РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

10.07.2025Справа № 910/4784/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Відділу освіти, культури, молоді та спорту Степівської сільської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пренто актив 24"

про стягнення 54 574,52 грн

Представники сторін: не викликалися.

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2025 року Відділ освіти, культури, молоді та спорту Степівської сільської ради (далі - Відділ освіти) звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пренто актив 24" (попередня назва - "Торговий дім "Евередж") 54 574,52 грн, з яких: 40 040,00 грн - вартість невикористаних талонів на бензин А-95, 11 731,72 грн - пеня, 2 802,80 грн - штраф, посилаючись на передання меншої кількості товару, ніж це встановлено договором про постачання товару №1 від 06.02.2023.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/4784/25 за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін (без проведення судового засідання). Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Відповідач правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов не скористався, хоча про розгляд справи №910/4784/25 був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що відповідач належним чином був повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Відповідно до статті 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Водночас, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

З огляду на зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті, а також виконання завдання розгляду справи по суті, розгляд справи здійснено за межами строків, встановлених ГПК України, проте в розумні строки.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Відділу освіти частково обґрунтованими.

06.02.2023 між Відділом освіти (за текстом договору - Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Торговий дім "Евередж", яке пізніше змінило свою назву на "Пренто Актив 24" (за текстом договору - Постачальник) було укладено договір №1, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у власність Замовнику товар: ДК 021:2015: код 09130000-9 "Нафта і дистиляти" (Дизельне паливо Energy - ДК 021:2015: код 09134200-9 "Дизельне паливо", Бензин А-95 - ДК 021:2015: код 09132000-3 "Бензин") (надалі за текстом - Товар) у кількості, зазначеної в узгодженій Сторонами Специфікації (Додаток №1 до Договору), а Замовник - прийняти Товар та оплатити його на умовах, визначених цим Договором.

Зі змісту Специфікації (Додатку №1 до Договору) вбачається, що Сторони узгодили поставку товару загальною вартістю 286 520,00 грн (разом із ПДВ): 1 660 л бензину А-95 по ціні 52,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 86 320,00 грн (разом із ПДВ) та 3 640 л дизельного палива по ціні 55,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 200 200,00 грн (разом із ПДВ).

У відповідності до пункту 1.4. Договору передача нафтопродуктів Покупцю на АГЗС/АГЗП/АЗС Продавця здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (надалі за текстом - Інструкція №281/171/578/155), та Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально- побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332 (за текстом договором - Інструкція №332).

Сума договору становить 286 520,00 грн (разом із ПДВ) (пункт 2.1. Договору).

У пункті 3.1. Договору вказано, що ціна кожної партії нафтопродуктів вказується Продавцем у рахунках на оплату, що надаються Покупцю разом з видатковою накладною.

Відповідно до пункту 3.2. Договору Замовник зобов`язаний повністю оплатити партію нафтопродуктів за ціною, що зазначена в рахунку, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати передачі товару Покупцю, що підтверджується видатковою накладною. Оплата за поставлені товари здійснюється з розрахункового рахунку Замовника.

За умовами пункту 4.2. Договору Продавець надає за видатковою накладною талони на бензин А-95 та дизельне паливо встановленої форми відповідного номіналу.

Згідно з пунктом 4.3. Договору поставка талонів від Постачальника Замовнику проводиться за письмовим узгодженням сторін, але не пізніше 31.12.2023. Поставка талонів здійснюється за адресою; 57116, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Михайлівна, вулиця Андрія Шептицького, 9.

Талони повинні мати термін дії не менше одного року та гарантоване продовження їх терміну, повинні діяти на всіх АЗС Постачальника та його партнерів (пункт 4.4. Договору).

Положеннями пункту 4.5. Договору обсяг та термін поставок кожної окремої партії товару зазначаються Замовнику в заявці, що надається Постачальнику. За згодою сторін нафтопродукти можуть бути передані Замовнику на відповідальне зберігання до моменту надходження грошових коштів (суми договору) на поточний рахунок Продавця.

