ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р. м. Житомир Справа № 906/572/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Шніт А.В.

секретар судового засідання Гребеннікова Н.П.

за участю представників сторін:

від позивача: Гарбар К.Г. - ордер серія АМ № 1127311 від 29.04.2025 (в режимі відеоконференції);

від відповідача: не з`явився;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі справу

за позовом Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерно Сістем"

про стягнення 25 245,92грн та розірвання договору оренди

Процесуальні дії по справі.

Акціонерне товариство "Малинський каменедробильний завод" звернулося до Господарського суду Житомирської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерно Сістем" про стягнення 25 245,92грн, з яких: 24 000,00грн основного боргу, 338,77грн 3% річних та 907,15грн інфляційних втрат. Разом з тим, позивач просить розірвати договір оренди крану №01.07 від 01.07.2024.

В якості правових підстав позову позивач зазначає ст. 11, 509, 525, 625, 651, 774, 782, 783 Цивільного кодексу України, ст. 174, 193, 291 Господарського кодексу України.

Ухвалою від 06.05.2025 суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначив на 03.06.2025 о 10:00.

19.05.2025 до суду повернувся конверт з копією ухвали від 06.05.2025, яку суд надсилав ТОВ "Інтерно Сістем" за адресою, зазначеною у позовній заяві та витязі з ЄДРЮОФОПГФ: 11601, Житомирська обл., Коростенський р-н., м. Малин, вул. Грушевського, буд. 11, з довідкою відділення поштового зв`язку щодо причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Також ухвалу від 06.05.2025 суд надсилав на електронну адресу відповідача.

30.05.2025 за вх.№7030 до суду через систему "Електронний суд" від представника позивача надійшло клопотання з додатками: актами здачі прийняття робіт з розшифровкою електронних підписів, довідкою про заборгованість.

Представник позивача в судовому засіданні 03.06.2025 підтримав позовні вимоги у повному обсязі, повідомив про надання всіх доказів, необхідних для розгляду справи, не заперечував щодо закриття підготовчого провадження та призначення до розгляду справи по суті.

Представник відповідача в судове засідання 03.06.2025 не прибув.

Ухвалою від 03.06.2025 суд постанов закрити підготовче провадження та призначити справу №906/572/25 до судового розгляду по суті; призначити судове засідання на 01.07.2025 о 14:15.

16.06.2025 до суду повернувся конверт з копією ухвали від 03.06.2025, яку суд надсилав ТОВ "Інтерно Сістем" за адресою, зазначеною у позовній заяві та витязі з ЄДРЮОФОПГФ: 11601, Житомирська обл., Коростенський р-н., м. Малин, вул. Грушевського, буд. 11, з довідкою відділення поштового зв`язку щодо причини повернення: "адресат відсутній за вказаною адресою". Також ухвалу від 03.06.2025 суд надсилав на електронну адресу відповідача.

26.06.2025 за вх.№8204 до суду через систему "Електронний суд" надійшло клопотання позивача про долучення до матеріалів справи протоколу обшуку товариства від 23.04.2025, на стор.5 в п.17 якого зазначено про вилучення оригіналу договору оренди крану з додатком.

В судовому засіданні 01.07.2025 представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Повідомив, що розмір заборгованості не змінився та просив стягнути її. А також у зв`язку з істотним порушенням відповідачем умов договору, просив розірвати договір оренди.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про дату, час, та місце судового засідання повідомлявся своєчасно та належним чином, про що зазначено вище.

Днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місце проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси (п.5 ч.6 ст.242 Господарського процесуального кодексу України).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч.1, 2 ст.3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному вебпорталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сторони мали доступ до судових рішень та мали можливість ознайомитись з ухвалами суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Отже, відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце засідання суду в справі №906/572/25.

Згідно з п.1 ч.3 ст.202 Господарського процесуального кодексу України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи, зокрема, у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що явка представника відповідача в судове засідання не визнана обов`язковою, суд вважає, що його відсутність не перешкоджатиме розгляду справи за наявними в ній матеріалами, з огляду на приписи ч.9 ст.165 та ч.2 ст.178 Господарського процесуального кодексу України.

