201.10 ст. 201 ПК України, при здійсненні операцій з постачання товарів/послуг платник податку - продавець товарів/послуг зобов`язаний в установлені терміни скласти податкову накладну, зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних та надати покупцю за його вимогою.

Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Таким чином, наведеними нормами ПК України на продавця товарів/послуг покладено обов`язок в установлені терміни скласти податкову накладну та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних, чим зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними суми податку можуть бути віднесені покупцем товарів/послуг до складу податкового кредиту.

Отже, відсутність факту реєстрації платником податку продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних та/або порушення порядку заповнення обов`язкових реквізитів податкової накладної, передбачених п. 201.1 ст. 201 Податкового кодексу України, не дає права покупцю на включення сум ПДВ до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми ПДВ, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

Суд встановив, що 02.06.2023 між Управлінням поліції охорони в Житомирській області (замовник, позивач) та Приватним підприємством "СЛМ-ПЛАСТ" (виконавець, відповідач) були укладені наступні договори про закупівлю (а.с.22-38):

1. №139 від 02.06.2023, відповідно до п.1.1 якого виконавець приймає на себе зобов`язання на свій ризик в межах твердої договірної ціни (додаток №1 до цього договору) виконати роботи: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі за адресою: м. Житомир, пров. Львівський, 5" (код за ЄЗС ДК 021:2015 - 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи) в обсягах, передбачених кошторисною документацією, складеною на підставі дефектного акту (додаток №2 до цього договору), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

2. №140 від 02.06.2023, відповідно до п.1.1 якого виконавець приймає на себе зобов`язання на свій ризик в межах твердої договірної ціни (додаток №1 до цього договору) виконати роботи: "Капітальний ремонт покрівлі будівлі за адресою: м. Житомир, пров. Львівський, 4" (код за ЄЗС ДК 021:2015 - 45260000-7 - Покрівельні роботи та інші спеціалізовані будівельні роботи) в обсягах, передбачених кошторисною документацією, складеною на підставі дефектного акту (додаток №2 до цього договору), а замовник - прийняти та оплатити такі роботи.

Згідно з п.3.4 вказаних договорів, оплата вартості виконаних робіт здійснюється замовником шляхом перерахування належних до сплати сум коштів в національній валюті України у безготівковій формі на поточний рахунок виконавця протягом 180 (ста вісімдесяти) календарних днів після підписання сторонами акту приймання виконаних будівельних робіт (за примірною формою №КБ-2в) та Довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрати (за примірною формою №КБ-3).

За умовами цього договору, сторони узгодили можливість здійснення розрахунків шляхом оплати виконавцю авансу у розмірі до 70% вартості робіт за договором, за рішенням замовника (п.3.5 договорів).

Відповідно до пп.5.1.13 п.5.1 договорів, виконавець зобов`язується виконувати належним чином зобов`язання, передбачені договором, Цивільним і Господарським кодексами України та іншими актами законодавства.

Виконання відповідачем робіт за вказаними договорами на загальну суму 2850862,39 грн, у тому числі ПДВ на загальну суму 475143,73 грн, підтверджується підписаними сторонами довідками про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за серпень 2023 року (форма №КБ-3) та актами приймання виконаних будівельних робіт за серпень 2023 року (форма №КБ-2) (а.с.42-54).

Так, позивач на виконання умов вказаних договорів сплатив відповідачу за виконані роботи 2850862,39 грн, у тому числі ПДВ на загальну суму 475143,73 грн, що підтверджується платіжними інструкціями №168 від 08.06.2023 на суму 1542825,00 грн, у тому числі ПДВ на суму 257137,50 грн, №1576 від 11.08.2023 на суму 661211,87 грн, у тому числі ПДВ на суму 110201,98 грн, №1693 від 25.08.2023 на суму 646825,52 грн, у тому числі ПДВ на суму 107804,25 грн (а.с.40-41), у зв`язку з чим у відповідача відповідно до пп.201.1, 201.10 ст.201 ПК України виник обов`язок скласти податкові накладні та зареєструвати їх в Єдиному державному реєстрі податкових накладних у встановлений Податковим кодексом термін.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Житомирській області прийнято рішення №11299850/39567941 від 25.06.2024 про відмову відповідачу в реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування №14 від 30.06.2023 на суму 1542825,00 грн, у тому числі ПДВ 257137,50 грн, в Єдиному реєстрі податкових накладних, у зв`язку з ненаданням/частковим наданням додаткових письмових пояснень та копій документів стосовно підтвердження інформації, зазначеної у податковій накладній/розрахунку коригування, реєстрацію яких зупинено в Єдиному реєстрі податкових накладних, при отриманні повідомлення про необхідність надання додаткових пояснень та/або документів, необхідних для розгляду питання прийняття комісією регіонального рівня рішення про реєстрацію податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних, платником податку (а.с.55).

