РІШЕННЯ

07 липня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/187/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Охотницької Н.В.

за участі секретаря судового засідання Коляски І.І.

розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", вул. Грушевського, буд. 23, м. Тернопіль, 46001

про стягнення 22 297 700,88 грн

За участю представників:

позивача: Журавель Оксана Володимирівна, довіреність №990 від 18.12.2024 (в режимі відеоконференції);

відповідача: Фомічов Ігор Олегович, ордер серії ВН№1425694 від 15.04.2025 (в режимі відеоконференції)

Відповідно до статей 8, 222 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) здійснюється повне фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів.

Суть справи: Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду Тернопільської області із позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", про стягнення 22 297 700,88 грн, з яких: 22 123 295,88 грн пеня та 174 405,00 грн - штраф.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору № від 12.02.2024 в частині своєчасного надання послуг з технічного огляду та випробувань (експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском), що стало підставою для звернення до суду щодо стягнення з відповідача 22 123 295,88 грн пені та 174 405,00 грн штрафу.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 31 березня 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання у цій справі на 28 квітня 2025 року о 10:00 год. Крім того, суд встановив сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою суду від 02.04.2025 задоволено заяву представника позивача - Оніщука Василя Миколайовича б/н від 02.04.2025 (вх.№2368), про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 16.04.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" - адвоката Фомічова Ігоря Олеговича б/н від 15.04.2025 (вх. № 2712) про вступ у справу як представника та надано останньому доступ до електронної справи №921/187/25 в підсистемі "Електронний суд".

Ухвалою суду від 22.04.2025 задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" - адвоката Фомічова Ігоря Олеговича, б/н від 18.04.2025 (вх.№2815), про його участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

15 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" надійшов відзив на позовну заяву б/н від 15.04.2025 (вх. №2709) у якому відповідач наводить свої заперечення щодо позовних вимог та просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Крім того, відповідач надав попередній розрахунок судових витрат при розгляді справи в суді першої інстанції в розмірі 3000,00 доларів США, які складаються з витрат на правову допомогу відповідно до умов договору про надання правової допомоги, та повідомив, що додатково відповідачем планується понести витрати на правничу допомогу у вигляді гонорару успіху в розмірі 10% від суми позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено. До відзиву також додано заяву представника відповідача адвоката Фомічова І.О., у якій останній в порядку ч.8 ст.129 ГПК України повідомив про те, що докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу будуть надані стороною відповідача протягом 5-ти днів після ухвалення рішення у цій справі.

21 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" надійшла відповідь на відзив на позовну заяву б/н від 21.04.2025 (вх. №2839), у якій позивач наводить свої доводи на спростування позиції відповідача.

24 квітня 2025 року через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" надійшли заперечення на відповідь на відзив б/н від 24.04.2025 (вх. №2983).

З огляду на тимчасову непрацездатність судді Охотницької Н.В., підготовче засідання, призначене у справі №921/187/25 на 28.04.2025 о 10:00 год., не відбулося. Ухвалою суду від 29 квітня 2025 року сторін повідомлено про те, що підготовче засідання у справі №921/187/25 відбудеться 08.05.2025 об 11:30 год.

Ухвалою суду від 05.05.2025 задоволено заяву представниці позивача Журавель Оксани Володимирівни б/н від 02.05.2025 (вх.№3229), про її участь у судових засіданнях в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

У підготовчому засіданні 08.05.2025 суд, заслухавши представників сторін та враховуючи, що сторонам забезпечено можливість подати заяви по суті справи, визначені ст.161 ГПК України, які вони мали намір подати, беручи до уваги відсутність підстав для відкладення підготовчого засідання, суд у відповідності до ст. 185 ГПК України закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 19 червня 2025 року о 10:00 год., без постановлення окремого процесуального документа із зазначенням про це у протоколі судового засідання, відповідно до пункту 7 частини 2 статті 223 ГПК України, про що представників сторін повідомлено в режимі відеоконференції.

В судовому засіданні 19.06.2025 суд розпочав розгляд справи №921/187/25 по суті, який після оголошення перерви продовжив у судовому засіданні 07.07.2025 о 12:00 год. зі стадії судових дебатів.

Представники сторін взяли участь в судових засіданнях 19.06.2025 та 07.07.2025 в режимі відеоконференції.

Під час розгляду справи судом заслухано позиції представників сторін та досліджено наявні в матеріалах справи докази.

07 липня 2025 року справу розглянуто по суті та, у відповідності до вимог ч. 6 ст. 233 ГПК України, проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Позиції учасників справи.

Представниця позивача в судових засіданнях повністю підтримала заявлені вимоги з підстав, наведених у позовній заяві та у відповіді на відзив (вх.№2839 від 21.04.2025), посилаючись на долучені до матеріалів справи докази.

Вказує на те, що відповідач всупереч вимог пункту 4.3 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, допустив порушення строків надання послуг з технічного огляду та випробувань по позиціях Додатку А Додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024): №№ 35-42, 69, 70, 77-80, 100-111, 113-117, 122, 128, 129, 134, 135, 194, 195, 243-246, 302-304, 308-321, 326-329, 333-345 (що підтверджується актами наданих послуг №3 від 26.06.2024, №№7, 8, 12, 13 та 15 від 25.07.2024, №№2, 5 та 16 від 29.07.2024, №№9, 17 та 18 від 13.08.2024). Окрім того, по позиціях: №№ 1-6, 22-34, 51-54, 57-68, 71-74, 81-84, 86-92, 118-121, 123-127, 132-133, 136-196, 202-207, 212-215, 218-229, 247-321, 348-351, 357-368, 370-375, 378, 381-388, 390-400, 415-417, 421-427, 431-446, 448, 451-476, 479-482, 487-494, 505-509, 525-599, 603-625, 629-634, 656, 670-681, 683-690, 712-719, 782-807, 815-818, 850-859, 862, 864-867, 869-871, 876-897 Послуги відповідачем взагалі не були надані. У зв`язку із наведеним позивачем нараховано на підставі пункту 9.2.1 Договору і заявлено до стягнення з відповідача 22 123 295,88 грн пені (в розмірі 0,1 вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання) та 174 405,00 грн штрафу (в розмірі 7% вартості Послуг).

При цьому, позивач просить врахувати, що оскільки 17.09.2024 між сторонами укладено угоду про розірвання Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, граничною датою для нарахування штрафних санкцій є 16.09.2024.

Представник відповідача проти позову заперечив з підстав, викладених також у відзиві на позов (вх.№2709 від 15.04.2025) та запереченнях на відповідь на відзив (вх.№2983 від 24.04.2025). Вважає позовні вимоги необґрунтованими і такими, що не можуть бути задоволені з наступних підстав.

1) Позивачем неправильно розраховано та розтлумачено значення розміру пені, передбаченої договором. При цьому, зазначає, що відповідно до ч.3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Отже, пеня має бути розрахована виключно у відсотках, а не у частці від суми, як зазначено в Договорі, а відсоток має бути закріпленим в договорі. Вважає, що застосувавши правила тлумачення Договору щодо нарахування пені в розмірі 0,1 вартості Послуг, правильним трактуванням умов договору буде саме 0,1% - тобто 0,001 (одна тисячна частина) від цілого. У свою чергу розрахунки позивачем пені в розмірі 0,1 вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання (як 10% від суми кожного зобов`язання) не відповідає ані сутності договірних правовідносин, ані усталеній поведінці самого ж позивача в інших договірних правовідносинах.

Звертає увагу, що в інших договорах, укладених між позивачем та відповідачем в різні періоди (які за текстом є ідентичними спірному Договору), відповідальність відповідача визначається саме як 0,1% від вартості простроченого зобов`язання (ідентифікатори публічних закупівель: UA2020-07-09-007732-c, UA-2021-03-26-001279-a, UA-2021-07-05-004675-b, UA-2021-11-24-002916-c, UA-2021-12-13-016677-c). Відповідно, маючи усталені систематичні договірні правовідносини з позивачем, відповідач розраховував на послідовну поведінку позивача та однакове застосування останнім однотипних положень договорів.

Крім того, в межах спірного Договору, протягом його виконання, позивачем було виставлено відповідачеві вимоги про оплату штрафних санкцій на підставі п. 9.2.1. Договору в розмірі 0,1% від вартості простроченого зобов`язання, що свідчить про трактування самим же позивачем розміру пені, передбаченої п.9.2.1 Договору як 0,1%. Інше трактування умов Договору у позовній заяві, на переконання відповідача, свідчить про суперечливу поведінку позивача.

Аналіз розміщених позивачем проектів договорів в межах різних закупівель свідчить, що стандартною та поширеною практикою самого ж позивача є викладення положень про відповідальність Виконавця у формі обов`язку сплати пені в розмірі саме 0,1% вартості послуг, за якими допущено прострочення надання за кожний день прострочення. В свою чергу, у договорах лише по двох закупівлях (перший з яких є предметом даного спору: UA2023-12-20-013312-a, а другий розміщений в межах закупівлі: UA-2023-12-28-009367-a) позивачем була встановлено пеня у розмірі 0,1 вартості Послуг за кожен день прострочення.

До того ж, зазначає, що формулювання тексту пункту 9.2.1. спірного Договору повністю кореспондує змісту абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України (чинний на момент реалізації спірних правовідносин) - у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, штрафні санкції застосовуються за порушення строків виконання зобов`язання, а саме стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц, у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

Відтак відповідач вважає, що тлумачення неоднозначного розміру пені за Договором має здійснюватися на користь відповідача та проти позивача, оскільки спірний договір було укладено в межах публічної закупівлі, організованої позивачем як замовником, отже, у відповідача не було можливості впливати на зміст Договору, на відміну від самого позивача. З огляду на положення законодавства, звичайну поведінку позивача та суть договірних правовідносин, яка склалась між сторонами, а також враховуючи зміст договору в інших його частинах і правила тлумачення договору, необхідно трактувати розмір пені, визначеної в п.9.2.1 Договору в розумінні 0,1% від суми прострочених зобов`язань (відповідачем надано контррозрахунок пені (0,1%) - в розмірі 22 140,54 грн та штрафу (7%) - в розмірі 15607,20 грн).

2) Заявлений розмір штрафних санкцій не співмірний із сумою договірних зобов`язань.

Відповідач звертає увагу на те, що попередньо визначена сторонами сума Договору складає 4 272 271,20 грн і не є фіксованою, оскільки згідно з Додатком 2 до Договору 191 позиція по договору (позиції 934-1125) на загальну суму 451 651,20 грн була передбачена як резерв, тобто не гарантовано забезпечена позивачем для виконання. Гарантована вартість послуг по договору складає 3 820 620,00 грн, що у 5,8 разів менша за розмір заявлених штрафних санкцій. Крім того, відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума спірних зобов`язань складає 3 010 980,00 грн, тобто у 7,5 разів менша за розмір заявлених штрафних санкцій. А відповідно до наявних у справі актів приймання-передачі та банківської виписки по рахунку ТОВ "ФМК", загальна сума, яку позивач оплатив відповідачеві в межах спірного договору, складає 587 400,00 грн. Таким чином, розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у 38 разів перевищує вартість послуг, оплачених позивачем відповідачеві в межах спірного Договору.