В судовому засіданні 01.07.2025 судом оголошено скорочене (вступна та резолютивна частини) рішення.

Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

Позовні вимоги обґрунтовані не дотриманням відповідачем умов договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024 в частині сплати орендних платежів.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався.

Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

01.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерно Сістем" (надалі - орендар, відповідач) та Акціонерним товариством "Малинський каменедробильний завод" (надалі - орендодавець, позивач) укладено договір оренди крану №01.07 (надалі - договір) (а.с.6).

Умовами п.1.1. договору визначено, що цим договором регулюються правовідносини, пов`язані із переданням орендодавцем орендареві у строкове платне користування крану пневмоколісного, марка модель - КС-5363, рік випуску - 1980, ідент.№6452, двигун - б/н, - 1 одиниця (надалі іменується "предмет оренди") строком: з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі до 30 квітня 2030включно.

Передача предмету оренди оформлюється відповідним актом приймання-передачі (п.1.2. договору).

Відповідно до п.2.1. договору за користування предметом оренди орендар сплачує орендодавцеві плату в розмірі 6 000,00грн, у тому числі ПДВ 1 000,00грн. Розмір орендної плати може бути переглянутий за вимогою однієї зі сторін.

Оренда плата, передбачена п.2.1 цього договору, сплачується орендарем щомісяця на підставі виставленого орендодавцем рахунку на здійснення оплати за попередній розрахунковий місяць, протягом 10 банківських днів з дня отримання орендарем відповідного рахунку (п.2.3. договору).

В п.3.3.2. договору визначено обов`язок орендаря щомісячно сплачувати орендодавцеві орендну плату в порядку та розмірах, передбачених пп. 2.1 - 2.5. даного договору.

У випадку порушення зобов`язань, що виникають з цього договору, сторони несуть відповідальність, визначену чинним в Україні законодавством (п.4.1. договору).

Згідно з п.4.2. договору порушенням договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього договору.

Даний договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п.5.1. договору).

За умовами п.5.2. договору, термін дії даного договору починається в момент, зазначений в п. 5.1 даного договору, і закінчується 30 квітня 2030 року.

Договір може бути розірвано за письмовою згодою сторін або за рішенням суду. Розірвання даного договору в односторонньому порядку не допускається, окрім випадків, передбачених даним договором, додатковими угодами до нього або чинним законодавством (п.5.6. договору).

Відповідно до акту приймання - передачі №1 від 01.07.2024, який є невід`ємною частиною договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування кран пневмоколісний, марка модель - КС - 5363, рік випуску 1980, ідент.№6452, двигун - б/н - 1 одиниця (а.с.7).

Договір оренди та акт приймання - передачі підписані представниками сторін та їх підписи скріплені печатками товариств.

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію великовантажного транспортного засобу або іншого технологічного транспортного засобу серії АМ №000604 від 28.05.2012 власником крану пневмоколісного, марки, моделі - КС-5363, рік випуску -1980, ідент. № 6452, двигун - б/н, є ПАТ "Малинський каменедробильний завод" (а.с. 5).

Орендодавець на виконання п.2.3. договору виставив орендарю рахунки на оплату за листопад, грудень 2024 року та січень, лютий 2025 року, а саме: №298 від 30.11.2024 на суму 6 000,00грн, №316 від 31.12.2024 на суму 6 000,00грн, №9 від 31.01.2025 на суму 6 000,00грн, №27 від 28.02.2025 на суму 6 000,00грн (а.с.10-12).

Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (послуг) №983 від 30.11.2024, №1022 від 31.12.2024, №42 від 31.01.2025, №76 від 28.02.2025 (а.с.13-14), підписаних електронними підписами сторін , позивачем надані відповідачу послуги з оренди крану в листопаді 2024 року на суму 6 000,00грн, в грудні 2024 року на суму 6 000,00грн, в січні 2025 року на суму 6 000,00грн, в лютому 2025 року на суму 6 000,00грн.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за період з січня 2024 року - лютий 2025 року, підписаного електронними підписами сторін, сторони погодили, що по договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 24 000,00грн (а.с.15-17).