У пункті 5.1. визначені обов`язки Постачальника:

- продати необхідний Замовнику об`єм нафтопродуктів та оформити бухгалтерські та податкові документи па продаж у строк, передбачений чинним законодавством (підпункт 5.1.1.);

- забезпечити Замовнику можливість одержання власних нафтопродуктів шляхом пред`явлення Замовнику талонів па АГЗС/АГЗП/АЗС Постачальника та його партнерів щодня протягом 24-календарних місяців з моменту їх придбання, за винятком технічних перерв, планових та позапланових зупинок АГЗС/АГЗП/АЗС (підпункт 5.1.2.).

Пунктом 7.1. Договору передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором.

Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 31.12.2023 р., але не менш ніж до повного виконання зобов`язань сторонами (пункт 10.1. Договору).

Також Листом вих. б/н від 24.01.2023 Товариство надало Відділу освіти Перелік АЗС, на яких здійснюється фактичне передання палива.

У той же час, 13.10.2021 між Товариством з обмеженою відповідальності "ТД "Евередж Трейд" (за текстом договору - Покупець) та Товариством з обмеженою відповідальності "Укрнафта-Постач" (за текстом договору - Постачальник) було укладено договір №ТЛН-13.10-1, відповідно до пункту 1.1. якого Постачальник зобов`язується передати у встановлений строк у власність Покупця Товар (партію Товару) у вигляді талонів (бланків-дозволів) на: бензин А-92, бензин А-95 та Дизельне паливо (код CPV: 09130000-9 - Нафта і дистелянти), відповідно до заявок Покупця, а останній - прийняти цей товар (партію Товару) та оплатити його.

Невід`ємною частиною вказаного правочину є Додаток 1 (Перелік АЗС по Україні).

На виконання пункту 4.2. Договору №1 від 02.03.2025 Товариством було передано Відділу освіту талони на Товар вартістю 286 520,00 грн (разом із ПДВ): 1 660 л бензину А-95 по ціні 52,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 86 320,00 грн (разом із ПДВ) та 3 640 л дизельного палива по ціні 55,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 200 200,00 грн (разом із ПДВ).

Також, 02.03.2025 Товариством було виставлено Відділу освіту рахунок на оплату №82 на оплату вищезазначеного товару на суму 286 520,00 грн (разом із ПДВ), який був повністю сплачений позивачем, що підтверджується платіжними інструкціями: №294 від 07.03.2023 на суму 34 320,00 грн, №295 від 07.03.2023 на суму 200 200,00 грн, №296 від 07.03.2023 на суму 52 000,00 грн.

За твердженнями позивача, у квітні 2024 року автозаправні станції перестали приймати вищезазначені паливні талони у зв`язку із закінченням терміну їх дії.

Відділом освіти не було використано паливних талонів обсягом 770 л бензину А95 АЗС "АВІАС": 33 талони номіналом 20 л та 11 талонів номіналом 10 л.

23.04.2024 Відділ освіти звернувся до Товариства з листом №165 від 22.04.2024, в якому позивач просив продовжити строк дії невикористаних талонів, поставлених за видатковою накладною №180 від 02.03.2023 по Договору №1 від 06.02.2023.

Також 31.01.2025 Відділ освіти звернувся до Товариства з претензією №1 від 31.01.2025, в якій просив до 06.02.2025 виконати умови Договору, надавши змогу використати талони бензину А-95 об`ємом 770 л.

Однак вимоги листа №165 від 22.04.2024 та претензії №1 від 31.01.2025 були залишені без відповіді та задоволення.

У зв`язку з непереданням Товариством товару вартістю у повному обсязі, Відділ освіти звернувся з даним позовом до суду.

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідності до статті 509 ЦК України та статті 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

За приписами частини 1 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Аналогічне положення мітиться в частині 1 статті 526 ЦК України.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Даючи оцінку правовідносинам, що склались між сторонами в ході виконання договору №1 від 06.02.2023, суд дійшов висновку, що такий за своєю правовою природою є договором поставки, за яким, відповідно до статті 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

Аналогічні положення містяться також і в статті 265 ГК України.

Отже, укладення Відділом освіти та Товариством договору про постачання товару №1 від 06.02.2023 було спрямоване на передання останнім товару у повному обсязі та одночасного обов`язку позивача по здійсненню його оплати.

