ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025м. ДніпроСправа № 904/1381/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. за участю секретаря судового засідання Матійчук К.Ю., розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Татра-Юг", м. Одеса

до держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації, м. москва, російська федерація

про стягнення 28 907 618,60 доларів США

Представники:

від позивача не з`явився

від відповідача не з`явився

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Татра-Юг" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення 28 907 618,60 доларів США, що складають суму майнової шкоди.

Судові витрати (витрати на професійну правничу допомогу) позивач просить покласти на відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на заподіяння шкоди внаслідок знищення та пошкодження 08.07.2024 у зв`язку із збройною агресією російської федерації майна ТОВ "Татра-Юг", яке знаходилось в орендованих виробничих приміщеннях Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова" (м. Дніпро, вул. Криворізька, 1), а саме: трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23005 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, вибиті двері, пошкоджені панелі екстер`єру та інтер`єру, пошкоджено обладнання на даху), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23006 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, вибиті двері, пошкоджені панелі екстер`єру та інтер`єру, пошкоджено обладнання на даху), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23007 (пошкодження від вибуху та пожежі; розбиті всі вікна, вибиті двері, розбиті панелі екстер`єру та інтер`єру; знищено все обладнання на даху, деформований дах та кабіна водія), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23008 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23009 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23010 (пошкодження від пожежі; знищено секції трамвайного вагону), трисекційного трамвайного вагону К1Т306 зав. № 23011 (пошкодження від пожежі; знищено корпуси трамвайного вагону), трамвайного вагону К1 зав. № 093 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трамвайного вагону К1 зав. № 086 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 088 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 091 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 092 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 094 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 096 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 097 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 098 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 099 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайного вагону К1 зав. № 100 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), комплектуючих та матеріалів (знищено комплектуючі та матеріали згідно з додатком № 1 до акту фіксації та знищення майна від 12.07.2024), обладнання та інструментів (знищено обладнання та інструменти згідно з додатком № 2 до акту фіксації та знищення майна від 12.07.2024), офісного обладнання (знищено), комплекта конструкторської документації на складання трамвайного вагону (знищено), програмного забезпечення для ПТАДів та їх випробування (знищено), бухгалтерських первинних та складських облікових документів (знищено документи, що були на складі).

Так, позивач у позові посилається на те, що розмір майнової шкоди в сумі 28 907 618,60 доларів США підтверджується Звітом № 2331/24 ТОВ "Лекс Статус" від 20.08.2024 про визначення розміру реальних збитків.

Вказує позивач у позовній заяві і на те, що основним видом діяльності ТОВ "Татра-Юг" є виробництво залізничних локомотивів і рухомого складу, знищене та пошкоджено майно є цивільними об`єктами, які не використовувалися у військових цілях відповідно до міжнародного законодавства. Так, за твердженням останнього, майно позивача пошкоджено та знищене відповідачем всупереч законам і звичаям війни, а отже, відповідач несе повну відповідальність як за відповідний обстріл, так і за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, завдану майну позивача.

Посилаючись на частину 22 пункту 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" позивач зазначає про те, що його підприємство звільнено від сплати судового збору за подання позову.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до частини 9 статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно з частиною 8 статті 29 Господарського процесуального кодексу України для спорів про відшкодування шкоди, заподіяної майну, встановлено альтернативну підсудність (підсудність за вибором позивача), а саме наведеною нормою процесуального закону встановлено, що позови про відшкодування шкоди, заподіяної майну, можуть пред`являтися також за місцем заподіяння шкоди.

Відповідно пункту 3 частини 1 статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України.

Згідно з висновками, викладеними Верховним Судом у постанові від 18.05.2022 у справі № 428/11673/19 загальновідомо (тобто таке, що не потребує доказування), що російська федерація відкидає визнання будь-якої відповідальності за свою протиправну військову діяльність в Україні, включаючи не тільки повномасштабну збройну агресію, але і будь-яку участь своїх збройних сил у військових діях в Донецькій та Луганській областях з 2014 року. Не існує жодної розумної підстави припустити, що порушене право позивача, за захистом якого він звернувся до українського суду, могло би бути захищене шляхом подання позову до суду російської федерації.

З огляду на викладене, спір у даній справі підсудний господарському суду за місцем заподіяння шкоди, а саме Господарському суду Дніпропетровської області.

Ухвалою від 31.03.2025 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1381/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 29.04.2025.