Додатково зазначає, що спірний Договір було розірвано в порядку ч. 2 ст. 651 ЦК України, тобто у зв`язку з істотною зміною обставин (Hardship). Отже, невиконання частини зобов`язань мало місце не з вини Виконавця та не пов`язане з його протиправною чи недобросовісною поведінкою, а стало результатом об`єктивної зміни обставин, які сторони не могли передбачити завчасно та які об`єктивно перешкоджали виконанню договірних зобов`язань.

Відтак застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, який у більше ніж 10 разів перевищує вартість зобов`язань, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення штрафних санкцій спрямоване в першу чергу на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер і не може бути джерелом збагачення кредитора. Наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Таким чином, враховуючи усталену судову практику, сутність та мету застосування інституту пені та штрафних санкцій, а також характер спірних правовідносин, відсутність в діях відповідача вини у невиконанні зобов`язань за послугами, гранична дата виконання яких настала після факту істотної зміни обставин, відповідач вважає, що пеня не може бути більшою за основне зобов`язання, за яке вона нараховується, а сума штрафних санкцій не може перевищувати грошову суму, яка фактично була сплачена позивачем відповідачеві в межах спірного договору.

3) Позивачем неправильно визначено граничну дату нарахування штрафних санкцій та не враховано істотну зміну обставин у зв`язку з якими договірні правовідносини було припинено.

Спірний договір було розірвано 17.09.2024, однак позивач не враховує, що правовою підставою для дострокового розірвання Договору була не просто домовленість сторін, а істотна зміна обставин, які сторони не могли передбачити на момент укладення Договору (набрання чинності Наказом Мінекономіки №17954, згідно якого змінились кваліфікаційні вимоги до експертних організацій, які уповноважені надавати послуги, що є предметом спірного договору). Факт істотної зміни обставин встановлено самим позивачем та повідомлено відповідача про неможливість продовження виконання договору без підтвердження відповідності відповідача новим кваліфікаційним вимогам.

Спірний договір було розірвано відповідно до ч. 2 ст. 652 ЦК України на підставі Висновку Одеської регіональної ТПП про істотні зміни обставин (Hаrdship) №2003-14/139 від 11.06.2024. При цьому, після отримання вказаного висновку, ще 13.06.2024 відповідач звернувся до позивача із повідомленням вих. № Т-01/06, що у зв`язку зі зміною законодавства та вимог до кваліфікації виконавця, настали істотні зміни обставин, а отже, у відповідності до ч. 2 ст. 652 ЦК України договір має бути припинено достроково.

При цьому згода позивача на дострокове розірвання Договору була висловлена у листі №ТОВВИХ-24-13162 від 26.08.2024, відтак позивачем неправильно встановлено кінцеву дату для нарахування пені як 17.09.2024, оскільки сам же позивач виразив погодження на розірвання Договору 26.08.2024.

В свою чергу, враховуючи той факт, що починаючи з 13.06.2024 відповідач повідомив про об`єктивну неможливість продовження виконання робіт за договором у зв`язку із істотною зміною обставин, відповідач стверджує, що кінцевий строк для нарахування пені має визначатись саме 13.06.2024, оскільки після повідомлення про настання істотної зміни обставин, в діях останнього відсутній склад цивільного правопорушення, а відтак і відсутня правова підстава для нарахування пені після 13.06.2024.

Вважає, що строк дії Договору у період з 13.06.2024 по 17.09.2024, тобто період протягом якого позивач оформлював додаткові угоди про розірвання Договору та протягом якого відповідач вже не міг виконувати зобов`язання з об`єктивних причин, не може враховуватись як прострочення, вчинене з вини відповідача, оскільки останній добросовісно повідомив позивача про об`єктивну неможливість виконувати зобов`язання. До того ж, позивач знав і підтвердив відповідачеві листом від 15.05.2024 про неможливість відповідача продовжувати виконувати свої зобов`язання у зв`язку із змінами чинного законодавства. В період з 13.06.2024 по 17.09.2024 позивач невиправдано довго не направляв відповідачу додаткові угоди про розірвання Договору, в результаті чого вказаний період формальної дії Договору був штучно затягнутий позивачем з метою штучного збільшення строку для нарахування пені поза вини відповідача.

На переконання відповідача, з метою забезпечення балансу інтересів сторін, відображення об`єктивної картини обставин та сутності правовідносин, а також з метою об`єктивного врахування поведінки обох сторін, справедливим буде визначення граничної дати нарахування пені саме 13.06.2024.

4) Позивачем неправильно встановлено дату фактичного надання послуг, що має істотне значення для визначення моменту прострочення боржника.

До 15.05.2024 відповідачем було виконано частину зобов`язань, які відповідач об`єктивно мав право і можливість виконати до набрання чинності змін до чинного законодавства, що стали підставою для розірвання Договору. В свою чергу, таке виконання (тобто видача експертного звіту за наслідком проведення експертного обстеження та внесення запису в паспорт обладнання за наслідком технічного огляду) були виконані відповідачем здебільшого у визначені договором строки (тобто без порушень) та фактично значно відрізняються від дати підписання акту приймання передачі. З метою підтвердження дати проведення експертних обстежень без порушень строків договору відповідачем долучено копії експертних звітів та актів перевірки якості наданих послуг, складених представниками позивача.

Тобто, з моменту проведення експертного обстеження та технічного огляду позивач мав можливість експлуатувати зазначене обладнання навіть без підписання акту приймання-передачі. Таким чином, саме з дати проведення експертного обстеження або внесення відомостей в технічний паспорт обладнання досягалась мета договору - можливість позивача експлуатувати обладнання. При цьому строк підписання акту приймання-передачі не є визначальним для реального виконання зобов`язання та жодним чином не впливає на отримання позивачем того, на що він розраховував, укладаючи Договір.

Додатково звертає увагу, що положення спірного Договору щодо порядку приймання наданих послуг суперечать як один одному, так і підходу позивача до визначення дати надання послуг саме за датою підписання акту приймання-передачі. Умови договору передбачають, що акти наданих послуг мають бути направлені не в граничну дату надання послуг чи в день їх надання, а в кінці місяця за результатом надання всіх послуг в конкретному місяці (п.5.2).

Відповідно до складених актів зафіксовано фактичні дати надання послуг, або зафіксовано відсутність порушення зобов`язань з боку відповідача. Отже, самим позивачем у своїх актах було визнано факт належного виконання послуг саме з моменту фактичного виконання послуг, а не з моменту підписання акту приймання-передачі.

Враховуючи викладене, відповідач стверджує, що приступив до виконання зобов`язань та виконав їх вчасно, в результаті фактичного надання послуг позивач отримав те, на що він розраховував укладаючи договір, а отже, датою виконання зобов`язань, які були прийняті та оплачені позивачем, має бути не дата підписання акту наданих послуг, а дата експертного звіту, складеного по відповідній позиції та дата внесення запису про технічний огляд до технічного паспорту обладнання. В іншому випадку, нарахування пені станом на дату підписання акту приймання-передачі та неврахування дати фактичного надання послуг і можливості позивача отримати результат послуг в момент їх фактичного виконання, свідчить про формальний підхід до визначення відповідальності, повністю ігнорує приписи ст. 612 ЦК України та не відображає сутність спірних правовідносин.

5) Позивачем не враховано, що в момент підписання актів приймання-передачі, сторони зафіксували факт відсутності у останнього претензій до відповідача.

Так, у кожному акті наданих послуг підписаному сторонами зазначено, що послуги надані в повному обсязі і відповідають вимогам Договору № від 12.02.2024 та вимогам нормативно-правових актів. При наданні Послуг не було порушено режими транспортування газу та роботу газотранспортної системи, вимоги з промислової безпеки та охорони праці. Претензії та зауваження до повноти та якості наданих Послуг у Замовника відсутні. Заявляючи про відсутність претензій до відповідача в актах наданих послуг, позивач позбавлений права стягувати штрафні санкції після підписання відповідних актів наданих послуг.

З огляду на заперечення відповідача, позивач у відповіді на відзив (вх.№2839 від 21.04.2025), зокрема вказує на те, що укладаючи договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ТОВ "Оператор ГТС України" та ТОВ "ФМК" керувались таким принципом цивільного права, як свобода договору, та включили до цього договору саме умови про те, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання Послуг більш ніж на 30 календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 відсотків вартості Послуг. Зауважує, що договір підписаний з обох сторін з визнанням саме таких умов договору, протокол розбіжностей до договору сторонами не складався. Окрім того, з дати укладення договору про закупівлю послуг від 12.02.2024 № ТОВ "ФМК" не вчиняв жодних юридично значимих дій щодо невизнання, оспорення умов Договору, які викладені у пункті 9.2.1. Договору. Відтак, відповідальність за порушення строків надання послуг за даним Договором визначена саме у вигляді пені у розмірі 0,1 вартості послуг за кожен день прострочення їх надання.

Щодо посилання відповідача на інші укладені з різними контрагентами договори, які містяться на платформі "Прозорро" та містять умови щодо нарахування пені за порушення договірних зобов`язань у розмірі 0,01%, то позивач зазначає, що укладений договір про закупівлю послуг від 12.02.2024 № не є ні типовим, ні примірним договором, який містить ті чи інші умови, які затверджуються суб`єктом владних повноважень. Відтак, укладаючи Договір від 12.02.2024 №, сторони не були обмежені господарським договором на основі примірного чи типового договору, були вільними у визначенні умов договору, у тому числі щодо визначення відповідальності за порушення строків надання послуг. На даний час умови Договору про нарахування пені за порушення строків надання послуг у розмірі 0,1 є чинними, а відтак відсутні підстави для застосування штрафних санкцій у іншому розмірі. Окрім того, позивач звертає увагу на те, що у відзиві на позовну заяву відповідач частково визнає позовні вимоги, при цьому надає контррозрахунок із зазначенням розміру пені, який має бути застосований до відповідача.

Також позивач не погоджується із тезою відповідача про те, що підписання акту приймання-передачі не є визначальним для реального виконання зобов`язання, оскільки саме умовами договору визначено, що факт надання послуг виконавцем підтверджується підписаними сторонами актами наданих послуг (пункт 5.1. Договору). Більше того, обов`язок по оформленню та наданню замовнику актів наданих послуг покладається саме на відповідача.

В свою чергу, відповідач у запереченнях на відповідь на відзив (вх.№2983 від 24.04.2025) серед іншого вказує на те, що спірний договір було укладено в межах публічної закупівлі, організованої позивачем як Замовником. Отже, у відповідача не було можливості впливати на зміст Договору, на відміну від самого позивача. Так, публічні закупівлі регулюються Законом України "Про публічні закупівлі", який має переважну силу над загальними нормами Цивільного кодексу України. Свобода договору в таких випадках обмежена рамками тендерної документації та вимогами законодавства про публічні закупівлі. При цьому, просить врахувати позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 09.11.2023 у справі №160/7811/22, де зазначено, що встановлення у тендерній документації умови про те, що основні вимоги до договору не є остаточними і вичерпними, і можуть бути доповнені і скориговані під час укладення договору з учасником-переможцем торгів суперечить вимогам частини шостої статті 33 та частини четвертої статті 41 Закону №922-VIII. Це підтверджує, що свобода договору в публічних закупівлях обмежена і не може бути використана для зміни істотних умов договору.