Відповідно до частини 2 статті 712 ЦК України до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до частини 1 статті 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

За статтею 669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі-продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі-продажу порядку визначення цієї кількості.

Частиною 1 статті 670 ЦК України встановлено якщо продавець передав покупцеві меншу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, покупець має право вимагати передання кількості товару, якої не вистачає, або відмовитися від переданого товару та його оплати, а якщо він оплачений, - вимагати повернення сплаченої за нього грошової суми.

Відповідно до частини 1 статті 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Як було раніше встановлено судом, Товариством було передано Відділу освіти талони на Товар вартістю 286 520,00 грн (разом із ПДВ): 1 660 л бензину А-95 по ціні 52,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 86 320,00 грн (разом із ПДВ) та 3 640 л дизельного палива по ціні 55,00 грн (з ПДВ) на загальну суму 200 200,00 грн (разом із ПДВ), вартість яких була повністю сплачена позивачем, що підтверджується платіжними інструкціями: №294 від 07.03.2023 на суму 34 320,00 грн, №295 від 07.03.2023 на суму 200 200,00 грн, №296 від 07.03.2023 на суму 52 000,00 грн.

За умовами підпункту 5.1.2. пункту 5.1. Договору Постачальник зобов`язаний забезпечити Замовнику можливість одержання власних нафтопродуктів шляхом пред`явлення Замовнику талонів па АГЗС/АГЗП/АЗС Постачальника та його партнерів щодня протягом 24-календарних місяців з моменту їх придбання, за винятком технічних перерв, планових та позапланових зупинок АГЗС/АГЗП/АЗС.

У відповідності до пункту 1.4. Договору передача нафтопродуктів Покупцю на АГЗС/АГЗП/АЗС Продавця здійснюється відповідно до Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України. Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20.05.2008 №281/171/578/155 (надалі за текстом - Інструкція №281/171/578/155), та Інструкції про порядок приймання, зберігання, відпуску та обліку газів вуглеводневих скраплених для комунально- побутового споживання та автомобільного транспорту, затвердженої Наказом Міністерства палива та енергетики України від 03.06.2002 №332 (за текстом договором - Інструкція №332).

За умовами пункту 2 Інструкції №281/171/578/155 талон - спеціальний талон, придбаний за умовами та відпускною ціною обумовленого номіналу, що підтверджує право його власника на отримання на АЗС фіксованої кількості нафтопродукту певного найменування і марки, які позначені на ньому.

Пунктами 10.3.3.1 та 10.3.3.2 Інструкції №281/171/578/155 визначено, що форму, зміст та ступінь захисту бланків талонів установлює емітент талона. При цьому необхідними елементами змісту талона є його серійний та порядковий номери. Заправлення за талонами відображається у змінному звіті АЗС за формою №17-НП.

Також відповідно до пункту 9 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами, затверджених Постановою КМУ №1442 від 20.12.1997, розрахунки за реалізовані нафтопродукти здійснюються готівкою та/або у безготівковій формі (із використанням електронних платіжних засобів, паливних карток, талонів, відомостей на відпуск пального тощо) в установленому законодавством порядку. Разом з продукцією споживачеві в обов`язковому порядку видається розрахунковий документ установленої форми на повну суму проведеної операції, який підтверджує факт купівлі товару.

Судом встановлено, що Відділом освіти не було використано паливних талонів обсягом 770 л бензину А95 АЗС "АВІАС": 33 талони номіналом 20 л та 11 талонів номіналом 10 л, копії яких містяться у матеріалах даної справи.

У той же час, пунктом 4.4. Договору встановлено, що талони повинні мати термін дії не менше одного року та гарантоване продовження їх терміну, повинні діяти на всіх АЗС Постачальник та його партнерів

Крім цього, виходячи з положень пункту 5.2. Договору, закінчення терміну дії талону (ів) не надає Постачальнику право на відмову в заправленні автотранспорту Замовника.

Оскільки Товариством не було замінено паливні талони у зв`язку з чим не було передано Відділу освіти 770 л бензину А-95, вимога позивача про стягнення сплаченої за вказаний товар грошової суми у розмірі 40 040,00 грн (770 х 52,00 грн) є обґрунтованою.