01.04.2025 через систему "Електронний суд" до суду від позивача надійшла заява про проведення судового засідання в режимі відеоконференції через підсистему відеоконференцзв`язку ЄСІТС, яка господарським судом задоволена, про що постановлено ухвалу від 02.04.2025.

Ухвалою від 29.04.2025 господарським судом відкладено підготовче засідання до 27.05.2025.

14.11.2023 господарським судом відкладено підготовче засідання до 19.12.2023, про що постановлено відповідну ухвалу.

Під час підготовчого провадження господарським судом вирішені питання, визначені частиною 2 статті 182 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з чим господарським судом 27.05.2025 закрито підготовче провадження, справу призначено до розгляду по суті на 01.07.2025, про що постановлено відповідну ухвалу.

У судове засідання, що відбулося 01.07.2025, представники сторін не з`явились.

Позивач був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується залученою до матеріалів довідкою про доставку електронного листа (ухвали суду про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті від 27.05.2025) до електронного кабінету ТОВ "Татра-Юг" 27.05.2025 21:04.

Відповідно до статті 365 Господарського процесуального кодексу України іноземні особи мають такі самі процесуальні права та обов`язки, що і громадяни України та юридичні особи, створені за законодавством України, крім винятків, встановлених законом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

Частиною 1 статті 367 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі якщо в процесі розгляду справи господарському суду необхідно, зокрема, вручити документи на території іншої держави, господарський суд може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.

До повномасштабної військової агресії російської федерації проти України порядок передачі судових та позасудових документів для вручення на території російської федерації регулювався Угодою про порядок вирішення спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, до якої Україна приєдналася 19.12.1992.

У зв`язку з Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 "Про введення воєнного стану в Україні", за зверненням Мін`юсту, Міністерство закордонних справ України повідомило депозитаріїв конвенцій Ради Європи, Гаазької конференції з міжнародного приватного права та ООН, а також сторони двосторонніх міжнародних договорів України про повномасштабну триваючу збройну агресією росії проти України та неможливість у зв`язку з цим гарантувати у повному обсязі виконання українською стороною зобов`язань за відповідними міжнародними договорами та конвенціями на весь період воєнного стану.

Відповідно до листа Міністерства юстиції України № 25814/12.1.1/32-22 від 21.03.2022 "Щодо забезпечення виконання міжнародних договорів України у період воєнного стану", з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, рекомендується не здійснювати будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами російської федерації на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних справах та у галузі міжнародного приватного права.

Так, з 24.02.2022 Акціонерним товариством "Укрпошта" припинено обмін міжнародними поштовими відправленнями та поштовими переказами з російською федерацією.

Міністерство юстиції України листом № 91935//12.1.1 від 06.10.2022 щодо вручення судових документів резидентам російської федерації в порядку статті 8 Конвенції про вручення за кордоном судових та позасудових документів у цивільних або комерційних справах 1965 року повідомило, що за інформацією МЗС України (лист № 71/14-500-77469 від 03.10.2022) 24.02.2022 розірвано дипломатичні відносини між Україною та російською федерацією у зв`язку з широкомасштабною збройною агресією останньої проти України. Функціонування закордонних дипломатичних установ України на території рф та діяльність її дипломатичних установ на території України зупинено. Комунікація МЗС з органами влади рф за посередництва третіх держав також не здійснюється.

Відтак, у зв`язку з війною, суд не здійснює повідомлення відповідача про розгляд даної справи засобами поштового зв`язку та не звертається до суду держави відповідача з судовим дорученням про вручення документів.

Зважаючи на викладене, відповідача про дату, час і місце підготовчих засідань, розгляду спору по суті повідомлено через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що розміщені 09.05.2025 та 29.05.2025 (том 2, а.с. 12, 17).

Відповідно до частини першої статті 202 Господарського процесуального кодексу України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті.

Враховуючи достатність часу, наданого учасникам справи для подання доказів, приймаючи до уваги принципи змагальності та диспозитивної господарського процесу, закріплені у статті 129 Конституції України та статтях 13, 14, 74 Господарського процесуального кодексу України, суд вважає, що господарським судом, в межах наданих йому повноважень, створені належні умови учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, висловлення своєї правової позиції у спорі та надання відповідних доказів.

01.07.2025 у судовому засіданні ухвалено рішення (стаття 240 Господарського процесуального кодексу України).