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 26.12.2024 у справі №240/17186/24 позов ПП "СЛМ-ПЛАСТ" було задоволено, визнано протиправним та скасовано рішення комісії ГУ ДПС у Житомирській області з питань зупинення реєстрації податкової накладної/розрахунку коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних від 25.06.2024 №11299850/39567941; зобов`язано Державну податкову службу України зареєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних податкову накладну ПП "СЛМ-ПЛАСТ" від 30.06.2023 №14 датою її фактичного подання на реєстрацію, яке залишено без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 06.03.2025 у справі №240/17186/24. Ухвалою Верховного Суду від 31.03.2025 у справі №240/17186/24 касаційну скаргу ГУ ДПС у Житомирській області на вказані вище судові рішення повернуто особі, яка її подала (а.с.83-122).

Матеріалами справи підтверджується те, що відповідач вчинив необхідні дії для розблокування податкової накладної на загальну суму 1542825,00 грн, у тому числі ПДВ - 257137,50 грн, яка була складена ПП "СЛМ-ПЛАСТ" 30.06.2023 за №14, та у червні 2025 року вніс виправлення до податкової накладної з неправильною датою (30.06.2023) шляхом підготовки і реєстрації розрахунку коригування до цієї податкової накладної та склав податкову накладну з правильною датою (08.06.2023), яку зареєстровано в Єдиному реєстрі податкових накладних (а.с.131, 137, 144), у зв`язку з чим позивач звернувся до суду із заявою про закриття провадження у справі в частині стягнення 257137,50 грн збитків.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.231 ГПК України, господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Враховуючи наведені обставини, які свідчать про відсутність предмета спору в частині стягнення 257137,50 грн збитків на день розгляду справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п.2 ч.1 ст.231 ГПК України.

Водночас суд встановив, що відповідач всупереч наведеним вище нормам закону не подав та не зареєстрував у Єдиному реєстрі податкових накладних податкові накладні на суму 661211,87 грн, у тому числі ПДВ - 110201,98 грн та на суму 646825,52 грн, у тому числі ПДВ 107804,25 грн.

Відсутність реєстрації відповідачем податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних на загальну суму 218006,23 грн (110201,98 грн + 107804,25 грн) є достатнім доказом протиправної поведінки відповідача. При цьому, хоча обов`язок виконавця послуги зареєструвати податкові накладні є обов`язком платника податку в публічно-правових відносинах, а не обов`язком перед покупцем послуги, невиконання такого обов`язку фактично завдало позивачу збитків.

Відтак, має місце причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні та неможливістю включення суми ПДВ до податкового кредиту позивачем та, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками позивача.

Отже, суд встановив наявність усіх елементів складу господарського правопорушення.

Статтею 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення збитків у розмірі 218006,23 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи задоволення позовних вимог на суму 218006,23 грн, сплачений з цих вимог судовий збір у розмірі 2616,07 грн, відповідно до ст.129 ГПК України, покладається на відповідача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

З огляду на відсутність клопотання позивача про повернення судового збору у розмірі 3085,65 грн, сплаченого за розгляд позовних вимог в частині стягнення 257137,50 грн, щодо яких провадження у справі закрито, питання щодо повернення судового збору в цій частині судом не вирішується.

Керуючись статтями 2, 73-79, 86, 123, 129, 231, 233, 236-238, 241, 247 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватного підприємства "СЛМ-ПЛАСТ" (10001, Житомирська область, місто Житомир, проспект Незалежності, будинок 91/1, ідентифікаційний код 39567941) на користь Управління охорони поліції у Житомирській області (10003, Житомирська область, місто Житомир, провулок Львівський, будинок 4, ідентифікаційний код 40109091):

- 218006,23 грн збитків;

- 2616,07 грн витрат по сплаті судового збору.

3. Закрити провадження в частині стягнення 257137,50 грн збитків.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 08.07.25

Суддя Вельмакіна Т.М.

1 - до справи;

- позивачу та відповідачу - через систему "Електронний суд".