ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

07 липня 2025 року Справа № 915/948/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Ржепецького В.О., розглянувши матеріали справи

за заявою кредитора: Товариства з обмеженою відповідальністю НОР-ЕСТ АГРО (юридична адреса: 09800, Київська область, Тетіївський район, м. Тетіїв, вул. Соборна, буд. 3, ідентифікаціний код 38953469; адреса для листування: 03170, м. Київ, вул. Велика Кільцева, буд. 4-Ф, кабінет №420)

до боржника: Товариства з обмеженою відповідальністю КУЙБИШЕВА (адреса: 55424, Миколаївська область, Вознесенський район, с. Новомар`ївка, вул. Данила Галицького, буд. 24, ідентифікаційний код 44737193)

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

встановив:

Кредитор звернувся до Господарського суду Миколаївської області з заявою від 13.06.2025 вих. №13-1/06 про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю КУЙБИШЕВА, визнання кредиторських вимог до боржника в сумі 983887,46 грн, витрат у справі про банкрутство у розмірі 102280,00 грн; призначення розпорядником майна ТОВ КУЙБИШЕВА арбітражного керуючого Косякевича Сергія Олексійовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №40 від 31.01.2013).

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.06.2025 справі присвоєно єдиний унікальний номер 915/948/25 та визначено головуючим у справі суддю Ржепецького В.О.

Ухвалою від 23.06.2025 суд постановив: заяву Товариства з обмеженою відповідальністю НОР-ЕСТ АГРО від 13.06.2025 залишити без руху; встановити заявнику 10-денний строк з дня отримання даної ухвали для усунення недоліків заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, які зазначено у мотивувальній частині ухвали; попередити заявника про наслідки недотримання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху, передбачені ч. 4 ст. 174 Господарського процесуального кодексу України.

Заяву кредитора залишено без руху з підстав її невідповідності положенням ч. 2 ст. 34, п.2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, а саме:

1) заявником не додано до заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство доказів сплати судового збору в 30280,00 грн та доказів авансування винагороди арбітражному керуючому трьох розмірів мінімальної заробітної плати за три місяці виконання повноважень у сумі 72000,00 грн, про що свідчить акт Господарського суду Миколаївської області від 16.06.2025 про відсутність вкладень.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначено Законом України Про судовий збір, згідно з частинами першої, другої статті 9 якого судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Отже, судовий збір сплачується за місцем розгляду справи, надходження до спеціального фонду Державного бюджету України якого перевіряються судом перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг). Це означає, що суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

Звертаючись до суду кредитор зобов`язаний сплатити судовий збір на загальних підставах та надати до суду документ, який підтверджує сплату судового збору саме у межах цієї справи. Своєю чергою механізм реалізації перевірки зарахування коштів судового збору визначений частиною другою статті 9 Законом України Про судовий збір.

Оскільки законодавством не встановлено певного порядку проставлення на розрахункових документах на переказ коштів відмітки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, то суди, виконуючи наведені вище вимоги закону, повинні перевіряти таке зарахування, використовуючи способи, передбачені процесуальним законодавством, зокрема, в разі необхідності отримувати таку інформацію з Державної казначейської служби України, що забезпечує казначейське обслуговування цього фонду.

Таким чином, обов`язок перевірки факту зарахування судового збору покладається на суд.

Аналогічні висновки сформовано Верховним Судом у постановах від 28 квітня 2022 року у справі №520/10006/21, від 26 липня 2023 року у справі № 640/3949/22, від 02 травня 2024 року у справі № 440/9709/23.

Пункт частини 2 статті 34 КУзПБ встановлює обов`язок заявника надати суду документ про сплату судового збору, а вже перевірка зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України здійснюється на підставі такого документа (аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 27.06.2024 у справі №440/18837/23).

Відповідно до статті 9 Закону України Про судовий збір перед відкриттям провадження у справі суд перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Дані щодо підтвердження оплати (повернення) судового збору надходять в автоматичному режимі до автоматизованої системи документообігу суду, роботу якої забезпечує комп`ютерна програма Діловодство спеціалізованого суду (КП ДСС). При цьому виконується автоматичне поєднання записів про оплату (повернення) судового збору, які зазначаються в картці справи, із записами підтверджень про оплату (повернення) судового збору, які надійшли з Казначейства.

Судом було здійснено перевірку підтвердження оплати ТОВ НОР-ЕСТ АГРО судового збору за подання заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство за допомогою програмного забезпечення КП ДСС за наявними реквізитами: сума сплаченого судового збору та ЄДРПОУ платника, однак підтвердження оплати ТОВ НОР-ЕСТ АГРО судового збору в сумі 30280,00 грн не встановлено.

Таким чином, у зв`язку з відсутністю поданих доказів на підтвердження сплати судового збору, господарський суд позбавлений можливості виконати передбачені ст. 9 Закону України Про судовий збір процесуальні дії.