Також, Відділом освіти заявлено до стягнення 11 731,72 грн пені. Нарахованої за період з 11.06.2024 по 01.04.2025 на суму боргу у розмірі 40 040,00 грн, а також 2 802,80 грн штрафу (40 040,00 грн х 7%), нарахованих на підставі частини 2 статті 231 ГК України.

Відповідно до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) статтею 610 ЦК України кваліфікується як порушення зобов`язання.

Правові наслідки порушення юридичними і фізичними особами своїх грошових зобов`язань передбачені, зокрема, приписами статей 549-552, 611, 625 ЦК України.

Стаття 549 ЦК України визначає неустойку (штраф, пеню) як грошову суму або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення ним зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Статтею 230 ГК України визначено, що штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми, які учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі неналежного виконання господарського зобов`язання. Цією ж статтею визначено види штрафних санкцій - неустойка, штраф, пеня.

Відповідно до частини 2 статті 231 ГК України у разі якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, штрафні санкції застосовуються, якщо інше не передбачено законом чи договором, у таких розмірах:

за порушення умов зобов`язання щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг) стягується штраф у розмірі двадцяти відсотків вартості неякісних (некомплектних) товарів (робіт, послуг);

за порушення строків виконання зобов`язання стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товарів (робіт, послуг), з яких допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Тлумачення приписів наведеної норми права дозволяє зробити висновок, що застосування до боржника, який порушив господарське зобов`язання, вказаних санкції можливе за сукупності таких умов:

- якщо інший розмір певного виду штрафних санкцій не передбачено договором або законом;

- якщо порушено господарське зобов`язання, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки;

- якщо допущено прострочення виконання негрошового зобов`язання, пов`язаного з обігом (поставкою) товарів, виконанням робіт, наданням послуг, з вартості яких і вираховують у відсотковому відношенні розмір штраф.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України у постанові від 04.02.2014 у справі №3-1гс14 і цей висновок послідовно застосовує Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема у постановах від 23.08.2022 у справі №910/9375/21, від 28.03.2024 у справі №905/405/22, від 04.05.2023 у справі №910/21298/21, а також підтриманий Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22.

Отже, частина 2 статті 231 ГК України не встановлює розміру штрафних санкцій за порушення саме грошового зобов`язання, а містить лише уніфікований розмір штрафних санкцій за певні види правопорушень (порушення вимог щодо якості (комплектності) товарів (робіт, послуг), порушення строків виконання негрошового зобов`язання) у господарському зобов`язанні, в якому хоча б одна сторона є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, або порушення пов`язане з виконанням державного контракту, або виконання зобов`язання фінансується за рахунок Державного бюджету України чи за рахунок державного кредиту, якщо інше не передбачено законом або договором.

Однак, судом встановлено, що умовами договору про постачання товару №1 від 06.02.2023 не передбачено відповідальності ані у формі пені, ані у формі штрафу за непередання товару.

При цьому, оскільки договір про постачання товару №1 від 06.02.2023 не є державним контрактом, не фінансується ані за рахунок Державного бюджету України, ані за рахунок державного кредиту, і Відділ освіти не є суб`єктом господарювання, що належить до державного сектора економіки, а згідно Положення про відділ освіти, культури, молоді та спорту Степанівської сільської ради (Додаток 1 до рішення сесії Степанівської сільської ради від 10.12.2020 №2) є структурним підрозділу органу місцевого самоврядування, тому положення частини 2 статті 231 ГК України не підлягають застосуванню до спірних правовідносин, відтак вимога позивача про стягнення штрафних санкцій є необґрунтованою.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частина 1 статті 86 ГПК України).

Отже, позов Відділу освіти підлягає частковому задоволенню.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Також, у своєму позові Відділу освіти просив суд стягнути з Товариства витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 000,00 грн.

У відповідності до статті 1312 Конституції України для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Статтею 123 ГПК України унормовано, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Право учасників справи користуватися правничою допомогою передбачено статтею 16 ГПК України.

Відповідно до частин 1-3 статті 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

- розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Вирішуючи питання про такий розподіл, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспіврозмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити даний розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для даної справи.