Таким чином, з огляду на імперативний характер публічної закупівлі та переважаючі повноваження позивача як Замовника, під час укладення спірного договору між сторонами, принцип свободи договору не міг бути застосований, а протокол розбіжностей до договору не міг бути складений.

Тобто Договір про публічну закупівлю, укладений за результатами тендеру через систему Prozorro, не є типовим у формальному розумінні, однак за своєю правовою природою він є регламентованим, тобто таким, зміст якого визначається не вільною волею сторін, а нормативно врегульованими процедурами, а його зміст залежить виключно від волі Замовника, який розміщує умови договору в електронній системі.

Наголошує на тому, що оскільки в договорі немає однозначного зазначення, що йдеться саме про 10%, а вказано лише "0,1", то це повинно тлумачитися не на користь позивача. При цьому слід виходити з мінімального тлумачення, а саме як 0,1%, оскільки саме відсоток є визначальною категорією в розмірі пені.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши представників сторін, господарський суд встановив наступне.

Як свідчать матеріали справи, за результатами проведення процедури публічної закупівлі, організованої Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", 12 лютого 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (як Замовником) та Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" (як Виконавцем) укладено Договір № про закупівлю послуг (далі - Договір), у відповідності до умов якого (п.1.1) Виконавець зобов`язується за завданням Замовника надати Послуги з технічного огляду та випробовувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює підтиском) (далі - Послуги), а Замовник зобов`язується оплатити такі Послуги.

Згідно з п.п. 1.2., 1.3 Договору, обсяг Послуг та вимоги до їх надання, перелік обладнання, щодо якого повинні бути надані Послуги, (далі також - обладнання) визначено в Додатку 1 до цього Договору.

Обсяги закупівлі можуть бути зменшені з урахуванням вимог Закону України "Про публічні закупівлі" або іншого нормативно-правового акту, що визначає підстави для зміни істотних умов договорів про закупівлю товарів, робіт і послуг протягом періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

В розділі 2 Договору сторони погодили умови щодо ціни Договору, а саме вартість Послуг, що є ціною Договору, становить 4 272 271,20 грн, у тому числі ПДВ - 712 045,20 грн (п.2.1).

За змістом п.2.2 Договору, ціна Договору може бути зменшена за взаємною згодою Сторін відповідно до вимог Закону України "Про публічні закупівлі" (із змінами та доповненнями) або іншого нормативно-правового акту, що визначає підстави для зміни істотних умов договорів про закупівлю товарів, робіт і послуг протягом періоду дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, про що Сторони укладають відповідну додаткову угоду.

Розрахунок вартості Послуг визначений у Додатку 2 до цього Договору (п.2.3 Договору).

Ціна цього Договору визначена із врахуванням всіх податків і зборів, передбачених законодавством України, та вартості всіх витрат, пов`язаних з виконанням Договору. Якщо для виконання Договору необхідно здійснити витрати, обов`язок зі сплати яких прямо не покладений на Замовника, такі витрати покладаються на Виконавця (п.2.4 Договору).

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2 Договору, оплата Послуг за цим Договором проводиться за фактом надання Послуг на підставі підписаного уповноваженими представниками Сторін кожного акту наданих послуг.

Оплата наданих Послуг здійснюється шляхом перерахування грошових коштів на поточний рахунок Виконавця, зазначений в розділі 18 цього Договору, не раніше 30 (тридцяти) календарних днів та не пізніше 45 (сорока п`яти) календарних днів з дня підписання уповноваженими представниками Сторін відповідного акту наданих послуг.

Відповідно до пунктів 4.1., 4.2 Договору місце надання Послуг визначено у Додатку 1 до Договору. Якщо місце надання Послуг у Додатку А до Додатку 1 до Договору не визначено, таке місце надання Послуг зазначається у відповідному письмовому листі-виклику, що надається Замовником Виконавцеві. Загальний строк надання Послуг до 31.12.2024р.

Згідно з п. 4.3. Договору Виконавець зобов`язаний надати Послуги по кожній одиниці обладнання не пізніше граничної дати строку надання Послуг, визначеної у Додатку А до Додатку 1 до Договору, та не раніше ніж 90 (дев`яносто) календарних днів до такої граничної дати строку надання Послуг або, якщо така гранична дата строку надання Послуг у Додатку 1 до Договору не визначена, Виконавець зобов`язаний надати Послуги у строк, що визначений у відповідному письмовому листі-виклику, що надається Замовником Виконавцеві, відповідно до умов Додатку А до Додатку 1 до Договору. При цьому, Замовник зобов`язується надавати письмові листи-виклики заздалегідь, не менше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до початку строку надання Послуг. Виконавець має право надати Послуги раніше строку, зазначеного в письмовому листі-виклику Замовника.

У разі якщо Договір укладено пізніше ніж за 7 (сім) робочих днів до граничної дати надання Послуг, визначеної у Додатку А до Додатку 1 до Договору, Виконавець зобов`язаний надати Послуги по відповідній одиниці обладнання протягом 21 (двадцяти одного) календарного дня з дати укладання Договору.

Факт надання Послуг Виконавцем підтверджується підписаними Сторонами актами наданих послуг. Датою надання Послуг стосовно кожної одиниці обладнання вважається дата акту наданих послуг щодо цього обладнання (п.5.1 Договору).

За результатами надання Послуг за місяць, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, Виконавець зобов`язаний оформити та надати Замовнику підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг (за формою, що визначена у Додатку 3 до Договору), а Замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання підписаного Виконавцем акту наданих послуг надати Виконавцю підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг або у вказаний строк надати Виконавцю мотивовану відмову від прийняття Послуг (п.5.2. Договору).

Пунктом 6.3.1, 6.4. Договору передбачено, що Виконавець зобов`язаний надати Послуги належним чином в порядку та на умовах, передбачених цим Договором, та має право своєчасно та в повному обсязі отримати оплату належним чином наданих Послуг.

Пунктом 9.2.1 Договору сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання Послуг більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Послуг.

Відповідно до п.п. 9.4, 9.5 Договору, Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку надання Послуг, і закінчується в день, що передує дню належного надання Послуг в повному обсязі. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Виконавця від виконання зобов`язань за Договором.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що жодна зі Сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов Договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, заборонних дій (актів) держави, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодиими умовами І стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо.

Сторони погоджуються, що оскільки відносини між ними, врегульовані цим Договором, виникли під час дії воєнного стану на території України, воєнний стан не може бути надзвичайною та невідворотною обставиною (форс-мажорною обставиною), що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (п.11.2. Договору).

Відповідно до п.14.1, 14.2 Договору, останній набирає чинності з моменту підписання його Сторонами і діє до 16.02.2025 (включно), в частині гарантійних зобов`язань - до закінчення Гарантійного строку, а в частині розрахунків - до повного їх здійснення.

Закінчення строку дії Договору не звільняє Сторони від виконання зобов`язань, взятих на себе за цим Договором, та від відповідальності за його порушення, яке мало місце лід час дії Договору.

Замовник має право в односторонньому порядку достроково розірвати цей Договір, повідомивши в письмовій формі Виконавця шляхом направлення відповідного повідомлення із зазначенням дати розірвання Договору на адресу Виконавця, вказану у розділі 18 Договору, та/або на електронну адресу Виконавця, вказану в п.17.11. цього Договору. Договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної в повідомленні Замовника. При цьому будь-які витрати (збитки) Виконавцю не відшкодовуються (п.14.3 Договору).

Замовник має право на підставі ч.3 ст.651 Цивільного кодексу України в односторонньому порядку відмовитися від цього Договору, якщо Виконавець не виконує або виконує неналежним чином умови цього Договору, а також надає Послуги неякісно (з порушенням вимог чинного законодавства та/або умов Договору), повідомивши його про це у письмовій формі шляхом направлення відповідного повідомлення із зазначенням дати розірвання Договору на адресу Виконавця, вказану в розділі 18 Договору, та/або на електронну адресу Виконавця, вказану в п. 17.11. цього Договору. У цьому випадку Договір вважається розірваним (припиненим) з дати, зазначеної в повідомленні Замовника. При цьому будь-які витрати (збитки) Виконавцю не відшкодовуються (п.14.4. Договору).

В п.17.1. Договору зазначено, що Виконавець гарантує, що має всі необхідні дозволи, ліцензії, сертифікати для надання Послуг.

Всі зміни і доповнення до цього Договору вносяться шляхом укладення відповідної додаткової угоди до Договору, яка підписується уповноваженими представниками Сторін та є невід`ємною частиною цього Договору (п.17.2. Договору).

Згідно з п.17.7. Договору, якщо в цьому Договорі Сторони відступили від положень актів чинного законодавства, врегулювавши свої відносини на власний розсуд, то пріоритет мають норми Договору.

Пунктом 17.13 Договору передбачено, що невід`ємною частиною цього Договору є такі додатки:

17.13.1. Додаток 1. Технічні, якісні та кількісні характеристики Послуг з "Експертного обстеження (технічного діагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском".

17.13.2. Додаток 2. Прейскурант вартості Послуг з експертного обстеження (технічного діагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском.

17.13.3. Додаток 3. Форма "Акт наданих Послуг".

Вказаний договір містить підписи представників сторін, які скріплені відтисками їх печаток.

03 травня 2024 року сторонами підписано Додаткову угоду №1 до Договору про закупівлю послуги № від 12.02.2024, відповідно до якої, керуючись підпунктом 4 пункту 19 Особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 2022 р. №1178, Сторони дійшли згоди внести наступні зміни до Договору, зокрема:

- Додаток А до додатку №1 "Перелік обладнання (посудин), що працюють під тиском що підлягають технічному огляду та експертному обстеженню" до Договору викладено в редакції Додатку 1 до даної Додаткової угоди.

- Додаток 2 "Прейскурант вартості Послуг з експертного обстеження (технічного ліагностування) та технічного огляду (первинного, періодичного (чергового), позачергового) обладнання, що працює під тиском" до Договору викладено в редакції Додатку 2 до даної Додаткової угоди.

Ця Додаткова угода до Договору складена у двох примірниках, по одному примірнику для кожної із Сторін, які мають однакову юридичну силу і є невід`ємною частиною Договору.

Як свідчать матеріали справи, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов Договору № від 12.02.2024 про закупівлю послуг, позивач звертався до відповідача з вимогами:

- №ТОВВИХ-24-5182 від 04.04.2024 про сплату штрафних санкцій (пені в розмірі 0,1%) в сумі 126,72 грн у строк до 14.04.2024 у зв`язку із порушеннями граничних термінів надання Послуг по позиціях №№ 424, 425, 431, 432 Додатку А до Додатку №1 до Договору;

- №ТОВВИХ-24-7296 від 15.05.2024 про сплату штрафних санкцій (пені в розмірі 0,1%) в сумі 50,40 грн у строк до 23.05.2024, у зв`язку із порушеннями граничних термінів надання Послуг по позиціях №№ 184, 185, 189, 193 Додатку А до Додатку №1 до Договору;

- №ТОВВИХ-24-9452 від 24.06.2024 про сплату штрафних санкцій: пені в розмірі 0,1% в сумі 333,00 грн та 7% штрафу в сумі 252,00 грн у строк до 01.07.2024, у зв`язку із порушеннями граничних термінів надання Послуг по позиціях №№ 815, 816 Додатку А до Додатку №1 до Договору.