Судом також було здійснено перевірку підтвердження оплати ТОВ НОР-ЕСТ АГРО авансування винагороди арбітражного керуючого на депозитний рахунок Господарського суду Миколаївської області за наявними реквізитами: сума авансування, найменування та ЄДРПОУ платника, однак підтвердження оплати ТОВ НОР-ЕСТ АГРО авансування винагороди арбітражного керуючого на депозитний рахунок суду в сумі 72000,00 грн не встановлено, про що свідчить довідка Господарського суду Миколаївської області від 23.06.2025 за вих. №01-10/7306/25;

2) заява ініціюючого кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство не містить пропозицію щодо кандидатури арбітражного керуючого для виконання повноважень розпорядника майна, заяви арбітражного керуючого, зазначеного в абзаці другому цього пункту, про участь у справі, яка повинна відповідати вимогам, встановленим частиною третьою ст. 28 Кодексу України з процедур банкрутства.

Частиною 3 ст. 37 Кодексу України з процедур банкрутства встановлено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених статтею 174 Господарського процесуального кодексу України, з урахуванням вимог цього Кодексу.

Ухвалу суду від 23.06.2025 доставлено в електронний кабінет ТОВ НОР-ЕСТ АГРО 23.06.2025 о 16:02 год.

За умовами ч. 1, 6 ст. 116 ГПК України перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Останній день строку триває до 24 години, але коли в цей строк слід було вчинити процесуальну дію тільки в суді, де робочий час закінчується раніше, строк закінчується в момент закінчення цього часу.

Відповідно до п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Ураховуючи зазначене та положення ч. 4 ст. 116, п. 2 ч. 6 ст. 242 ГПК України, термін для усунення недоліків заяви, з урахуванням вихідних днів, тривав до 04.07.2025 (включно).

Заявником недоліки заяви про відкриття провадження у справі у визначений судом строк не усунуто.

Відповідно до приписів ст. 174 ГПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому статтею 176 цього Кодексу. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Судом враховано, що згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права відповідно до статті 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, право на справедливий суд охоплює не лише стадію розгляду справи по суті, але також дотримання всіх процедур, що передбачені національним законодавством і повинні відбуватися до та після порушення провадження у справі.

Таким чином, якщо нормами процесуального законодавства передбачено вчинення стороною до подання заяви певних дій, такі дії мають бути вчинені.

Водночас доступ до правосуддя у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та прецедентної практики Європейського суду з прав людини не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню й обмеженню. Кожна держава встановлює правила судової процедури, зокрема й процесуальні заборони та обмеження, зміст яких - не привести судовий процес у безладний рух. Доступ до правосуддя здійснюється шляхом точного, послідовного і неухильного дотримання процесуального алгоритму, що передбачений Господарським процесуальним кодексом України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Креуз проти Польщі" від 19.06.2001 зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

У рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Статтею 129 Конституції України та статтею 7 ГПК України закріплено принцип рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Отже, всіх учасників судового процесу поставлено законом у рівні умови в частині обов`язку подання доказів, в тому числі, на підтвердження обставин неплатоспроможності, у зв`язку з чим вибіркове надання господарським судом суб`єктивних переваг одним учасникам процесу перед іншими учасниками судового процесу призведе до порушення вищевказаного конституційного принципу, що є недопустимим.

Частиною третьою статті 3 ГПК України передбачено, що судочинство у господарських судах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Таким чином, зазначені в даній справі судом вимоги не є обмеженням в доступі до правосуддя.

Крім того, у разі усунення вказаних в ухвалі суду від 23.06.2025 порушень Закону, заявник не позбавлений права звернутися із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство повторно.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що заявником недоліки заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не усунуто, заява про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність не відповідає вимогам ч. 2 ст. 34, п.2-1 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ.

За змістом ч. 1 ст. 174 ГПК України суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи у разі, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом.

Приписами ч. 1 ст. 38 КУзПБ передбачено, що господарський суд не пізніше п`яти днів з дня надходження заяви про відкриття провадження у справі або закінчення строку на усунення недоліків заяви повертає її та додані до неї документи без розгляду.

З урахуванням наведеного, заява про відкриття провадження у справі про банкрутство разом з додатками підлягає поверненню заявникові, оскільки останнім не усунуто недоліки заяви у строк, встановлений судом.

Згідно ч. 3 ст. 38 КУзПБ повернення заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню з такою заявою до господарського суду у встановленому порядку.

Керуючись ст. 38, 113, 116 Кодексу України з процедур банкрутства, ст. 3, 12, 116, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю НОР-ЕСТ АГРО від 13.06.2025 про відкриття провадження у справі про банкрутство ТОВ КУЙБИШЕВА повернути заявнику без розгляду.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття.

3. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається в порядку та у строки, передбачені ст. 256, 257 ГПК України.

Суддя В.О. Ржепецький