За змістом наведених законодавчих приписів необхідною умовою для вирішення питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу є наявність доказів, які підтверджують фактичне здійснення таких витрат учасником справи.

На підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у сумі 7000,00 грн, Відділом освіти було додано копії: договору про надання правничої (правової) допомоги від 02.04.2025, розрахунку вартості правничої (правової) допомоги (послуг), акту приймання-передачі наданих послуг, свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №724 від 25.10.2002 та ордеру серії ВВ №1046154 від 02.04.2025 на ім`я адвоката Вендель Олега Михайловича.

За змістом частини 3 статті 237 ЦК України однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною 1 статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги.

Договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (пункт 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

За приписами частини третьої статті 27 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Згідно зі статтею 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Таким чином, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката залежно від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв.

02.04.2025 між адвокатом Венделем Олегом Михайловичем (за текстом договору - Адвокат) та Відділом освіти (за текстом договору - Клієнт) було укладено договір, відповідно до пункту 1.1. якого Клієнт доручає та оплачує, а Адвокат бере на себе зобов`язання представляти вести від імені Клієнта справи у всіх судових установах України з усіма правами, наданими законом позивачу, скаржнику, відповідачу, третій та зацікавленій особі, підозрюваному, обвинуваченому, підсудному, стягувачу або боржнику, захищати інтереси Клієнта у адміністративних та кримінальних справах, в тому числі під час досудового слідства та судового розгляду.

Пунктом 4.1. Договору передбачено, що за надання правової допомоги з підготовки позовної заяви до ТОВ "Пренто Актив" про стягнення заборгованості за Договором про постачання товару №1 від 06.02.2023 та під час судового розгляду вказаної справи у суді 1-ї інстанції - Господарському суді міста Києва, Клієнт зобов`язується виплатити Адвокату гонорар у розмірі 7 000,00 грн.

Згідно з Розрахунком вартості правничої (правової) допомоги (послуг) та Актом приймання-передачі наданих по

Між Клієнтом та Адвокатом було підписано та скріплено печатками Розрахунок вартості правничої (правової) допомоги (послуг) та Акт приймання-передачі наданих на суму 7 000,00 грн.

Підписавши та скріпивши печатками вказані акти, Клієнт засвідчив відсутність жодних претензій та зауважень щодо наданих послуг.

Отже, вищевказаними доказами та наявними матеріалами справи підтверджується надання Адвокатом позивачу послуг з професійної правничої допомоги у погодженому між ними розмірі 7000,00 грн.

Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 ГПК України).

Відповідна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та від 22.11.2019 у справі №910/906/18, а також у додатковій постанові Верховного Суду від 04.03.2020 у справі №914/633/18, які в силу частини 4 статті 236 ГПК України підлягають врахуванню при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з практикою Європейського суду з прав людини заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України").

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Разом з тим, за приписами частини 6 статті 126 ГПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З огляду на викладене, враховуючи складність справи, розумну необхідність витрат для даної справи у суді, зважаючи на обсяг наданих адвокатських послуг, а також відсутність клопотань відповідач про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, на переконання суду, співмірною є компенсація витрат позивача на професійну правничу допомогу в сумі 7000,00 грн.

Виходячи із часткового задоволення позову, у відповідності до статті 129 ГПК України, витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 5 135,73 грн (7 000,00 грн х 40040,00 грн/54 574,52 грн) та покладаються на відповідача.

Керуючись статтями 129, 165, 178, 236-238, 240, 241, 252 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пренто актив 24" (04060, місто Київ, вулиця Ризька, будинок 73-Г, офіс 7/3; ідентифікаційний код 42726537) на користь Відділу освіти, культури молоді та спорту Степівської сільської ради (51107, Миколаївська область, Миколаївський район, село Степове, вулиця Козацька, будинок 1а; ідентифікаційний код 41093479) 40 040 (сорок тисяч сорок) грн 00 коп., 2 221 (дві тисячі двісті двадцять одну) грн 57 коп. судового збору та 5 135 (п`ять тисяч сто тридцять п`ять) грн 73 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяСергій МУДРИЙ