Також, позивач звернувся до відповідача з листом №ТОВВИХ-24-7435 від 17.05.2024, у якому повідомив ТОВ "ФМК" про те, що з 15 травня 2024 року набрав чинності Наказ Міністерства економіки України №17954 від 27.11.2023, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.01.2024 за №76/41421 "Про затвердження Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки".

Зазначив, що пунктом 9 "Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки", передбачено, що суб`єкти господарювання, які зазначені у підпункті 2 пункту І цих Вимог, разом з виконанням вимог підпунктів 2 - 6 пункту 7 цих Вимог, повинні:

1) бути акредитованими національним органом України з акредитації як органи з інспектування, що здійснюють інспектування як третя сторона;

2) для виконання завдань, що визначені сферою їх акредитації, у передбачених законодавством випадках, організаційно-методичними та експлуатаційними документами провадити відповідні випробування власною або залученою на підставі укладених договорів, акредитованою національнім органом України з акредитації випробувальною лабораторією, яка має не менше двох фахівців не нижче другого рівня кваліфікації з кожного застосовуваного методу контролю, які мають підтверджену кваліфікацію у встановленому законодавством про охорону праці порядку та па умовах трудового договору виконують свої завдання.

Згідно з п.4 Наказу, останній набирає чинності через три місяці з дня його офіційного опублікування, крім підпункту 1 пункту 9 Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затверджених цим наказом, який набирає чинності через три місяці з дня набрання чинності цим наказом, та підпункту 2 пункту 12 Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки, затверджених цим наказом, який набирає чинності через два роки з дня набрання чинності цим наказом.

Позивач повідомив відповідача про те, що підпункт 1 пункту 9 Вимог набирає чинності з 15.08.2024, а підпункт 2 пункту 9 Вимог набрав чинності 15.05.2024, та просив з метою дотримання вимог законодавства при наданні послуг з експертного обстеження та технічного огляду обладнання, що працює під тиском, до 24.05.2024 надати підтверджуючі документи, щодо відповідності організації та послуг, які надаються по Договору № від 12.02.2024, вимогам Наказу Міністерства економіки України №17954 від 27.11.2023, а саме атестат акредитації випробувальної лабораторії, виданий національним органом України з акредитації зі сферою акредитації, що відповідає методам неруйнівного контролю, що виконуються під час експертного обстеження обладнання, що працює під тиском.

17.06.2024 позивачем отримано Повідомлення ТОВ "ФМК" вих.№Т-01/06 від 13.06.2024 про істотну зміну обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, у якому останнє, серед іншого вказує на те, що станом на момент укладення Договору ТОВ "ФМК" мало відповідати вимогам до спеціалізованих та експертних організацій, передбачених постановою Кабінету Міністрів України від 26.05.2004 №687, затвердженого Наказом Держгірпромнагляду від 03.09.2007 №195 (як єдиному нормативно-правовому акту, що визначав вимоги до виконавців відповідних видів послуг). Згідно з останньою редакцією Наказу №195 від 03.09.2007 були відсутні вимоги щодо наявності у виконавця послуг акредитації як органу оцінки відповідності та наявності лабораторії акредитованої національним органом України з акредитації.

ТОВ "ФМК" зазначило, що укладаючи Договір № за наслідками участі в публічній закупівлі, розраховувало на те, що достатніми доказами як кваліфікації ТОВ "ФМК", так і відповідності вимогам чинного законодавства буде саме наявність дозволів на виконання робіт підвищеної небезпеки та декларацій відповідності матеріально-технічної бази ТОВ "ФМК" вимогам законодавства з охорони праці.

Крім того відповідач просив врахувати, що станом на день підписання Договору не було офіційно опубліковано Наказ Міністерства економіки України №17954 від 27.11.2023, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 15.01.2024 за №76/41421 "Про затвердження Вимог до суб`єктів господарювання, які мають намір виконувати (виконують) експертизу стану охорони праці та безпеки промислового виробництва, проводити (проводять) технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин, механізмів, устатковання підвищеної небезпеки". Відповідно, на момент укладання Договору Сторони не могли знати ані про його офіційний зміст, ані про факт прийняття відповідного наказу як такого. Наказ Мінекономіки №17954 було офіційно опубліковано лише 15.02.2024 (тобто після підписання сторонами Договору). Отже, укладаючи Договір про публічну закупівлю, ТОВ "ФМК" не могло і не повинне було передбачити подальшу зміну у вимогах, до експертних організацій, які проводять експертне обстеження та технічне діагностування обладнання підвищеної небезпеки.

Як зазначено у Повідомленні, відповідна вимога позивача (№ТОВВИХ-24-7435 від 17.05.2024) та сам факт набуття чинності Наказом Мінекономіки №17954, свідчать про істотну зміну обставин, яку сторони не могли передбачити в момент укладення договору. А оскільки ТОВ "ФМК" не має акредитованої в Національному органі з акредитації лабораторії і відповідна вимога не висувалась на момент укладення Договору дні чинним на той момент законодавством, ані вимогами тендерної документації чи самого договору, після набрання чинності Наказу №17954 та висування ТОВ "Оператор ГТС України" вимоги надати атестат акредитації випробувальної лабораторії, виданий національним органом України з акредитації зі сферою акредитації, що відповідає методам неруйнівного контролю, для ТОВ "ФМК" склались умови, за яких Товариство не укладало би Договір №, якби вони діяли на момент укладення Договору. Додатково обставина істотної зміни умов Договору № підтверджується Висновком Одеської регіональної ТПП №2003-14/139 від 11.06.2024 про настання істотної зміни обставин (HARDSHIP).

Враховуючи викладене, відповідач повідомив позивача про те, що продовження дії Договору № не вбачається можливим і не відповідає інтересам жодної зі сторін в результаті обставини, яка не залежить від жодної зі сторін та не могла бути передбачена в момент укладення Договору, а саме - внесення змін в законодавство, що регулює правовідносини за договором. У зв`язку з викладеним, враховуючи положення ч. 1 ст. 652 ЦК України ТОВ "ФМК" запропонувало ТОВ "Оператор ГТС України" достроково розірвати Договір № від 12.02.2024 на надання послуг з технічного огляду та випробовувань (Експертне обстеження (технічне діагностування)та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском).

Згідно доданого до листа Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (HARDSHIP) №2003-14/139 від 11.06.2024, наданому за результатами розгляду заяви №ФМ/Ж-1 від 07.06.2024 Замовника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", Одеська регіональна торгово-промислова палата, керуючись ч.1 ст.652 ЦК України, ст. 3, 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997, засвідчила настання істотної зміни обставин, що складаються з сукупності негативних факторів, які впливають на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" своїх зобов`язань, у зв`язку з внесенням змін до чинного законодавства, яке регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, що надають послуги технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме необхідності мати власну або залучену на підставі укладених договорів, акредитовану національним органом України з акредитації випробувальну лабораторію. В результаті відповідних змін до чинного законодавства після укладення договору, зазначена обставина вплинула на можливість виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" своїх зобов`язань за Договором № від 12.02.2024 на надання послуг з технічного огляду та випробовувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском).

У відповідь на вказане звернення, позивач у листі №ТОВВИХ-24-13162 від 26.08.2024 повідомив ТОВ "ФМК" про те, що погоджується із пропозицією достроково розірвати Договір на підставі істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору та направив відповідачу 2 примірники Угоди про розірвання Договору № від 12.02.2024 для підписання.

Надалі листом №ТОВВИХ-24-14557 від 23.09.2024 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" повідомив ТОВ "ФМК" про розірвання Договору № від 12.02.2024 за взаємною згодою сторін, відповідно до ч.1 ст.652 Цивільного кодексу України, у зв`язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувались при укладанні Договору. Договір вважається розірваним, а зобов`язання за Договором припиненими, починаючи з дати підписання Угоди про розірвання договору 17 вересня 2024 року. У той же час, зазначив, що розірвання Договору не звільняє від відповідальності за раніше допущені порушення Виконавцем своїх зобов`язань за Договором, що мало місце до дати розірвання.

В матеріалах справи міститься копія підписаної сторонами Угоди від 17.09.2024 про розірвання договору Послуги з технічного огляду та випробувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічних огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий), обладнання, що працює під тиском) № від 12.02.2024, у якій сторони вирішили розірвати вищезазначений Договір за взаємною згодою, зазначивши, що з дати підписання цієї Угоди Договір вважається розірваним, а зобов`язання Сторін, передбачені Договором припиняються.

В п.3 Угоди також зазначено, що сторони усвідомлюють та погоджуються, що розірвання Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце до дати розірвання Договору.

05.11.2024 позивач направив на адресу Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" претензію №1 на суму 16 373 586,60 грн, у якій вказав про невиконання відповідачем Послуг у встановлений Договором № від 12.02.2024 строк (з переліком позицій Додатку А до Додатку №1 до Договору в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024 по яких допущено порушення строків, та позицій Додатку А до Додатку №1 по яких послуги не були надані) і про обов`язок Виконавця сплатити Замовнику пеню в розмірі 16 270 044,00 грн та 103 542,60 грн штрафу згідно розрахунку, що додається.

Як вказує позивач, відповідач всупереч вимог пункту 4.3 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, допустив порушення строків надання послуг з технічного огляду та випробувань по позиціях Додатку А Додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024): №№ 35-42, 69, 70, 77-80, 100-111, 113-117, 122, 128, 129, 134, 135, 194, 195, 243-246, 302-304, 308-321, 326-329, 333-345 (що підтверджується актами наданих послуг №3 від 26.06.2024, №№7, 8, 12, 13 та 15 від 25.07.2024, №№2, 5 та 16 від 29.07.2024, №№9, 17 та 18 від 13.08.2024), а по позиціях: №№ 1-6, 22-34, 51-54, 57-68, 71-74, 81-84, 86-92, 118-121, 123-127, 132-133, 136-196, 202-207, 212-215, 218-229, 247-321, 348-351, 357-368, 370-375, 378, 381-388, 390-400, 415-417, 421-427, 431-446, 448, 451-476, 479-482, 487-494, 505-509, 525-599, 603-625, 629-634, 656, 670-681, 683-690, 712-719, 782-807, 815-818, 850-859, 862, 864-867, 869-871, 876-897 Послуги відповідачем взагалі не були надані, у зв`язку із чим на підставі пункту 9.2.1 Договору нараховано і заявлено до стягнення з відповідача 22 123 295,88 грн пені (в розмірі 0,1 вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання) та 174 405,00 грн штрафу (в розмірі 7% вартості Послуг), які відповідачем у добровільному порядку не сплачені.

Вищенаведені обставини слугували підставою для звернення із цим позовом до господарського суду.

Дослідивши норми чинного законодавства, оцінивши зібрані у справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Згідно зі статтею 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією їх породжують. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

В розумінні статті 626 Цивільного кодексу України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про публічні закупівлі" договір про закупівлю - господарський договір, що укладається між замовником і учасником за результатами проведення процедури закупівлі/спрощеної закупівлі та передбачає платне надання послуг, виконання робіт або придбання товару; тендерна документація - документація щодо умов проведення тендеру, що розробляється та затверджується замовником і оприлюднюється для вільного доступу в електронній системі закупівель; тендерна пропозиція - пропозиція щодо предмета закупівлі або його частини (лота), яку учасник процедури закупівлі подає замовнику відповідно до вимог тендерної документації.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.2022 №1178 затверджено Особливості здійснення публічних закупівель товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі", на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування (далі - Особливості).