Розглянувши матеріали справи, дослідивши подані докази, господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо наявності/відсутності підстав для стягнення майнової шкоди, завданої позивачу в результаті збройної агресії, що призвело до знищення та пошкодження майна підприємства останнього.

Як вбачається з матеріалів справи, 03.11.2011 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській області, Запорізькій та Кіровоградській областях (далі - орендодавець), Державним підприємством "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова" (далі - балансоутримувач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Татра-Юг" (далі - орендар, позивач у даній справі) укладено договір оренди нерухомого майна або іншого окремого індивідуально визначеного майна, що належить до державної власності, № 12/02-4577-ОЖД (нова редакція) (далі - договір).

Відповідно до пункту 4.1. змінюваних умов зазначеного вище договору сторонами узгоджено об`єкт оренди та склад майна (далі - майно), а саме: нежитлові вбудовані приміщення корпусу № 76 загальною площею 3 230,5 кв.м (у тому числі площа загального користування 205,00 кв.м), розташовані за адресою: вулиця Криворізька, 1, м. Дніпро, що перебувають на балансі Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова".

Цільове призначення майна: розміщення суб`єкта господарювання, що виготовляє рухомий склад міського електротранспорту (пункт 7.1. змінюваних умов договору).

Згідно з пунктом 12.1. змінюваних умов договору останній діє з 03.11.2020 по 02.11.2025 включно.

Орендодавець і балансоутримувач передають, а орендар приймає у строкове платне користування майно, зазначене у пункті 4 умов, вартість якого становить суму, визначену у пункті 6 умов (пункт 1.1. незмінюваних умов договору).

У пункті 1.2. незмінюваних умов договору визначено, що майно передається в оренду для використання згідно з пунктом 7 умов.

Звертаючись з даним позовом до суду, позивач вказує про те, що 08.07.2024 у зв`язку із збройною агресією російської федерації знищено та пошкоджено майно ТОВ "Татра-Юг", яке знаходилось в орендованих виробничих приміщеннях Державного підприємства "Виробниче об`єднання "Південний машинобудівний завод імені О.М.Макарова" (м. Дніпро, вул. Криворізька, 1), а саме: трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23005 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, вибиті двері, пошкоджені панелі екстер`єру та інтер`єру, пошкоджено обладнання на даху), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23006 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, вибиті двері, пошкоджені панелі екстер`єру та інтер`єру, пошкоджено обладнання на даху), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23007 (пошкодження від вибуху та пожежі; розбиті всі вікна, вибиті двері, розбиті панелі екстер`єру та інтер`єру; знищено все обладнання на даху, деформований дах та кабіна водія), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23008 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23009 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23010 (пошкодження від пожежі; знищено секції трамвайного вагону), трисекційний трамвайний вагон К1Т306 зав. № 23011 (пошкодження від пожежі; знищено корпуси трамвайного вагону), трамвайний вагон К1 зав. № 093 (пошкодження від пожежі; знищено вагон на 100%), трамвайний вагон К1 зав. № 086 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 088 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 091 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 092 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 094 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 096 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 097 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 098 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 099 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), трамвайний вагон К1 зав. № 100 (пошкодження від вибуху; розбиті всі вікна, деформований дах, пошкоджено лакофарбове покриття), комплектуючі та матеріали (знищено комплектуючі та матеріали згідно з додатком № 1 до акту фіксації та знищення майна від 12.07.2024), обладнання та інструменти (знищено обладнання та інструменти згідно з додатком № 2 до акту фіксації та знищення майна від 12.07.2024), офісне обладнання (знищено), комплект конструкторської документації на складання трамвайного вагону (знищено), програмне забезпечення для ПТАДів та їх випробування (знищено), бухгалтерські первинні та складські облікові документи (знищено документи, що були на складі).

