ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 927/786/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Случ О. В. - головуючий, Волковицька Н. О., Могил С. К.,

за участю секретаря судового засідання - Прокопенко О. В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2024 (суддя Романенко А. В.)

і постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 (головуючий суддя Гончаров С. А., судді Тарасенко К. В., Тищенко О. В.)

у справі № 927/786/24

за позовом виконуючого обов`язки керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради

до Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області,

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Козелецьке районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Козелецьрайагролісгосп",

про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

(у судовому засіданні взяли участь: прокурор - Валевач М. М., та представники: позивача - Кравченко Д. В., відповідача - Волкодав І. Ю., третьої особи - Городнича Т. В.)

Короткий зміст і підстави позовних вимог

1. В.о. керівника Козелецької окружної прокуратури Чернігівської області (далі - Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Чернігівської обласної ради (далі - Позивач, Облрада) з позовом до Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області (далі - Відповідач, Міськрада) в якому просив усунути перешкоди власнику, в особі Облради, в користуванні та розпорядженні земельною ділянкою лісогосподарського призначення, шляхом:

- скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Міськрадою на земельну ділянку за кадастровим номером :65:063:0001, площею 388,0015 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220);

- скасування в Державному земельному кадастрі державної реєстрації земельної ділянки за кадастровим номером :65:063:0001, площею 388,0015 га.

2. Позов обґрунтований порушенням інтересів держави, яке полягає в безпідставному вибутті зі спільної власності територіальних громад, сіл, селищ, міст Чернігівської області вищезазначеної земельної ділянки лісогосподарського призначення, за фактом незаконної реєстрації речового права Міськрадою, чим порушені норми Конституції України, Земельного та Лісового кодексів України.

Короткий зміст судових рішень судів попередніх інстанцій

3. 02.10.2024 рішенням Господарського суду Чернігівської області, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025, позовні вимоги задоволено повністю.

4. Суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що виходячи з положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ, починаючи з 01.01.2013, спірна земельна ділянка лісогосподарського призначення знаходилась у власності територіальної громади, сіл, селищ і міст Чернігівської області в особі Облради та перебувала в постійному користуванні ДП "Козелецьрайагролісгосп".

5. При цьому суди зазначили, що відсутність у ДП "Козелецьрайагролісгосп" акта на право постійного користування спірною земельною ділянкою, за наявності чинного рішення Облради (15 сесії 23 скликання) від 27.03.2001 б/н "Про надання в постійне користування земель лісового фонду", не спростовує наявність у лісокористувача речового права (права постійного користування) на цю ділянку.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

6. Рішенням Облради (15 сесія 23 скликання) "Про надання в постійне користування земель лісового фонду" від 27.03.2001, відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 № 1529/99, дочірньому агролісогосподарському спеціалізованому підприємству "Козелецьрайагролісгосп" (далі - ДП "Козелецьрайагролісгосп", Третя особа) надано в постійне користування для ведення лісового господарства земельні ділянки лісового фонду, що були в користуванні колективних сільськогосподарських підприємств, які припинили своє існування в процесі реформування, і належать до земель запасу на території Козелецького району, загальною площею 14333,6 га.

7. За даними Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об`єднання ВО "Укрдержліспроект" (лист від 17.06.2024 № 2294-24), відповідно до матеріалів лісовпорядкування 2015 року, згідно з наданими координатами поворотних точок, земельна ділянка за кадастровим номером :65:063:0001 частково накладається на межі кварталів 108 - 111 ДП "Козелецьрайагролісгосп".

8. Водночас, на замовлення Міськради, ФОП Бригинцем О. В. у 2023 році виготовлено технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення на території Чернігівської області Чернігівського району Остерської міської ради (Пархимівський старостинський округ), для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, площею 388,0015 га.

9. 12.12.2023, на підставі розробленої технічної документації із землеустрою, в Державному земельному кадастрі зареєстрована земельна ділянка за кадастровим номером :65:063:0001, площею 388,0015 га (спірна), з цільовим призначенням - для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг (за кодом 09.01.), категорія земель - землі лісогосподарського призначення; земельна ділянка розташована на території Остерської міської ради (витяг з Державного земельного кадастру НВ-023, сформований 12.12.2023).

10. Міськрадою (20 сесія 8-го скликання) прийняте рішення від 15.12.2023 № 35-20/VIII про затвердження технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель лісогосподарського призначення, місце знаходження об`єкту інвентаризації: Остерська міська рада (за межами с. Пархимів) Чернігівського району Чернігівської області, для ведення лісового господарства і пов`язаних з ним послуг, зокрема, щодо земельної ділянки площею 388,0015 га за кадастровим номером :65:063:0001.