Ці особливості встановлюють порядок та умови здійснення публічних закупівель (далі - закупівлі) товарів, робіт і послуг для замовників, передбачених Законом України "Про публічні закупівлі" (далі - замовники), із забезпеченням захищеності таких замовників від воєнних загроз на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

?Пунктом 28 Особливостей передбачено, що тендерна документація формується замовником відповідно до вимог статті 22 Закону з урахуванням Особливостей.

?В свою чергу, пунктом 8 частини другої статті 22 Закону України "Про публічні закупівлі" визначено, що тендерна документація має містити, зокрема: місце, де повинні бути виконані роботи чи надані послуги, їх обсяги; строки поставки товарів, виконання робіт, надання послуг; проект договору про закупівлю з обов`язковим зазначенням порядку змін його умов.

Тобто проект договору про закупівлю є частиною тендерної документації.

Тендерна документація по суті є пропозицією з визначенням всіх істотних умов та представленням проекту договору, а тендерна пропозиція є зустрічною пропозицією учасника укласти договір на умовах, визначених в ній, за результатами розгляду та оцінки якої замовник визначає переможця та приймає рішення про намір укласти договір. Сутність публічної закупівлі полягає у забезпеченні виникнення прав та обов`язків у замовників (зобов`язання зі сплати коштів за придбані товари, виконані роботи, надані послуги) та учасника процедури закупівлі (продажу таких товарів, виконанні робіт чи наданні послуг учасником за результатами проведення процедури закупівлі) у порядку встановленому Законом України "Про публічні закупівлі".

Матеріали справи свідчать про те, що між сторонами у справі виникли правовідносини за Договором про закупівлю послуг № від 12.02.2024, який укладено за результатами процедури публічної закупівлі №UA-2023-12-20-013312-а (який достроково розірвано 17.09.2024), за яким у сторін існували взаємні права та обов`язки.

При цьому, сторонами у встановленому порядку підписано зазначений договір і погоджено всі істотні умови договору, в тому числі умови щодо порядку та строків надання послуг (розділ 4), порядку приймання наданих послуг (розділ 5), відповідальності сторін (розділ 9 Договору).

Перед підписанням такого Договору відповідач зобов`язаний був ознайомитися з тендерною документацією та, зокрема, з проектом договору про закупівлю, складеним позивачем.

Отже, відповідно до тендерної документації та умов договору про закупівлю, відповідач був обізнаний з порядком та строками надання послуг, а також порядком приймання наданих послуг, в тому числі пунктами 5.2., 5.3 Договору, відповідальністю за несвоєчасне надання Послуг за Договором, визначеною в п.9.2.1 Договору. Підписання Договору про закупівлю на запропонованих позивачем умовах було правом відповідача, а не обов`язком.

В матеріалах справи відсутні докази того, що умови укладеного сторонами Договору відрізняються від тендерної документації, а також про те, що відповідач будь-яким чином заперечував, не визнавав чи оспорював умови Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024 до його підписання чи під час його дії.

У зв`язку із наведеним, суд вважає необґрунтованими посилання відповідача та його представника в засіданні на те, що позивачем під час нарахування заявленої до стягнення пені та штрафу неправильно визначено момент прострочення боржника, оскільки дата фактичного надання послуг не збігається із датою оформлення (складення та підписання) акту наданих послуг, а також з огляду на специфіку надання послуг за Договором про закупівлю, зокрема територіальну віддаленість об`єктів позивача, що містяться в переліку Додатку А Додатку 1 до Договору, та визначені граничні дати обстеження об`єктів, що ускладнює складання акту наданих послуг в день фактичного обстеження об`єкта позивача.

При цьому суд враховує, що в п.5.1. Договору сторонами чітко узгоджено, що факт надання Послуг Виконавцем підтверджується підписаними Сторонами актами наданих послуг і датою надання Послуг стосовно кожної одиниці обладнання вважається дата акту наданих послуг щодо цього обладнання.

Пунктом 5.2 Договору також передбачено, що за результатами надання Послуг за місяць, не пізніше останнього робочого дня звітного місяця, Виконавець зобов`язаний оформити та надати Замовнику підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг (за формою, що визначена у Додатку 3 до Договору), а Замовник зобов`язаний протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання підписаного Виконавцем акту наданих послуг надати Виконавцю підписаний зі своєї сторони акт наданих послуг або у вказаний строк надати Виконавцю мотивовану відмову від прийняття Послуг.

Вказана обставина, а також погоджені сторонами граничні дати обстеження об`єктів, як і положення п.5.2 Договору, мали бути враховані відповідачем під час складання актів наданих послуг.

До того ж, позивачем під час нарахування заявлених до стягнення пені і штрафних санкцій взято до уваги не дати підписання актів наданих послуг, а саме визначену відповідачем дату їх складення, що відповідає положенням п.5.1 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024.

Також, заперечуючи проти позову, відповідач вказує на те, що позивачем неправильно розраховано та розтлумачено значення розміру пені, передбаченої пунктом 9.2.1. Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, яким, зокрема, визначено, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, оскільки пеня має бути розрахована виключно у відсотках, а не у частці від суми, як зазначено в Договорі, а відсоток має бути закріпленим в договорі.

Вважає, що застосувавши правила тлумачення Договору щодо нарахування пені в розмірі 0,1 вартості Послуг, правильним трактуванням умов договору буде саме 0,1% - тобто 0,001 (одна тисячна частина) від цілого, що повністю кореспондує змісту абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України (чинний на момент реалізації спірних правовідносин).

Згідно з ч. 2 ст. 217, ч. 4 ст. 231 ГК України одним із видів господарських санкцій є штрафні санкції, до яких віднесено штраф та пеню.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею), за статтею 549 ЦК України, є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання; штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (частина друга статті 551 ЦК України).

Поряд з цим ГК України, також як і ЦК України, передбачає, що неустойка встановлюється договором або законом.

Тобто неустойка має договірний (добровільний) характер, що встановлюється за ініціативою сторін зобов`язання; а також імперативний характер (встановлений законом), тобто договірно-обов`язковий, умови про яку включаються в договір через підпорядкування імперативним вимогам правової норми. При цьому для деяких видів зобов`язань неустойка встановлюється законом іншим нормативно-правовим актом безпосередньо, а тому сторони відповідного зобов`язання підпорядковуються існуючим правилам про неустойку стосовно як її розміру, так і порядку та умов про її стягнення, хоча при цьому не укладають не тільки угоди про неустойку, але і безпосередньо договору.

Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 231 ГК України (в редакції чинній на момент спірних правовідносин), у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Отже, положення вказаної статті передбачають можливість застосування штрафних санкцій в іншому розмірі, визначеному законом або договором.

З наведених норм вбачається, що сторони договору, за відсутності встановлених спеціальними законами обмежень, не позбавлені права передбачити у договорі господарську санкцію, що стягується за прострочення негрошового зобов`язання у відсотках до суми невиконаного зобов`язання за кожен день прострочення, та звернутися з вимогою про її стягнення у зв`язку з простроченням зобов`язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 ЦК України, законом можуть бути передбачені особливості регулювання майнових відносин у сфері господарювання.

Згідно з ч. 2 ст. 4 ГК України, особливості регулювання майнових відносин суб`єктів господарювання визначаються цим Кодексом.

Враховуючи приписи ч. 2 ст. 9 ЦК України та ч. 2 ст. 4 ГК України, що передбачають наявність спеціальних норм, регулюючих господарські відносини, сторони господарського договору мають право забезпечувати пенею виконання будь-якого зобов`язання, а не лише грошового.

Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 6, ч. 3 ст. 549 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Щодо застосування наведених положень статті 231 ГК України суд також звертається до правової позиції, викладеної у пункті 6.13 постанови Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі №904/4156/18 та у постанові Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21: господарсько-правова відповідальність за порушення договірних зобов`язань поділяється на встановлену законом і договірну. Необхідною умовою застосування такої відповідальності є визначення у законі чи у договорі управненої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафні санкції і конкретний їх розмір.

Розмір неустойки у зобов`язальних правовідносинах, право вимоги щодо якої набуде кредитор, обумовлений умовами для її застосування:

- характером неустойки (договірний або встановлений законом);

- підставами для її застосування (зазначення в договорі або в законі обставин, за яких її буде застосовано);

- складом неустойки (пеня, штраф), відповідно, розміром кожної із цих складових;

- умовами сплати неустойки внаслідок порушення зобов`язання, зокрема, у разі заподіяння збитків.

Отже, у правовідносинах, хоча і подібних між собою (тотожних) або навіть за участі одних і тих самих сторін, за відмінності, зокрема, в умовах договору, хоча б одного із наведених чинників, якими обумовлюється застосування неустойки за порушення зобов`язання, різниця у розмірі неустойки в кожних конкретних правовідносинах закладається вже на етапі формулювання умов виконання зобов`язання та виникнення зобов`язання.

При цьому, одночасне застосування пені та штрафу до боржника, що прострочив виконання зобов`язання узгоджується із приписами ст. 231 ГК України та ст. ст. 6 і 627 ЦК України щодо реалізації принципу свободи договору (відповідна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.06.2021 у справі №910/12876/19).

З огляду на положення законодавства, звичайну поведінку позивача та суть договірних правовідносин, яка склалась між сторонами, а також враховуючи зміст договору в інших його частинах і правила тлумачення договору, відповідач вважає, що тлумачення неоднозначного розміру пені за Договором має здійснюватися на користь відповідача та проти позивача, оскільки спірний договір було укладено в межах публічної закупівлі, організованої позивачем як замовником, отже, у відповідача не було можливості впливати на зміст Договору, на відміну від самого позивача.

Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної у постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц, у разі, якщо з`ясувати справжній зміст відповідної умови договору неможливо за допомогою загальних підходів до тлумачення змісту правочину, передбачених у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України, слід застосовувати тлумачення contra proferentem.

Contra proferentem (лат. verba chartarum fortius accipiuntur contra proferentem - слова договору повинні тлумачитися проти того, хто їх написав). Особа, яка включила ту або іншу умову в договір, повинна нести ризик, пов`язаний з неясністю такої умови. Це правило застосовується не тільки в тому випадку, коли сторона самостійно розробила відповідну умову, але й тоді, коли сторона скористалася стандартною умовою, що була розроблена третьою особою. Це правило підлягає застосуванню не тільки щодо умов, які "не були індивідуально узгоджені" (no individually negotiated), але також щодо умов, які хоча і були індивідуально узгоджені, проте були включені в договір "під переважним впливом однієї зі сторін" (under the diminant sinfluence of the party).

Відповідно до частини першої статті 637 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) тлумачення умов договору здійснюється відповідно до статті 213 ЦК України.

Статтею 213 ЦК України передбачено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін.

Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення (ч.4 ст.213 ЦК України).

У постанові Об`єднаної Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі №753/11000/14-ц зазначено про те, що у частинах третій та четвертій статті 213 ЦК України визначаються загальні способи, що застосовуватимуться при тлумаченні, які втілюються в трьох рівнях тлумачення.

Перший рівень тлумачення здійснюється за допомогою однакових для всього змісту правочину значень слів і понять, а також загальноприйнятих у відповідній сфері відносин значення термінів.