Вказані обставини підтверджуються актом про пожежу від 09.07.2024, що виникла 08.07.2024 об 11 год. 16 хв. (орієнтовний час) на об`єкті ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М.Макарова" за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1, в якому вказано: причину пожежі - обстріл, місце виникнення пожежі (п`ять осередків пожежі), зокрема, цех № 33 будівлі корпусу № 76 (пожежею знищено, зокрема, покрівля цеху № 33 корпусу № 76 на S - 500 м2, трисекційні трамвайні вагони К1Т306 в кількості 5 штук, трамвайний вагон К1М ТОВ "Татра-Юг" на S - 250 м2 в приміщенні цеху № 33 корпусу № 76, матеріальні цінності ТОВ "Татра-Юг" в приміщенні складу цеху № 33 корпусу № 76 на S - 25 м2; пожежею пошкоджено, зокрема, трисекційні трамваї в кількості 2 штуки К1Т306 ТОВ "Татра-Юг" на S - 50 м2); витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 0000810, в якому викладено короткий виклад обставин (08.07.2024 приблизно о 10 год. 30 хв. підрозділами зс рф здійснено обстріл ракетами невстановленого типу по території ДП "Південний машинобудівний завод ім. О.М.Макарова" за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1); постановою Слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого від 25.07.2024, відповідно до якої залучено ТОВ "Татра-Юг" до кримінального провадження 0000810 від 08.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, як потерпілу юридичну особу; актом фіксації знищення та пошкодження майна ТОВ "Татра-Юг" внаслідок військової агресії російської федерації від 12.07.2024.

До того ж, позивач зазначає, що розмір майнової шкоди (реальних збитків) в сумі 28 907 618,60 доларів США підтверджується Звітом № 2331/24 ТОВ "Лекс Статус" від 20.08.2024 про визначення розміру реальних збитків.

Таким чином, ТОВ "Татра-Юг" вказує про те, що його майно пошкоджено та знищене відповідачем всупереч законам і звичаям війни, а отже, останній несе повну відповідальність як за відповідний обстріл, так і за спричинені ним наслідки, у тому числі і за шкоду, завдану майну позивача.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Згідно зі статтею 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Статтею 16 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 цього Кодексу.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Суд зазначає, що при вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтею 1166 Цивільного кодексу України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

Згідно зі статтею 1192 Цивільного кодексу України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналіз змісту статей 22, 1166, 1192 Цивільного кодексу України свідчить, що реальні збитки можуть розраховуватись як у формі втрат, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, так і у формі витрат, які особа зробила або мусить зробити для відновлення пошкодженої речі. Потерпілий за власним вибором може вимагати відшкодування або реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або реальної вартості будівельних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого нерухомого майна.

Відповідно до абз. 13 п. 2 Загальних засад оцінки збитків, завданих майну та майновим правам внаслідок збройної агресії російської федерації - додатку до Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, затвердженого Постановою Кабінетів Міністрів України від 20.03.2022 № 326 (далі - Загальні засади оцінки збитків) під збитками розуміють:

- вартість втраченого, пошкодженого та (або) знищеного майна, що зазнало руйнівного впливу внаслідок бойових дій, терористичних актів, диверсій, ракетно-бомбових ударів в ході збройної агресії російської федерації, розмір витрат, необхідний для відновлення порушеного права (реальні збитки);

- розмір доходу, який постраждалий міг би одержати за умови відсутності збройної агресії російської федерації (упущена вигода).

Метою оцінки збитків є: визначення розміру реальних збитків (у вартісному виразі); визначення упущеної вигоди; визначення витрат, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу (п. 8 Загальних засад оцінки збитків).

Як встановлено підпунктом 18 п. 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації № 326, визначення шкоди та збитків здійснюється окремо за таким напрямом: економічні втрати підприємств (крім підприємств оборонно-промислового комплексу), у тому числі господарських товариств, - напрям включає втрати підприємств усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна, втрати фінансових активів, а також упущену вигоду від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності.

Відповідно до п. 5 Загальних засад оцінки збитків оцінка збитків, завданих постраждалим, здійснюється шляхом проведення аналітичної оцінки збитків, стандартизованої, незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи.

Наказом Міністерства економіки України та Фонду державного майна України від 18.10.2022 № 3904/1223 затверджена Методика визначення шкоди та обсягу збитків, завданих підприємствам, установам та організаціям усіх форм власності внаслідок знищення та пошкодження їх майна у зв`язку із збройною агресією російської федерації, а також упущеної вигоди від неможливості чи перешкод у провадженні господарської діяльності (далі - Методика).

У пункті 4 Методики встановлено, що відповідно до цієї Методики об`єктом оцінки збитку є економічні втрати підприємств, установ та організацій, інших суб`єктів господарювання всіх форм власності, згідно з підпунктами 18 і 19 пункту 2 Порядку визначення шкоди та збитків, завданих Україні внаслідок збройної агресії російської федерації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.03.2022 № 326 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 22.07.2022 № 951).