11. Відповідно до інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, 04.01.2024, державним реєстратором Кіптівської сільської ради Юрченком Романом Олександровичем, на підставі рішення Міськради від 15.12.2023 № 35-20/VIII, відомостей з ДЗК, серія та номер: 69505704, видано 04.01.2024, за Міськрадою зареєстроване право комунальної власності на земельну ділянку з кадастровим номером :65:063:0001, площею 388,0015 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 220, про що свідчить інформаційна довідка з Реєстру № 363985171, сформована 31.01.2024.

12. 12.01.2024 відповідні відомості щодо власника спірної земельної ділянки внесені до Державного земельного кадастру.

13. Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Облради з метою усунення перешкод власнику територіальної громади сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Облради, у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою за кадастровим номером :65:063:0001, площею 388,0015 га, яка 04.01.2024, незаконно зареєстрована за Міськрадою, без урахування вимог пунктів 2, 7 розділу ІІ Перехідних та прикінцевих положень Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності" від 06.09.2012 № 5245-VІ.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

14. Не погодившись із судовими рішеннями Міськрада звернулася до Верховного Суду з касаційною скаргою у якій просить їх скасувати та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу

15. Скаржник зазначає, що оскаржувані рішення прийняті із грубим порушення норм процесуального права (статті 53, частини четвертої статті 77, статті 86, пунктів четвертого, п`ятого статті 174, статті 236, частин першої, другої статті 237, частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України), неправильним застосуванням норм матеріального права (пункту 24 (в) розділу Х Перехідних положень Земельного кодексу України), без урахування висновків, викладених у постановах Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 910/19625/17, від 03.03.2021 у справі № 910/11242/19, від 20.12.2024 у справі № 910/21682/15 (910/17038/21), від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17 та постановах Великої Палати Верховного Суду від 27.08.2024 у справі № 911/3344/23, від 03.04.2024 у справі № 917/1212/21, від 18.01.2023 у справі № 488/2807/17, від 20.06.2023 у справі № 633/408/18, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19.

16. Міськрада також посилається на правові висновки, викладені у постановах Верховного Суду 19.01.2021 у справі № 916/1415/19, від 02.02.2021 у справі № 925/642/19, від 06.04.2021 у справі № 910/10011/19, від 22.06.2021 у справі № 200/606/18, від 02.11.2021 у справі № 925/1351/19, від 25.01.2022 у справі № 143/591/20, від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц, від 06.07.2022 у справі № 914/2618/16 стосовно того, що обрання позивачем неналежного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови у позові.

17. Відповідач також звертає увагу на постанови Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 927/222/24 та від 08.04.2025 у справі № 927/261/24, в яких обставини є абсолютно тотожними до обставин справи № 927/786/24.

18. Скаржник доводить, що Облрада не є власником спірної земельної ділянки, а передаючи земельні ділянки в постійне користування виконувала делеговане державою повноваження, оскільки передавала земельні ділянки в постійне користування як державним так і комунальним підприємствам і після цього не ставала власником цих ділянок.

19. Міськрада вважає, що в силу пункту 24 Перехідних положень Земельного кодексу України, з дня набрання чинності цим пунктом, землями комунальної власності вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, а тому право комунальної власності за Міськрадою є таким, що зареєстровано у відповідності до закону.

20. Скаржник наголошує на тому, що заявлений Прокурором спосіб захисту не є належним відповідно до закону, оскільки спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном. Крім того, на переконання скаржника, задоволення позовної заяви із такими вимогами як вони заявлені Прокурором, не відновить записи в державному реєстрі та призведе до прогалини, оскільки в результаті скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Міськрадою на спірну земельну ділянку, остання не перейде у власність держави та/або користування землекористувача.

Узагальнений виклад позиції інших учасників справи

21. Прокурор та ДП "Козелецьрайагролісгосп" у відзивах на касаційну скаргу просять залишити її без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін з підстав їх законності та обґрунтованості.

22. Облрада у письмовій заяві посилаючись на правову позицію, викладену у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21, зазначає, що вона не сплачувала судовий збір за подання позовної заяви у вказаній справі, а тому і не може бути суб`єктом, на якого покладені витрати по відшкодуванню (стягненню) судового збору.

Позиція Верховного Суду

23. Згідно з частиною другою та пункту "б" частини третьої статті 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, крім іншого, шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

24. Відповідно до усталеної позиції Великої Палати Верховного Суду застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11.09.2018 у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30.01.2019 у справі № 569/17272/15-ц, від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).

25. Таким чином, розглядаючи справу, суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

26. Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню.

27. У справі, що розглядається, Прокурор звернувся до суду, обравши спосіб захисту порушеного права у вигляді усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування державної реєстрації права власності за Міськрадою на спірну земельну та скасування державної реєстрації спірної земельної ділянки.