Другим рівнем тлумачення (у разі, якщо за першого підходу не вдалося витлумачити зміст правочину) є порівняння різних частин правочину як між собою, так і зі змістом правочину в цілому, а також з намірами сторін, які вони виражали при вчиненні правочину, а також з чого вони виходили при його виконанні.

Третім рівнем тлумачення (при без результативності перших двох) є врахування: (а) мети правочину, (б) змісту попередніх переговорів, (в) усталеної практики відносин між сторонами (якщо сторони перебували раніш в правовідносинах між собою), (г) звичаїв ділового обороту; (ґ) подальшої поведінки сторін; (д) тексту типового договору; (е) інших обставин, що мають істотне значення .

Таким чином, тлумаченню підлягає зміст правочину або його частина за правилами, встановленими статтею 213 ЦК України.

При цьому, необхідність тлумачення умов договору виникає лише тоді, коли правила встановленні статтею 213 ЦК України не дозволяють визначити зміст відповідної умови договору.

Разом з тим, у цій справі суд не вбачає підстав для застосування тлумачення contra proferentem щодо умов пункту 9.2.1. Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, оскільки вказана умова щодо розміру пені чітко визначена і узгоджена сторонами саме у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, і не потребує додаткового тлумачення.

Вказаний розмір пені чітко визначений в Договорі і погоджений сторонами, і такий не є неоднозначним. А застосування пені в розмірі 0,1%, як про це вказує відповідач, суперечило б умовам Договору, який в силу ст.629 ЦК України є обов`язковим до виконання сторонами.

При цьому тлумачення розміру пені за умовами п.9.2.1 Договору як 0,1%, зокрема з огляду на умови інших укладених позивачем договорів, а також зміст направлених позивачем вимог, суперечило б умовам, погодженим сторонами в Договорі.

Зазначення позивачем у змісті направлених вимог про необхідність сплати пені в розмірі 0,1%, могло мати місце внаслідок помилки позивача, однак в жодному разі не свідчить про зміну чи інше трактування умов Договору позивачем.

Як вже зазначалось вище, підписанню договору передує ознайомлення відповідача з тендерною документацією та, зокрема, з проектом договору, а відтак заперечення останнім умов вже укладеного договору, чинність яких під час дії договору жодним чином не заперечувалась, не оспорювалась, чи інше трактування умов Договору суперечить попередній поведінці такої особи.

На переконання суду, положення п.9.2.1 Договору не передбачають неоднозначності тлумачення вказаної умови договору, а підписання Договору на таких умовах може свідчити лише про неуважність відповідача під час укладення договору .

При цьому суд погоджується із доводами позивача про те, що укладений сторонами Договір про закупівлю послуг № від 12.02.2024 не є типовим, умови якого затверджуються відповідним органом державної влади, отже, умови договору про закупівлю послуг могли бути змінені позивачем.

З огляду на викладене, позивачем правомірно застосовано розмір пені за несвоєчасне надання Послуг, передбачений п.9.2.1 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, а саме 0,1 (нуль цілих одна десята) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання.

Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно до ч.1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором (ч.2 ст. 193 ГК України).

В силу положень ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки (п. 3 ч.1 ст. 611 ЦК України).

Цивільно-правова та господарсько-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України та статті 216 ГК України.

Як вже зазначалось вище, пунктом 9.2.1 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024 сторони погодили, що у випадку несвоєчасного надання Послуг до Виконавця застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 (нуль цілих однієї десятої) вартості Послуг за кожен день прострочення їх надання, а при порушенні строку надання Послуг більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів Виконавець додатково сплачує Замовнику штраф у розмірі 7 (семи) відсотків вартості Послуг.

Відповідно до п.п. 9.4, 9.5 Договору, Сторони погодили, що нарахування штрафних санкцій починається з дня, що є наступним після останнього дня строку надання Послуг, і закінчується в день, що передує дню належного надання Послуг в повному обсязі. Сплата пені та/або штрафу не звільняє Виконавця від виконання зобов`язань за Договором.

При цьому, у позовній заяві вказується про те, що всупереч вимог пункту 4.3 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024, допустив порушення строків надання послуг з технічного огляду та випробувань по позиціях Додатку А Додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024): №№ 35-42, 69, 70, 77-80, 100-111, 113-117, 122, 128, 129, 134, 135, 194, 195, 243-246, 302-304, 308-321, 326-329, 333-345 (що підтверджується актами наданих послуг №3 від 26.06.2024, №№7, 8, 12, 13 та 15 від 25.07.2024, №№2, 5 та 16 від 29.07.2024, №№9, 17 та 18 від 13.08.2024), а по позиціях: №№ 1-6, 22-34, 51-54, 57-68, 71-74, 81-84, 86-92, 118-121, 123-127, 132-133, 136-196, 202-207, 212-215, 218-229, 247-321, 348-351, 357-368, 370-375, 378, 381-388, 390-400, 415-417, 421-427, 431-446, 448, 451-476, 479-482, 487-494, 505-509, 525-599, 603-625, 629-634, 656, 670-681, 683-690, 712-719, 782-807, 815-818, 850-859, 862, 864-867, 869-871, 876-897 Послуги відповідачем взагалі не були надані.

До матеріалів справи позивачем долучено складені відповідачем акти наданих послуг:

- №1 від 27.03.2024 щодо надання Послуг по позиціях 424, 425 (гранична дата обстеження згідно Додатку А Додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024 - 18.01.2024), 431, 432 (гранична дата обстеження 17.01.2024), який підписано відповідачем 28.03.2024, позивачем 03.04.2024;

- №2 від 29.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 128, 129 (гранична дата обстеження 10.04.2024), 134, 135 (гранична дата обстеження 02.04.2024), який підписано відповідачем 29.07.2024, позивачем 07.08.2024;

- №3 від 26.06.2024 щодо надання Послуг по позиціях 35-42 (гранична дата обстеження 25.04.2024), який підписано відповідачем 26.06.2024, позивачем 04.07.2024,

- №4 від 29.04.2024 щодо надання Послуг по позиціях 43-44, 47-48 (гранична дата обстеження 29.04.2024), який підписано відповідачем 29.04.2024, позивачем 06.05.2024;

- №5 від 29.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 69-70 (гранична дата обстеження 16.04.2024), який підписано відповідачем 29.07.2024, позивачем 07.08.2024;

- №6 від 02.05.2024 щодо надання Послуг по позиціях 184 (гранична дата обстеження 20.04.2024), 185 (гранична дата обстеження 15.04.2024), 189 (гранична дата обстеження 24.04.2024), який підписано відповідачем 02.05.2024, позивачем 15.05.2024;

- №7 від 25.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 194-195 (гранична дата обстеження 24.04.2024), який підписано відповідачем 25.07.2024, позивачем 06.08.2024;

- №8 від 25.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 243-246 (гранична дата обстеження 07.05.2024, 13.04.2024), який підписано відповідачем 25.07.2024, позивачем 02.08.2024;

- №9 від 13.08.2024 щодо надання Послуг по позиціях 302, 314-321, 326-329, 333-338 (гранична дата обстеження 24.04.2024, 13.04.2024, 14.04.2024, 22.04.2024, 30.04.2024, 07.04.2024, 28.04.2024, 27.04.2024, 29.04.2024, 09.04.2024, 10.04.2024), який підписано відповідачем 13.08.2024, позивачем 22.08.2024;

- №10 від 24.04.2024 щодо надання Послуг по позиціях 936-937 (гранична дата обстеження не визначена), який підписано відповідачем 24.04.2024, позивачем 01.05.2024;

- №11 від 02.05.2024 щодо надання Послуг по позиціях 934-935 (гранична дата обстеження не визначена), який підписано відповідачем 03.05.2024, позивачем 15.05.2024;

- №12 від 25.07.2025 щодо надання Послуг по позиціях 100-111 (гранична дата обстеження 07.04.2024, 06.04.2024, 10.04.2024, 09.04.2024, 08.04.2024, 13.04.2024), який підписано відповідачем 25.07.2024, позивачем 01.08.2024;

- №13 від 25.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 116-117 (гранична дата обстеження 10.04.2024), який підписано відповідачем 25.07.2024, позивачем 01.08.2024;

- №14 від 06.05.2024 щодо надання Послуг по позиції 193 (гранична дата обстеження 04.05.2024), який підписано відповідачем 06.05.2024, позивачем 15.05.2024;

- №15 від 25.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 113-1115, 122 (гранична дата обстеження 09.04.2024, 08.04.2024), який підписано відповідачем 25.07.2024, позивачем 01.08.2024;

- №16 від 29.07.2024 щодо надання Послуг по позиціях 77-80 (гранична дата обстеження 05.05.2024), який підписано відповідачем 29.07.2024, позивачем 06.08.2024;

- №17 від 13.08.2024 щодо надання Послуг по позиціях 339-345 (гранична дата обстеження 28.04.2024, 29.04.2024, 30.04.2024), який підписано відповідачем 13.08.2024, позивачем 22.08.2024;

- №18 від 13.08.2024 щодо надання Послуг по позиціях 303-304, 308-313 (гранична дата обстеження 23.04.2024, 22.04.2024, 21.04.2024, 27.04.2024, 13.04.2024), який підписано відповідачем 13.08.2024, позивачем 22.08.2024;

- №19 від 26.06.2024 щодо надання Послуг по позиціях 573-591 (гранична дата обстеження 03.06.2024, 02.06.2024), який підписано відповідачем 26.06.2024, позивачем 08.07.2024;

- №20 від 26.06.2024 щодо надання Послуг по позиціях 592-595 (гранична дата обстеження 14.04.2024), який підписано відповідачем 26.06.2024;

- №21 від 04.06.2024 щодо надання Послуг по позиції 808 (гранична дата обстеження не визначена), який підписано відповідачем 05.06.2024, позивачем 17.06.2024;

- №22 від 04.06.2024 щодо надання Послуг по позиціях 810-814 (гранична дата обстеження не визначена), 815 (гранична дата обстеження 01.02.2024), який підписано відповідачем 05.06.2024, позивачем 17.06.2024;

- №23 від 04.06.2024 щодо надання Послуг по позиції 816 (гранична дата обстеження 01.03.2024), який підписано відповідачем 05.06.2024, позивачем 17.06.2024.

Позивачем, на підставі п.9.2.1 Договору за несвоєчасне надання Послуг за Договором (в тому числі за актами надання послуг №1 від 27.03.2024, №3 від 26.06.2024, №№7, 8, 12, 13 та 15 від 25.07.2024, №№ 2, 5 та 16 від 29.07.2024, №6 від 02.05.2024, №14 від 06.05.2024, №№9, 17 та 18 від 13.08.2024, №19 від 26.06.2024, №20 від 26.06.2024, №22 від 04.06.2024, №23 від 04.06.2024) нараховано та заявлено до стягнення з відповідача 22 123 295,88 грн пені та 174 405,00 грн штрафу згідно наданого розрахунку, з урахуванням п.5.1 Договору, яким передбачено, що датою надання Послуг стосовно кожної одиниці обладнання вважається дата акту наданих послуг щодо цього обладнання.

Зазначені обставини відповідачем у встановленому порядку не спростовано.