Оцінка шкоди та збитків, що проводиться відповідно до цієї Методики, здійснюється з метою, зокрема визначення збитків, завданих внаслідок збройної агресії, для цілей подання позовів (у тому числі колективних) постраждалими до судових інстанцій, зокрема міжнародних, а також подання позову державою Україна до міжнародних судових інстанцій (пункт 5 розділу І Методики).

Така мета згідно з цією Методикою досягається шляхом визначення у вартісному виразі, зокрема: розміру реальних збитків; потреб у витратах, необхідних для відновлення майна та майнових прав, що зазнали руйнівного впливу внаслідок збройної агресії (пункт 6 розділу І Методики).

Згідно з пунктом 7 Методики оцінка збитків, завданих постраждалим внаслідок збройної агресії, здійснюється шляхом проведення незалежної оцінки збитків або є результатом проведення судової експертизи (експертного дослідження).

Відповідно до пунктів 1, 3 Гаазької Конвенції про закони і звичаї війни на суходолі 1907 року, договірні держави видають своїм сухопутним військам накази, які відповідають Положенню про закони і звичаї війни на суходолі. Воююча сторона, яка порушує норми зазначеного Положення, підлягає відповідальності у формі відшкодування збитків, якщо для цього є підстави. Вона є відповідальною за всі дії, вчинені особами, які входять до складу її збройних сил.

Таким чином, відповідно до зазначених вище положень Цивільного кодексу України та наведеної Конвенції, за шкоду, спричинену порушенням законів і звичаїв війни, відповідальність несе воююча держава вцілому, незважаючи на те, який конкретно підрозділ її збройних сил заподіяв шкоду.

Відповідно до правового висновку, викладеного Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц, належним відповідачем у справах про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовою або службовою особою, є держава як учасник цивільних відносин.

Відповідно до Резолюції Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02 березня 2022 року військова агресія російської федерації була засуджена як така, що порушує статтю 2 (4) Статуту ООН, а також суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України. Крім того, російську федерацію було зобов`язано припинити застосування сили проти України та вивести свої збройні сили за межі міжнародновизнаних кордонів України.

Аналогічних висновків дійшов і Міжнародний суд ООН, який у своєму наказі про забезпечувальні заходи від 16 березня 2022 року у справі щодо звинувачень в геноциді за конвенцією про попередження та покарання злочину геноциду (Україна проти російської федерації) зобов`язав російську федерацію припинити військову агресію проти України.

Також Генеральна Асамблея ООН прийняла Резолюцію ES-12/1 від 24 березня 2022 року, якою додатково засуджує військову агресію росії проти України, вимагає від російської федерації припинення військових дій, в тому числі проти атак проти цивільних осіб та цивільних об`єктів, а також засуджує всі порушення міжнародного гуманітарного права та порушення прав людини та вимагає безумовного дотримання міжнародного гуманітарного права, включно із Женевськими Конвенціями 1949 року та Додаткового протоколу І 1977 року до них.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 14 квітня 2022 року про заяву Верховної Ради України Про вчинення російською федерацією геноциду в Україні визнано геноцидом Українського народу дії збройних сил, політичного і військового керівництва росії під час збройної агресії проти України, яка розпочалася 24 лютого 2022 року, а також доручено Голові Верховної Ради України спрямувати цю заяву до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї НАТО, урядів та парламентів іноземних держав. Голові Верховної Ради України надано повноваження звернутися до Генеральної прокуратури, Міністерства закордонних справ України та Міністерства юстиції України щодо невідкладного вжиття заходів для належного документування фактів вчинення збройними силами російської федерації та її політичним і військовим керівництвом геноциду Українського народу, злочинів проти людяності, воєнних злочинів, інших тяжких злочинів на території України та ініціювання притягнення до відповідальності всіх винних осіб.

У постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 210/4458/15-ц, від 30.01.2020 у справі 287/167/18-ц, ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.08.2017 у справі № 761/9437/15-ц висловлено правову позицію про те, що факт збройної агресії російської федерації проти України встановленню в судовому порядку не потребує.

Преамбулою Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" встановлено, що Україна згідно з Конституцією України є суверенною і незалежною державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною. Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і російською федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актам є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Відповідно до частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Отже, протиправність діяння відповідача, як складового елементу факту збройної агресії росії проти України в розумінні частини 3 статті 75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомим фактом, який закріплено державою на законодавчому рівні.