28. Суди попередніх інстанцій установили, що:

- спірна земельна ділянка сформована за рахунок земель, що перебувають у постійному користуванні ДП "Козелецьрайагролісгосп", та належить до спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області;

- спірна земельна ділянка належить до земель лісогосподарського призначення;

- право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Міськрадою в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

29. Разом з тим за висновком судів попередніх інстанцій спірна земельна ділянка протиправно вибула з спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Чернігівської області в особі Облради, зайняття земельної ділянки, зокрема шляхом часткового накладення, слід розглядати як таке, що не пов`язане із позбавленням власника його володіння цими ділянками, відтак скасування державної реєстрації цієї земельної ділянки в Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав Міськради, зареєстрованих щодо цієї земельної ділянки, є ефективним способом захисту прав Позивача, що забезпечить відновлення становища, що існувало до його порушення.

30. У постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 927/222/24, на яку посилається скаржник у касаційній скарзі, викладено, зокрема, такі висновки:

"6.11. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

6.12. Отже, негаторним позовом є позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном. Цей спосіб захисту спрямований на усунення порушень прав власника, які не пов`язані з позбавленням його володіння майном.

6.13. Водночас відповідно до статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

6.14. Віндикаційний позов є позовом речовим і як такий належить до речових способів захисту права власності. Його зміст полягає у вимозі неволодіючого власника до володіючого невласника про повернення речі в натурі. При цьому відповідно до статті 396 ЦК України за допомогою віндикаційного позову може захищатися володіння також і носія іншого речового права (титульного володільця), а не тільки права власності. Безпосередня мета віндикації полягає у відновленні володіння власника (титульного володільця), що, у свою чергу, забезпечує можливість використання ним усього комплексу правомочностей, що складають належне йому речове право (пункт 141 постанови Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2024 у справі № 910/2592/19).

6.15. Тобто предметом віндикаційного позову є вимога неволодіючого власника до особи, яка незаконно фактично володіє майном, про його повернення (витребування) з чужого незаконного володіння.

6.16. Володіння як фактичний стан слід відрізняти від права володіння. Зокрема, права володіння, користування та розпоряджання майном належать власнику майна (частина перша статті 317 ЦК України), незалежно від того, є він фактичним володільцем чи ні. Тому власник не втрачає право володіння нерухомим майном у зв`язку з державною реєстрацією права власності за іншою особою, якщо остання не набула права власності. Натомість така інша особа внаслідок реєстрації за нею права власності на нерухоме майно стає фактичним володільцем такого майна, але не набуває права володіння, допоки право власності зберігається за попереднім володільцем. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Володіння нерухомим майном, яке посвідчується державною реєстрацією права власності, може бути правомірним або неправомірним (законним або незаконним). Натомість право володіння, якщо воно існує, неправомірним (незаконним) бути не може.

6.17. У випадку незаконного, без відповідної правової підстави заволодіння такою особою таким майном, право власності (включаючи права володіння, користування та розпорядження) насправді і далі належатиме іншій особі - власникові. Тому заволодіння земельною ділянкою шляхом державної реєстрації права власності є можливим незалежно від того, набув володілець право власності (і право володіння) на таку ділянку чи ні. Останній має право витребувати це майно з незаконного володіння особи, за якою воно зареєстроване на праві власності.

6.18. У пункті 56 постанови від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц Велика Палата Верховного Суду виснувала, що вимога про витребування земельної ділянки лісогосподарського призначення з незаконного володіння (віндикаційний позов) в порядку статті 387 ЦК України є належним та ефективним способом захисту права власності. Такий висновок випливає також із постанов Великої Палати Верховного Суду від 22.05.2018 у справі № 369/6892/15-ц, від 30.05.2018 у справі № 368/1158/16-ц, від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц.

6.19. Відповідно до частини першої статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, зокрема, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

6.20. За частиною третьою статті 26 цього Закону відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню.

6.21. Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" право власності підлягає державній реєстрації. Задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності суперечить зазначеній імперативній вимозі закону, оскільки виконання судового рішення призведе до прогалини в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно в частині належності права власності на спірне майно. Отже, замість скасування неналежного запису про державну реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно має бути внесений належний запис про державну реєстрацію права власності позивача (постанова Великої Палати Верховного Суду від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц (пункт 87)).

6.22. Усталеною є практика Великої Палати Верховного Суду, коли позивач вважає, що його право порушене тим, що право власності зареєстроване за відповідачем, а отже, належним способом захисту є віндикаційний позов, оскільки його задоволення, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого незаконного володіння, є підставою для внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Натомість вимоги про скасування рішень, записів про державну реєстрацію права власності на це майно за незаконним володільцем не є необхідними для ефективного відновлення порушеного права (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.11.2018 у справі № 488/5027/14-ц, від 09.11.2021 у справі № 466/8649/16-ц, від 22.01.2025 у справі № 446/478/19).