При цьому судом не можуть братися до уваги контррозрахунок відповідача (пені в розумінні 0,1% від суми прострочених зобов`язань в розмірі 22 140,54 грн та штрафу (7%) - в розмірі 15607,20 грн), та доводи відповідача з посиланням на долучені ним докази (зокрема висновки експертизи за результатами експертного обстеження (технічного діагностування) устаткування підвищеної небезпеки на об`єктах позивача) щодо необхідності врахування дати фактичного надання послуг, яка відрізняється від дати актів, оскільки такі не ґрунтуються на умовах укладеного сторонами Договору, погодженого сторонами.

Слід зазначити, що у стовпці 2 розрахунку позивача зазначено дату, на яку розраховано штрафні санкції (включно) по кожній позиції Договору. Зокрема, щодо позицій, по яких Послуги відповідачем взагалі не були надані, зазначено дату 17.09.2024.

Поряд з цим, перевіривши здійснені позивачем розрахунки, судом з`ясовано, що такі нарахування останнім проведено до дати, вказаної у стовпці 2 розрахунку. Відтак доводи відповідача про те, що граничною датою нарахування штрафних санкцій є 17.09.2024 (дата розірвання Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024) не знайшли свого підтвердження.

Дослідивши наданий позивачем розрахунок штрафних санкцій, а також долучені сторонами та наявні в матеріалах справи докази, суд вважає обґрунтованим застосування до відповідача відповідальності за порушення строків надання послуг з технічного огляду та випробувань по позиціях Додатку А Додатку 1 до Договору (в редакції додаткової угоди №1 від 03.05.2024): №№ 35-42, 69, 70, 77-80, 100-111, 113-117, 122, 128, 129, 134, 135, 184, 185, 189, 193, 194, 195, 243-246, 302-304, 308-321, 326-329, 333-345, 424-425, 431-432, 573-595, 815-816, а також у зв`язку із ненаданням послуг за Договором по позиціях: №№ 1-6, 22-34, 51-54, 57-68, 71-74, 81-84, 86-92, 118-121, 123-127, 132-133, 136-183, 186-188, 190, 196, 202, 205-207, 212-215, 218-229, 247-301, 305-307, 348-351, 357-368, 370-375, 378, 381-388, 390-400, 415-417, 421-423, 426-247, 433-446, 448, 451-476, 479-482, 487-494, 505-509, 525-572, 596-599, 603-625, 629-634, 656, 670-681, 683-690, 712-719, 782-807, 817-818, 850-859, 862, 864-867, 869-871, 876-897.

Отже, 22 123 295,88 грн пені та 174 405,00 грн штрафу згідно наведеного позивачем розрахунку позивачем нараховано відповідно до умов п.9.2.1, 5.1 Договору про закупівлю послуг № від 12.02.2024.

Щодо посилання відповідача на неможливість виконання зобов`язань за договором, у зв`язку із зміною істотних обставин, то суд відзначає таке.

Підстави для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання передбачені ст.617 ЦК України, а саме особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили.

При цьому, не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Пунктом 11.1 Договору передбачено, що жодна зі Сторін не несе відповідальності за повне або часткове невиконання будь-яких умов Договору у разі настання надзвичайних та невідворотних обставин, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору, зокрема, але не виключно: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, заборонних дій (актів) держави, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув грунту, інші стихійні лиха тощо. Сторони погоджуються, що оскільки відносини між ними, врегульовані цим Договором, виникли під час дії воєнного стану на території України, воєнний стан не може бути надзвичайною та невідворотною обставиною (форс-мажорною обставиною), що об`єктивно унеможливлює виконання зобов`язань, передбачених умовами Договору.

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин), повинна не пізніше, ніж протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це іншу Сторону у письмовій формі (п.11.2. Договору).

Відповідач просить врахувати, що відповідно до Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (Hardship) №2003-14/139 від 11.06.2024, наданому за результатами розгляду заяви №ФМ/Ж-1 від 07.06.2024 Замовника Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК", Одеська регіональна торгово-промислова палата, керуючись ч.1 ст. 652 ЦК України, ст. 3, 11 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" від 02.12.1997, засвідчила настання істотної зміни обставин, що складаються з сукупності негативних факторів, які впливають на виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" своїх зобов`язань, у зв`язку з внесенням змін до чинного законодавства, яке регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, що надають послуги технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме необхідності мати власну або залучену на підставі укладених договорів, акредитовану національним органом України з акредитації випробувальну лабораторію. В результаті відповідних змін до чинного законодавства після укладення договору, зазначена обставина вплинула на можливість виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" своїх зобов`язань за Договором № від 12.02.2024 на надання послуг з технічного огляду та випробовувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском).

Статтею 652 ЦК України передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених ч.4 цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Тобто на відміну від форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які роблять неможливим виконання зобов`язання в принципі, істотна зміна обставин є оціночною категорією, яка полягає у розвитку договірного зобов`язання таким чином, що виконання зобов`язання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим, наприклад, у силу збільшення для сторони вартості виконуваного або зменшення цінності отримуваного стороною виконання, чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків, призводячи до неможливості виконання зобов`язання.

Подібні висновки наведені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі №910/15484/17, Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №912/3323/20 та від 31.08.2022 у справі №910/15264/21.

На відміну від форс-мажору істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє сторону від відповідальності за невиконання, а дозволяє припинити таке виконання (розірвання договору) чи змінити умови такого виконання або умови договору в цілому (для досягнення балансу інтересів сторін, який був порушений через істотну зміну обставин).

У рекомендаціях Міжнародної ТПП щодо застосування форс-мажорних застережень та застережень про істотну зміну обставин (hardship) 2020 року (ICC Force Majeure and Hardship Clauses 2020), у яких враховано специфіку відносин у період пандемії, також звертається увага на різне визначення та різні правові наслідки форс-мажору та істотної зміни обставин. Розрізняються ці поняття і у Принципах УНІДРУА та Принципах Європейського договірного права.

Відтак форс-мажор (ст.617 ЦК України) та істотна зміна обставин (ст.652 ЦК України) є різними правовими ситуаціями, ст.652 ЦК України може бути застосована у випадку відсутності існування форс-мажору.

Відповідна правова позиція відображена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 23 жовтня 2024 року у cправі №922/4801/23.

Отже, істотна зміна обставин не впливає на строк виконання зобов`язань (не змінює його) і не звільняє відповідача від відповідальності за невиконання зобов`язання, у зв`язку з чим в суду відсутні підстави для незастосування відповідальності за порушення відповідачем зобов`язань за Договором про закупівлю послуг № від 12.02.2024 після отримання відповідачем Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (Hardship) №2003-14/139 від 11.06.2024, та його направлення позивачу (після 13.06.2024), на що посилається відповідач.

Як свідчать матеріали, 17.09.2024, керуючись ч.1 ст.652 ЦК України, сторони підписали Угоду про розірвання договору Послуги з технічного огляду та випробувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічних огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий), обладнання, що працює під тиском) № від 12.02.2024, у якій вирішили розірвати вищезазначений Договір за взаємною згодою, зазначивши, що з дати підписання цієї Угоди Договір вважається розірваним, а зобов`язання Сторін, передбачені Договором припиняються.

В п.3 Угоди також зазначено, що сторони усвідомлюють та погоджуються, що розірвання Договору не звільняє Сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце до дати розірвання Договору.

Відповідно до частин 2, 3 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. У разі зміни або розірвання договору зобов`язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов`язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили.

Отже, з 17.09.2024 Договір про закупівлю послуг № від 12.02.2024 є розірваним і з вказаної дати припинилися зобов`язання Сторін, передбачені Договором, за винятком відповідальності за його порушення, що мало місце до дати розірвання Договору.

Нарахування пені та штрафу згідно наявного в матеріалах справи розрахунку штрафних санкцій за порушення граничних термінів надання послуг за Договором ТОВ "ФМК", з 17.09.2024 позивачем не здійснювалося, про що вказувалось вище.

При цьому, матеріали справи свідчать про те, що після отримання Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (Hardship) №2003-14/139 від 11.06.2024, 13.06.2024 відповідач звернувся до позивача із повідомленням вих.№Т-01/06 від 13.06.2024 про істотну зміну обставин, яке отримане ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" 17.06.2024.

У відповідь на вказане звернення, позивач у листі №ТОВВИХ-24-13162 від 26.08.2024 повідомив ТОВ "ФМК" про те, що погоджується із пропозицією достроково розірвати Договір на підставі істотних обставин, якими сторони керувалися при укладенні Договору та направив відповідачу два примірники Угоди про розірвання Договору № від 12.02.2024 для підписання.

Надалі листом №ТОВВИХ-24-14557 від 23.09.2024 ТОВ "Оператор газотранспортної системи України" повідомив ТОВ "ФМК" про розірвання Договору № від 12.02.2024 за взаємною згодою сторін з 17 вересня 2024 року.

У зв`язку із наведеним, суд вважає необґрунтованими твердження відповідача про те, що з 13.06.2024 по 17.09.2024 позивач невиправдано довго не направляв відповідачу додаткові угоди про розірвання Договору, в результаті чого вказаний період формальної дії Договору був штучно затягнутий позивачем з метою збільшення строку для нарахування пені за відсутності вини відповідача. До того ж, матеріали справи вказують на те, що у вказаний період відповідачем були складені акти наданих послуг, зокрема №2 від 29.07.2024, №3 від 26.06.2024, №5 від 29.07.2024, №7 та №8 від 25.07.2024, №9 від 13.08.2024, №12 від 25.07.2025, №13 від 25.07.2024, №15 від 25.07.2024, №16 від 29.07.2024, №17 від 13.08.2024, №18 від 13.08.2024, №19 від 26.06.2024, №20 від 26.06.2024.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів позивача про порушення відповідачем строків надання послуг за Договором про закупівлю послуг № від 12.02.2024, в тому числі по окремих позиціях більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів, що є підставою для застосування до останнього відповідальності, передбаченої п.9.2.1 Договору.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 ст.74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.1 ст.77 ГПК України).

За змістом ст.86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищенаведене, та оскільки відповідач викладені у позовній заяві обставини щодо ненадання послуг за Договором про закупівлю послуг № від 12.02.2024 (щодо наведених позивачем у розрахунку позицій) у визначені строки (з належним підтвердженням такого факту відповідно до п.5.1 Договору) у встановленому порядку не спростував, матеріали справи не містять доказів в підтвердження відсутності на час розгляду справи заявленої до стягнення суми штрафних санкцій, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" 174 405 грн 00 коп. штрафу, нарахованого за порушення строку надання Послуг більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів в розмірі 7% вартості Послуг підлягають до задоволення як обґрунтовано заявлені.

Щодо вимоги про стягнення 22 123 295,88 грн пені згідно наведеного позивачем розрахунку, суд враховує таке.

З частин 1, 2 ст.614 ЦК України вбачається, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Відповідно до положень абз.1 ч.1 ст.617 ЦК України та ст.218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язанням несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язанням виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Водночас, справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених статтею 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Ці загальні засади втілюються у конкретних нормах права та умовах договорів, регулюючи конкретні ситуації таким чином, коли кожен з учасників відносин зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, захищати власні права та інтереси, а також дбати про права та інтереси інших учасників, передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам і інтересам інших осіб, закріпляти можливість адекватного захисту.

Для того щоб неустойка не набула ознак каральної санкції, діє правило частини третьої статті 551 ЦК України про те, що суд вправі зменшити розмір неустойки, якщо він є завеликим порівняно зі збитками, які розумно можна було б передбачити. Якщо неустойка стягується понад збитки (частина перша статті 624 ЦК України), то вона також не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер.