Як зазначає позивач, відповідач орендну плату не сплачує, проте отримує прибутки від суборенди орендованого майна, що належить позивачу, на підтвердження чого подав договір суборенди крану №01.07/1 від 01.07.2024, укладеного між ТОВ "Інтерно Сістем" (орендар) та ТОВ "Юні Стоун Плент" (суборендар), за умовами п. 1 якого визначено, що цим договором регулюються правовідносини, пов`язані із переданням орендарем суборендареві у строкове платне користування кран пневмоколісний, марка модель- КС-5363, рік випуску -1980, ідент. № 6452, двигун - б/н, - 1 одиниця (надалі іменується "предмет оренди" ) строком: з моменту підписання сторонами акту приймання - передачі до 30 квітня 2030 включно. За користування предметом оренди суборендар сплачує орендарю плату в розмірі 6 500,00грн (п.2.1. договору суборенди).

04.04.2025 за вих. №88 позивач надіслав на адресу відповідача претензію з вимогою погасити заборгованість за оренду крану в розмірі 24 000,00грн та пропозицією підписання угоди про розірвання договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024 з 03.04.2025. До претензії додані: акт звірки взаємних розрахунків; додаткова угода №1 від 03.04.2025 про розірвання договору оренди №01.07 від 01.07.2024 та акт приймання передачі №2 від 03.04.2025.

Проте претензія залишилася без відповіді орендаря (а.с. 19-29).

У претензії позивач попереджав, що у випадку її не задоволення чи залишення без розгляду, буде змушений звертатися до суду про стягнення заборгованості, штрафних санкцій, судового збору, а також з вимогою про розірвання договору оренди.

У зв`язку з наведеними обставинами, позивач звернувся до суду з даним позовом про стягнення 24 000,00грн основного боргу, 338,77грн 3% річних та 907,15грн інфляційних втрат. А також, просить розірвати договір оренди крану №01.07 від 01.07.2024.

Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Статтею 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч. 2).

В силу положень ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Правовідносини між сторонами виникли на підставі договору оренди №01.07 від 01.07.2024.

За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк (ч.1 ст.759 ЦК України).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 Господарського кодексу України (далі - ГК України), за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у володіння та користування майно для здійснення господарської діяльності. За договором оренди передається індивідуально визначене майно виробничо-технічного призначення (або єдиний майновий комплекс), що не втрачає у процесі використання своєї споживчої якості (неспоживна річ).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.526 ЦК України).

У відповідності до ст.599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи акту приймання - передачі №1 від 01.07.2024, який є невід`ємною частиною договору, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування кран пневмоколісний, марка модель - КС - 5363, рік випуску 1980, ідент.№6452, двигун - б/н - 1 одиниця (а.с.7).

Умовами пункту 2.1. договору визначено, що за користування предметом оренди орендар сплачує орендодавцеві плату в розмірі 6 000,00грн, у тому числі ПДВ 1 000,00грн.

Відповідно до актів здачі-прийняття робіт (послуг) №983 від 30.11.2024, №1022 від 31.12.2024, №42 від 31.01.2025, №76 від 28.02.2025 (а.с.13-14), підписаних електронними підписами сторін , позивачем надані відповідачу послуги з оренди крану в листопаді 2024 року на суму 6 000,00грн, в грудні 2024 року на суму 6 000,00грн, в січні 2025 року на суму 6 000,00грн, в лютому 2025 року на суму 6 000,00грн.

Згідно з актом звірки взаємних розрахунків за період з січня 2024 року - лютий 2025 року, підписаного електронними підписами сторін, сторони погодили, що по договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024 у відповідача наявна заборгованість перед позивачем у розмірі 24 000,00грн (а.с. 15-17).

Судом здійснено перевірку розрахунку заборгованості з орендної плати та встановлено правильність його здійснення.

Враховуючи, що тягар доказування виконання зобов`язання в частині сплати заборгованості за договором оренди №01.07 від 01.07.2024 в даному випадку покладено на відповідача, і останній не надав суду доказів погашення боргу, суд дійшов висновку про законність та обґрунтованість вимоги позивача про стягнення з відповідача 24 000,00грн заборгованості з орендної плати, та задовольняє її в повному обсязі.

Щодо позовних вимог про стягнення 338,77грн 3% річних за період з 16.12.2024 по 24.04.2025 та 907,15грн інфляційних втрат за період з 16.12.2024 по 24.04.2025.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді нарахування трьох процентів річних та інфляційних на суму боргу є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (виплати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Однак, суд не погоджується з розрахунком позивача 3% річних (а.с.18 на звороті), оскільки перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон" вказаний розрахунок, господарський суд встановив, що позивачем не правильно визначена сума заборгованості за період з 15.01.2024 до 24.04.2025, на яку слід нараховувати 3% річних, оскільки за листопад та грудень 2024 року, а також за січень та лютий 2025 року заборгованість з орендної плати складає по 6 000,00грн за кожен місяць, і кінцева дата нарахування позивачем 3% річних по кожному із заявлених періодів є 24.04.2025, тому 3% річних слід розраховувати окремо по кожному періоду (з моменту виникнення і до 24.04.2025) на суму щомісячної заборгованості - 6 000,00грн.

Так, за розрахунком суду по періодам нарахування визначеними позивачем, правильним розміром 3% річних є 101,59грн (з 15.01.2025 до 24.04.2025 на суму 6 000,00грн - 49,32грн, з 17.02.2025 до 24.04.2025 на суму 6 000,00грн - 33,04грн, з 17.03.2025 до 24.04.2025 на суму 6 000,00грн - 19,23грн).

Разом з тим, за результатом перевірки 3% річних за період з 16.12.2024 до 24.04.2025 судом встановлено правильність їх здійснення (64,09грн - 3% річних за вказаний період).

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягають 3% річних в розмірі 165,68грн (101,59грн + 64,09грн). В частині вимоги про стягнення 173,09грн (338,77грн -165,68грн) 3% річних суд відмовляє.

Перевіривши за допомогою інформаційно-пошукової системи "Ліга:Закон" розрахунок інфляційних втрат (а.с.18), господарський суд встановив неправильність його здійснення. Так, за розрахунком суду, розмір інфляційних втрат з 16.12.2024 до 24.04.2025 на суму щомісячної заборгованості - 6 000,00грн, окремо по кожному із заявлених періодів, складає 686,37грн, який підлягає стягненню з відповідача. У стягненні 220,78грн (907,15грн - 686,37грн) інфляційних втрат суд відмовляє.

Щодо позовної вимоги про розірвання договору оренди №01.07 від 01.07.2024 слід зазначити наступне.

Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків.

Відповідно до ст.188 ГК України, зміна та розірвання господарських договорів в односторонньому порядку не допускаються, якщо інше не передбачено законом або договором. Сторона договору, яка вважає за необхідне змінити або розірвати договір, повинна надіслати пропозиції про це другій стороні за договором. Сторона договору, яка одержала пропозицію про зміну чи розірвання договору, у двадцятиденний строк після одержання пропозиції повідомляє другу сторону про результати її розгляду. У разі якщо сторони не досягли згоди щодо зміни (розірвання) договору або у разі неодержання відповіді у встановлений строк з урахуванням часу поштового обігу, заінтересована сторона має право передати спір на вирішення суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 05 липня 2019 року у справі №916/1684/18 дійшла висновку, що за загальним правилом розірвання господарських договорів допускається лише за згодою сторін у порядку, встановленому статтею 188 Господарського кодексу України. Зміна та розірвання господарських договорів (припинення зобов`язання) саме в односторонньому порядку допускаються виключно з підстав, прямо передбачених відповідним законом або договором.

Отже, за змістом наведених норм, розірвання договору оренди в односторонньому порядку з ініціативи орендодавця не допускається. Однак таке розірвання можливе у разі істотного порушення договору (в порядку ст.188 ГК України та ст.651 ЦК України), яке сторона має довести в розумінні ст.74, 76-80, 86 ГПК України.

Тобто, підставою для розірвання договору може бути невиконання однією із сторін своїх обов`язків за договором. Відтак, встановленню при вирішенні спору у даній справі в частині вимог стосовно розірвання договору підлягають обставини виконання відповідачем своїх обов`язків за договором, та, у зв`язку з цим, наявності або відсутності підстав для розірвання договору.

Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суди повинні встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати. Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 10 вересня 2020 року справі №910/13436/19, 08 вересня 2022 року у справі №910/277/21.

Як встановлено судом вище, матеріали справи не містять доказів виконання обов`язку відповідачем щодо сплати орендних платежів за період з листопада 2024 року по лютий 2025 року, в зв`язку з чим, судом зроблено висновок, що наведені обставини у розумінні положень ч.2 ст.651 ЦК України можуть вважатися істотним порушенням відповідачем умов договору та можуть бути підставою для розірвання договору.

Отже, дослідивши обставини та зібрані у справі докази, надавши оцінку умовам договору та врахувавши положення законодавства, які регулюють порядок розірвання договору за рішенням суду за ініціативою однієї зі сторін, судом встановлено обставин, які передбачають можливість розірвання договору та свідчать про істотність порушення відповідачем умов договору (у розумінні положень ч.2 ст.651 ЦК України), в зв`язку з чим, вимога про розірвання договору підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2, 3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За приписами ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відтак, сторони звертаючись до суду повинні враховувати те, що визначення та наповнення доказової бази переданого на розгляд суду спору покладаються саме на сторони, а не на суд.

Суд вирішує спір на підставі поданих та витребуваних в порядку ст. 81 ГПК України сторонами доказів.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч.1 ст.77 ГПК України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За приписами ч.1 ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи докази, які містяться у матеріалах справи, а також норми чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, суд прийшов до висновку про задоволення позову в частині вимог щодо стягнення з відповідача 24 000,00грн основного боргу, 165,68грн 3% річних, 686,37грн інфляційних втрат. Також позовну вимогу про розірвання договору оренди крану №01.07 від 01.07.2024 суд задовольняє. В частині позовних вимог щодо стягнення 173,09грн 3% річних та 220,78грн інфляційних втрат суд відмовляє.

Розподіл судових витрат.

Пунктом 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Зважаючи на вищевикладене, зокрема, задоволення позову частково, судовий збір покладається на відповідача в розмірі, пропорційному сумі задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 123, 129, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтерно Сістем" (11601, Житомирська обл., Коростенський р-н, м. Малин, вул. Грушевського, буд. 11; ідентифікаційний код 42605960)

на користь Акціонерного товариства "Малинський каменедробильний завод" (49107, м. Дніпро, вул. Пушкіна генерала (Шевченківський, Соборний райони), буд.1; ідентифікаційний код 04011905):

- 24 000,00грн основного боргу;

- 165,68грн 3% річних;

- 686,37грн інфляційних втрат;

- 4 769,21грн судового збору.

3. Відмовити в задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення 173,09грн 3% річних та 220,78грн інфляційних втрат.

4. Розірвати договір оренди крану №01.07 від 01.07.2024, укладений між Акціонерним товариством "Малинський каменедробильний завод" (ідентифікаційний код 04011905) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інтерно Сістем" (ідентифікаційний код 42605960).

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено: 09.07.25

Суддя Шніт А.В.

Надіслати:

1- позивачу в кабінет "Електронного суду"

2- представнику позивача - адвокату Гарбару К.Г. в кабінет "Електронного суду"

3- відповідачу (рек. з повід.) та на електронну пошту: ІНФОРМАЦІЯ_1