6.23. Підсумовуючи викладене вище, слід зазначити, що коли право власності на спірне нерухоме майно зареєстроване за іншою особою, то належному способу захисту права відповідає вимога про витребування від цієї особи (стягнення з неї) нерухомого майна. Задоволення віндикаційного позову щодо такого майна, тобто рішення суду про витребування нерухомого майна із чужого володіння, є підставою для внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про державну реєстрацію за позивачем права власності на нерухоме майно, зареєстроване у цьому реєстрі за кінцевим набувачем, який є відповідачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.112018 у справі № 488/5027/14-ц (пункти 98, 123), від 14.11.2018 у справі № 183/1617/16 (пункти 115, 116), від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18 (пункт 80), від 30.06.2020 у справі № 19/028-10/13 (пункт 10.29), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 63, 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 146)).

6.24. У тих випадках, коли має бути застосована вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, вимога власника про визнання права власності чи інші його вимоги, спрямовані на уникнення застосування приписів статей 387 і 388 ЦК України, є неефективними. Такі висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16 (пункти 85, 86), від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 38), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 34), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 74), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 148).

6.25. Належним способом захисту права позивача у даному випадку є віндикаційний позов про витребування земельної ділянки з володіння відповідача.

6.26. Обрання позивачем неналежного чи неефективного способу захисту своїх прав є самостійною підставою для відмови в позові (постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/1415/19 (пункт 6.21), від 02.02.2021 у справі № 925/642/19 (пункт 54), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункт 76), від 01.03.2023 у справі № 522/22473/15-ц (пункт 127), від 15.09.2022 у справі № 910/12525/20 (пункт 148).".

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08.04.2025 у справі № 927/261/24, на яку також посилається скаржник.

31. З урахуванням викладеного, судова колегія дійшла висновку, що у задоволенні позову слід відмовити через неналежність обраного способу захисту прав Облради.

32. Зважаючи на те, що наведене вище є самостійною підставою для відмови в позові, колегія суддів не вважає за необхідне давати відповідь на кожен аргумент касаційної скарги з огляду на висновки Європейського суду з прав людини у справах "Проніна проти України", "Руїз Торіха проти Іспанії" (хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент), оскільки в такому разі прийняття рішення про відмову в задоволенні позову не залежить від інших встановлених судом обставин.

33. Щодо посилань Прокурора у судовому засіданні на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 12.03.2025 у справі № 676/76/22, судова колегія зазначає, що у вказаній справі на відміну від справи, яка переглядається, предметом розгляду була вимога, у тому числі, про повернення частини земельної ділянки, тому справа № 676/76/22 не є релевантною до справи, що переглядається.

Висновки Верховного Суду

34. За приписами пункту 3 частини першої статті 308 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення, не передаючи справи на новий розгляд.

35. Суд скасовує судове рішення повністю або частково і ухвалює нове рішення у відповідній частині або змінює його, якщо таке судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з неправильним застосуванням норм матеріального права або порушенням норм процесуального права (частина перша статті 311 ГПК України).

36. Враховуючи, що обрання неналежного способу захисту є самостійною підставою для відмови в позові, судові рішення, якими позовні вимоги задоволено шляхом скасування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності за Міськрадою на спірну земельну ділянку, в Державному земельному кадастрі державної реєстрації спірної земельної ділянки, слід скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Розподіл судових витрат

37. За змістом частини першої статті 315 ГПК України у резолютивній частині постанови касаційної інстанції зазначається новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом справи у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення, а також розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

38. Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

39. При цьому суд касаційної інстанції враховує зазначену у пункті 22 цієї постанови заяву та висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.10.2022 у справі № 923/199/21 про те, що звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.

40. У зв`язку з тим, що касаційна інстанція ухвалює нове рішення у справі про відмову у задоволенні позовних вимог, Суд покладає на Чернігівську обласну прокуратуру витрати Відповідача зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 7 267,20 грн, а також зі сплати судового збору за подання касаційної скарги у сумі 9 689,60 грн.

Керуючись статтями 129, 300, 301, 308, 311, 314, 315, 317 ГПК України, Суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області задовольнити.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 02.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 у справі № 927/786/24 скасувати.

3. Прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

4. Стягнути з Чернігівської обласної прокуратури () на користь Остерської міської ради Чернігівського району Чернігівської області () 16 956 (шістнадцять тисяч дев`ятсот п`ятдесят шість) грн 80 коп. судових витрат зі сплати судового збору за подання апеляційної та касаційної скарг.

5. Видачу наказу на виконання цієї постанови доручити Господарському суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий О. В. Случ

Судді Н. О. Волковицька

С. К. Могил