При цьому, неустойка, виходячи з приписів статей 546, 549 Цивільного кодексу України та статті 230 Господарського кодексу України має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора, у разі порушення зобов`язання, шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є, в першу чергу, захист інтересів кредитора, однак, не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Отже, цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності. Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором.

Відповідно до висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 924/709/17, зменшення розміру заявлених до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності переліку таких виняткових обставин господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення пені та штрафу та розмір, до якого підлягає зменшенню. При цьому відсутність чи невисокий розмір збитків може бути підставою для зменшення судом розміру неустойки, що стягується з боржника. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України № 7-рп/2013 від 11.07.2013, за своєю правовою природою штрафні санкції виконують стимулюючу функцію, спонукаючи боржника до належного виконання своїх зобов`язань під загрозою застосування до нього цього виду відповідальності, та стягується в разі порушення такого зобов`язання. Отже, питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії. Крім цього, наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові суми як неустойку змінює її дійсне правове призначення. Оскільки неустойка має на меті, в першу чергу, стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не може лягати непомірним тягарем для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

При цьому, слід також зазначити, що чинним законодавством України не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Тому, таке питання вирішується господарським судом згідно зі ст. 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 911/867/19 та 25.02.2020 у справі №904/2542/19).

Таким чином, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі вичерпного переліку обставин як підстав для зменшення судом розміру неустойки (частина третя статті 551 ЦК України) господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 26.08.2021 у справі № 911/378/17 (911/2223/20).

У вирішенні судом питання про зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки підлягають врахуванню та оцінці на предмет підтвердженості та обґрунтованості як ті підстави для зменшення неустойки, що прямо передбачені законом (частина третя статті 551 ЦК України, стаття 233 ГК України), так і ті, які хоча прямо і не передбачені законом, однак були заявлені як підстави для зменшення розміру неустойки та мають індивідуальний для конкретних спірних правовідносин характер.

У випадку нарахування неустойки, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у пункті 6 статті 3, частині 3 статті 509 та частинах 1, 2 статті 627 Цивільного кодексу України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права, суд має право її зменшувати.

Крім цього категорії "значно" та "надмірно", які використовуються в статті 551 ЦК України та в статті 233 ГК України, є оціночними і мають конкретизуватися у кожному окремому випадку, з урахуванням того, що правила наведених статей направлені на запобігання збагаченню кредитора за рахунок боржника, а також недопущення заінтересованості кредитора у порушенні зобов`язання боржником (висновок сформульований в постанові Верховного Суду від 14.07.2021 у справі № 916/878/20).

У постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 зазначено, що чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір; і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 ГК України та частини третьої статті 551 ЦК України, тобто у межах судового розсуду.

Відповідач у відзиві на позов просить зменшити заявлений до стягнення розмір пені, з огляду на її неспівмірність із сумами як договору вцілому, так і кожного зобов`язання окремо, так і з сумою фактично виконаних зобов`язань та вартості послуг, оплачених позивачем відповідачеві за спірним договором.

При цьому посилається на те, що попередньо визначена сторонами сума договору складає 4 272 271,20 грн не є фіксованою, оскільки, згідно з Додатком до Договору, 191 позиція по договору (позиції 934-1125) на загальну суму 4 516 51,20 грн була передбачена як резерв, тобто не гарантовано забезпечена позивачем для виконання. Отже, гарантована вартість послуг по договору складає 3 820 620 грн, що у 5,8 разів менша за розмір заявлених штрафних санкцій

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, загальна сума спірних зобов`язань складає 3 010 980,00 грн, тобто у 7,5 разів менша за розмір заявлених штрафних санкцій. А відповідно до наявних в матеріалах справи актів приймання-передачі та банківської виписки по рахунку ТОВ "ФМК", загальна сума, яку позивач оплатив відповідачеві в межах спірного договору складає 587 400 грн. Таким чином, розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у 38 разів перевищує вартість послуг, оплачених позивачем відповідачеві в межах спірного Договору.

Додатково звертає увагу, що спірний Договір було розірвано в порядку ч. 2 ст. 651 ЦК України, тобто у зв`язку з істотною зміною обставин (Hardship). Отже, невиконання частини зобов`язань сталась не з вини Виконавця та не пов`язане з його протиправною чи недобросовісною поведінкою, а стало результатом об`єктивної зміни обставин, які сторони не могли передбачити завчасно та які об`єктивно перешкоджали виконанню договірних зобов`язань.

Зазначає, що таку функцію, як сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер (постанова Верховного Суду від 02.11.2022 у справі №910/14591/21).

Відтак, відповідач вважає, що застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем, який у більше ніж 10 разів перевищує вартість зобов`язань, не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення з штрафних санкцій спрямоване в першу чергу на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, більше того, застосування штрафних санкцій не може бути джерелом збагачення кредитора. Неспівмірність заявленої до стягнення суми пені підтверджується також тим, що наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідне для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

В свою чергу, позивач посилається на те, що за наявності факту порушеного права, а саме порушення строків надання Послуг, останній, керуючись приписами Договору, а також приписами чинного законодавства, скористався своїм правом та звернувся за захистом порушеного права у зазначений спосіб.

З урахуванням вищенаведеного, а також зазначених відповідачем обставин, суд дійшов висновку, що застосування до відповідача пені в розмірі 22 123 295,88 грн спотворить її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання пеня перетвориться на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків позивачем, а відтак - про наявність об`єктивних підстав та доцільність зменшення заявленого до стягнення розміру пені (22 123 295,88 грн) на 99% - до 221 232,96 грн.

Таке зменшення розміру пені суд вважає розумним та оптимальним балансом інтересів сторін у даному спорі та таким, що запобігатиме настанню негативних наслідків як для позивача, так і для відповідача, а також з урахуванням, зокрема висновків, викладених у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22.

При зменшенні розміру неустойки судом враховано, що:

- вартість Послуг, що є ціною Договору, становить 4 272 271,20 грн у тому числі ПДВ - 712 045,20 грн (п.2.1), тоді як загальна сума, яку позивач оплатив відповідачеві в межах спірного договору складає 587 400 грн, у зв`язку з чим розмір заявлених позивачем штрафних санкцій у 5 разів перевищує ціну договору та у 37 разів перевищує вартість оплачених позивачем послуг;

- відповідачем частково виконано свої зобов`язання за договором, однак дата складення актів надання послуг є пізнішою від дати фактичного надання послуг, отже, позивачем отримано результат послуг в момент їх фактичного виконання;

- невиконання частини зобов`язань не пов`язане з протиправною чи недобросовісною поведінкою відповідача, а відбулось в результаті об`єктивної зміни обставин, які сторони не могли передбачити завчасно та які об`єктивно перешкоджали виконанню договірних зобов`язань, у зв`язку з внесенням змін до чинного законодавства, яке регулює вимоги до спеціалізованих експертних організацій, що надають послуги технічний огляд, експертне обстеження (технічне діагностування) машин механізмів, устаткування підвищеної небезпеки, а саме необхідності мати власну або залучену на підставі укладених договорів, акредитовану національним органом України з акредитації випробувальну лабораторію, що унеможливлювало подальше виконання Товариством з обмеженою відповідальністю "ФМК" своїх зобов`язань за Договором № від 12.02.2024 на надання послуг з технічного огляду та випробовувань (Експертне обстеження (технічне діагностування) та технічний огляд (первинний, періодичний (черговий), позачерговий) обладнання, що працює під тиском), та підтверджено у Висновку Одеської регіональної торгово-промислової палати про настання істотної обставини (HARDSHIP) №2003-14/139 від 11.06.2024 і в подальшому слугувало підставою для дострокового розірвання договору;

- штрафні санкції нараховано позивачем фактично за період після настання такої істотної обставини, коли останній не мав можливості виконувати свої зобов`язання за Договором (в т.ч. гранична дата виконання яких настала після істотної зміни обставин), до дати фактичного розірвання договору;

- застосування до відповідача штрафних санкцій у розмірі, заявленому позивачем не може відповідати критеріям розумності та справедливості, оскільки стягнення з боржника штрафних санкцій спрямоване на дотримання договірної дисципліни і має компенсаційний характер, попри те не може бути джерелом збагачення кредитора та те, що неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання;

- відповідне зменшення пені є адекватною мірою відповідальності за неналежне виконання відповідачем зобов`язань і проявом балансу між інтересами кредитора і боржника та узгоджується з нормами закону, які регулюють можливість такого зменшення, а також є засобом недопущення використання пені як інструменту отримання безпідставних доходів, а не як способу стимулювання боржника до належного виконання зобов`язань;

- правовий зміст інституту неустойки, основною метою якого є стимулювання боржника до виконання основного грошового зобов`язання; при цьому остання не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;

- відсутність підстав вважати, що порушення зобов`язання відповідачем потягло за собою значні збитки для позивача;

- очевидну неспівмірність заявленої до стягнення суми пені, коли наслідки невиконання боржником зобов`язання вочевидь більш вигідні для кредитора, ніж належне виконання такого зобов`язання.

Суд також вважає за необхідне вказати, що пеня є лише санкцією за невиконання зобов`язання, а не основним боргом, а тому при зменшенні її розміру позивач не несе значного негативного наслідку в своєму фінансовому становищі з урахуванням задоволення позовних вимог про стягнення 7% штрафу.

На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги у цій справі підлягають до задоволення в частині стягнення з відповідача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України": 221 232 грн 96 коп. пені та 174 405 грн 00 коп. штрафу як обґрунтовано заявлені та підтверджені матеріалами справи.

В частині стягнення решти 21 902 062,92 грн пені слід відмовити (з покладенням судових витрат по сплаті судового збору в цій частині на відповідача).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі "Руїс Торіха проти Іспанії").

Зважаючи на викладене, суд зазначає, що всі інші доводи та міркування сторін взяті судом до уваги, однак не спростовують вищенаведених висновків суду.

Судові витрати.

Судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в розмірі 334465 грн 51 коп, згідно зі ст.129 ГПК України, покладаються на відповідача у справі.

При цьому суд враховує, що судовий збір у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі ст. 233 ГК України та ч.3 ст. 551 ЦК України, покладається на відповідача без урахування суми зменшення неустойки, оскільки таке зменшення не є наслідком необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судом свого права на таке зменшення, передбаченого законом.

Керуючись ст. ст. 13, 14, 73, 74, 79, 86, 129, 233, 236-238, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задоволити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФМК" (вул. Грушевського, буд. 23, м. Тернопіль, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (проспект Любомира Гузара, 44, м. Київ, 03065, ):

- 221 232 (двісті двадцять одну тисячу двісті тридцять дві) грн 96 коп. пені;

- 174 405 (сто сімдесят чотири тисячі чотириста п`ять) грн 00 коп. - штрафу;

- 334 465 (триста тридцять чотири тисячі чотириста шістдесят п`ять) грн 51 коп. в повернення сплаченого судового збору.

3. Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

4. В решті позову відмовити.

5. Копію рішення направити сторонам у справі відповідно до положень ч.5 ст. 6 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції протягом двадцяти днів з дня його проголошення, в порядку визначеному ст.ст. 256-257 ГПК України.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано 11.07.2025.

Суддя Н.В. Охотницька