Обов`язковою умовою покладення відповідальності має бути безпосередній причинний зв`язок між вчиненими порушеннями і завданими збитками. Підставою для відшкодування понесених збитків є спричинення їх внаслідок вчиненого порушення, тобто наявності прямого причинного-наслідкового зв`язку між діями однієї сторони та зменшення майнових прав іншої.

Так, внаслідок ракетного обстрілу російською федерацією міста Дніпра 08.07.2024 зруйновано та пошкоджено майно позивача - трисекційні трамвайні вагони, трамвайні вагони, комплектуючі та матеріали, обладнання та інструменти, офісне обладнання, комплект конструкторської документації на складання трамвайного вагону, програмне забезпечення для ПТАДів та їх випробування, бухгалтерські первинні та складські облікові документи, що знаходилось в орендованих ТОВ "Татра-Юг" виробничих нежитлових приміщеннях корпусу № 76 на території ДП "ВО "ПМЗ ім. О.М.Макарова" за адресою: м. Дніпро, вул. Криворізька, 1.

Вказані обставини підтверджується залученими до матеріалів справи актом про пожежу від 09.07.2024; Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні 0000810; постановою Слідчого відділу Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області про залучення особи до кримінального провадження як потерпілого від 25.07.2024, відповідно до якої залучено ТОВ "Татра-Юг" до кримінального провадження 0000810 від 08.07.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110 КК України, як потерпілу юридичну особу; актом фіксації знищення та пошкодження майна ТОВ "Татра-Юг" внаслідок військової агресії російської федерації від 12.07.2024.

Приписами частини 1 статті 317, частини 1 статті 321, частини 3 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

За таких умов, знищення та пошкодження належного позивачу на праві власності майна порушує відповідне право власності позивача, який у зв`язку із цим набуває право на відшкодування заподіяної йому шкоди.

Щодо вини, як складового елемента цивільного правопорушення, законодавством України не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача у заподіянні шкоди; діє презумпція вини, тобто відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди. Якщо під час розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. В контексті зазначеного, саме відповідач повинен доводити відсутність своєї вини у спірних правовідносинах.

Зазначений висновок підтверджується Верховним Судом, зокрема, у постанові від 21.04.2021 у справі № 648/2035/17, постанові від 14.02.2018 у справі № 686/10520/15-ц.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем у справі на підставі належних та допустимих доказів доведено повний склад цивільного правопорушення, що є умовою та підставою для застосування до відповідача такого заходу відповідальності як відшкодування збитків.

Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, суду належить зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги ст. 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за ст. 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02)).

З урахуванням наведеного, ефективний засіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Права особи в суді повинні бути захищені таким способом, який реально відновить її порушені інтереси.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що вимога позивача про стягнення з відповідача суми завданих збитків є ефективним способом захисту порушеного права в розумінні Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та фактично призведе до відновлення його порушених прав.

Так, господарським судом встановлено, що розмір завданої відповідачем майнової шкоди (реальних збитків) підтверджується Звітом № 2331/24 ТОВ "Лекс Статус" від 20.08.2024 про визначення розміру реальних збитків.

З огляду на викладене, вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Татра-Юг" щодо стягнення майнової шкоди (реальних збитків) є обґрунтованими, підтвердженими належними доказами в сумі 28 907 618,60 доларів США, яка і підлягає до примусового стягнення з відповідача.

Відповідно до пункту 22 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір" від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах за позовами до держави-агресора російської федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно.

Відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлюється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Відтак, з урахуванням ціни позову у даній справі розмір судового збору за його подання через систему "Електронний суд" становить 847 840,00 грн.

Згідно з частиною 2 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у сумі 847 840,00 грн., від сплати якого позивач звільнений у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача в дохід Державного бюджету України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 129, 165, 233, 236 - 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, м. москва, вул. житня, буд 14, ідентифікаційний код 34) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Татра-Юг" (65023, Одеська обл., місто Одеса, ВУЛ. ВОДОПРОВІДНА, будинок 9, ) 28 907 618,60 доларів США - майнової шкоди.

Стягнути з держави російської федерації в особі міністерства юстиції російської федерації (119991, російська федерація, м. москва, вул. житня, буд 14, ідентифікаційний код 34) в дохід Державного бюджету України (отримувач коштів - ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106) 847 840,00 грн. - судового збору.

Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 11.07.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко