ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. Справа№ 911/2870/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Михальської Ю.Б.

суддів: Мальченко А.О.

Тищенко А.І.

секретар судового засідання: Ніконенко Ю.А.

за участю представників: згідно протоколу судового засідання від 08.07.2025,

розглянувши апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 (повний текст рішення підписано 28.04.2025)

у справі №911/2870/24 (суддя О.О. Христенко)

за позовом Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича»

до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради

про стягнення 330 105,34 грн, -

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

Адвокатське бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» (далі, позивач або Бюро) звернулось до Господарського суду Київської області з позовом до Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради (далі, відповідач або Комунальне підприємство) про стягнення 330 105,34 грн.

В обґрунтування позовних вимог Бюро посилається на неналежне виконання відповідачем умов Договору про надання правової допомоги №19/11/21-1 від 19.11.2021 в частині своєчасної та повної оплати отриманих відповідачем від позивача послуг.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 позовні вимоги задоволено частково.

Присуджено до стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на користь Адвокатського бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» 276 096 (двісті сімдесят шість тисяч дев`яносто шість) грн. 90 коп заборгованості, 656 (шістсот п`ятдесят шість) грн 30 коп 3% річних та 4 151 (чотири тисячі сто п`ятдесят одну) грн. 30 коп судового збору.

В іншій частині відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Приймаючи вказане рішення, місцевий господарський суд встановив, що заборгованість відповідача перед позивачем за надані послуги на підставі Договору №19/11/21-1 від 19.11.2021 та Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/12/23-1 від 14.12.2023 підтверджена фактичними матеріалами справи та станом на час прийняття рішення лишаються неоплаченими відповідачем послуги на суму 276 096,90 грн, а тому позовні вимоги на суму 276 096,90 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Водночас, під час дослідження матеріалів справи судом першої інстанції встановлено, що Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000098 від 07.09.2024 не є належним та допустимим доказом в розумінні статей 76, 77 Господарського процесуального кодексу України надання позивачем послуг за договором на суму 40 000,00 грн, оскільки не підписаний зі сторони відповідача і доказів письмового обґрунтування відмови від підписання матеріали справи також не містять, як і доказів підготовки позовних заяв та представництво інтересів в судах в межах виконання Договору № 19/11/21-1 від 19.11.2021 до суду не надано.

Також суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок сум 3% річних, здійснивши власний розрахунок, враховуючи вірну суму заборгованості та період нарахування, встановив, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 656,30 грн за період з 18.09.2024 по 16.10.2024, які і підлягають до задоволення.

Що стосується вимоги про стягнення 4 741,45 грн інфляційних нарахувань, нарахованих за період з 10.09.2024 по 30.09.2024, то суд відмовив у її задоволенні, оскільки вірним періодом нарахування інфляційних нарахувань є: з 18.09.2024 по 30.09.2024, що є меншим за 15 днів у місяці, тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Що стосується вимоги про стягнення 8 308,34 грн пені, то при укладені Договору №19/11/21-1 від 19.11.2021 сторонами не погоджені його умови щодо відповідальності замовника у вигляді сплати пені, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із прийнятим судовим рішенням, 19.05.2025 через підсистему «Електронний суд» Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, відповідно до якої просить скасувати рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 в частині задоволених позовних вимог та постановити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

При цьому, апелянтом заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, мотивоване тим, що оскільки повний текст оскаржуваного рішення було доставлено до електронного кабінету скаржника 28.04.2025 після 18:00 год., а тому днем вручення вважається наступний день, а саме 29.04.2025.

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення суду в частині задоволених позовних вимог є необґрунтованим та незаконним, винесеним з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з`ясуванні всіх обставин справи та при невідповідності висновків суду першої інстанції фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги відповідача зводяться до того, що укладений Договір фактично є договором про проведення аудиту, однак жодних документів на право здійснення аудиторської діяльності позивач не має, як і не мав їх під час укладання спірного договору.

Відповідач наголошує, що за результатом «роботи» позивача КЖЕП отримав лише Звіт, тоді як предметом спірного договору є проведення аудиту, а його наслідком мав би бути відновлений податковий облік. Відповідач мав отримати податкову звітність з відновленими даними, однак такої позивачем не надано.

Отже, суд дійшов помилкового висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості.

В апеляційній скарзі позивач відповідач зазначив, що орієнтовна сума судових витрат приблизно становитиме 20 000,00 - 25 000,00 гривень, 10 000,00 гривень - супровід розгляду справи у суді першої інстанції, 10 000,00 гривень - супровід розгляду справи у суді апеляційної інстанції, 2 000,00 - 3 000,00 гривень - транспортні та інші витрати.

Узагальнені доводи та заперечення учасників справи

27.06.2025 від позивача через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому позивач просить суд відмовити у її задоволенні в повному обсязі.

У відзиві позивач наголосив на тому, що відповідач некоректно інтерпретує положення укладеного між сторонами Договору, неправомірно ототожнюючи здійснену позивачем правову перевірку податкового обліку з проведенням аудиторської перевірки, що є юридично і фактично безпідставним та суперечить узгодженому предмету правовідносин між сторонами.

Посилання відповідача на незрозумілі умови укладеного договору та начебто некомпетентність позивача є абсурдними в силу того, що відповідач не звертався до позивача з вимогою надання будь-яких роз`яснень щодо фактично виконаної роботи та підписання як Звіту, так і Акту приймання-надання послуг, що свідчить про розуміння умов договору та їх погодження у повному обсязі.

Обставини, які викладені в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, суперечать умовам укладеного між сторонами Договору та нормам матеріального права. Зокрема, у сторони відповідача жодних претензій щодо наданих послуг, щодо фактичної перевірки не виникало до моменту розгляду справи в суді, а тому будь-які претензії щодо звіту не заслуговують на увагу з огляду на фактичні обставини справи.

Поведінка відповідача є суперечливою, оскільки підписавши акт приймання- передачі послуг та звіт, складений за наслідками проведеної перевірки, відповідач повністю погодився на умови, викладені в них, проте наразі намагається спростувати надання даних послуг в межах укладеного Договору без будь-яких письмових доказів, що мали б значення для розгляду даної справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги

Згідно з витягом із протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2025 апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Михальська Ю.Б., судді: Тищенко А.І., Мальченко А.О.

Судом встановлено, що апеляційна скарга була подана скаржником безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 22.05.2025 витребувано у Господарського суду Київської області матеріали справи №911/2870/24; відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду Київської області.

28.05.2025 матеріали справи №911/2870/24 надійшли до суду апеляційної інстанції та були передані судді-доповідачу.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.06.2025 апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 залишено без руху. Роз`яснено Комунальному житлово-експлуатаційному підприємству Глевахівської селищної ради, що протягом 10 (десяти) днів з дня вручення даної ухвали про залишення апеляційної скарги без руху скаржник має право усунути вказані недоліки, надавши суду апеляційної інстанції докази сплати судового збору у розмірі 4 981,56 грн. Оскільки апеляційну скаргу було залишено без руху з підстав недотримання заявником вимог статті 258 Господарського процесуального кодексу України, клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги наразі не розглядалося.

12.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради надійшла заява про усунення недоліків, до якої долучено платіжну інструкцію №784 від 09.06.2025 про сплату судового збору у розмірі 4 981,56 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 поновлено Комунальному житлово-експлуатаційному підприємству Глевахівської селищної ради пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24, зупинено дію рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 на час апеляційного оскарження, призначено апеляційну скаргу до розгляду на 08.07.2025.

27.06.2025 через підсистему «Електронний суд» до Північного апеляційного господарського суду від представника Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради надійшла заява про його участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 30.06.2025 заяву представника Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради про участь його у судовому засіданні 08.07.2025 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду задоволено.

У судовому засіданні 08.07.2025 суд оголосив вступну та резолютивну частини постанови.

Явка представників учасників справи

У судове засідання, призначене на 08.07.2025, з`явилися представники позивача та відповідача.

Представник позивача у судовому засіданні просив суд залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Представник відповідача у судовому засіданні просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції у даній справі та перевірені судом апеляційної інстанції

19.11.2021 між Адвокатським бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» (далі - бюро) та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради (далі - замовник) укладений Договір про надання правової допомоги №19/11/21-1, за умовами пункту 1.1. якого бюро здійснює представництво та захист інтересів замовника в цивільній, господарській, адміністративній юрисдикції, а саме в судах загальної юрисдикції, адміністративних відповідно до КАС України, господарських судах відповідно до вимог ГПК України, апеляційному суді, Верховному Суді, прокуратурі, органах Національної поліції, та інших правоохоронних органах та органах державної влади та місцевого самоврядування, господарськими суб`єктами, підприємствами, організаціями, установами з приводу проведення робіт по перевірці ведення податкового обліку з податку на додану вартість та податку на прибуток, реєстрації податкового кредиту та податкових зобов`язань за 5 років.

За умовами пункту 2.1. Договору замовник взяв на себе обов`язок оплатити бюро вартість послуг за надання правової допомоги з підготовки та представництва інтересів в усіх судових засіданнях в усіх судах України за одну подану позовну заяву 40 000,00 грн; оплатити бюро вартість винагороди від отримання на користь замовника відновленого обліку та внесення податкових накладних до обліку, що складатиме 4 %.

Умовами пункту 3.1. Договору визначено, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до повного виконання сторонами зобов`язань, визначених у пункті 1.1.

Позивач у позові зазначає, що фактично за вказаним Договором він провів перевірку ведення податкового обліку відповідача з податку на прибуток підприємства та податку на додану вартість, а саме перевірку включення відповідачем до обліку податкового кредиту, який обліковується в Електронному кабінеті платника.

Між Адвокатським бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» та Комунальним житлово-експлуатаційним підприємством Глевахівської селищної ради був підписаний Звіт №11/12/23-01 від 11.12.2023 по перевірці ведення податкового обліку з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємства при виконанні умов Договору про надання правової допомоги №19/11/21-1.

У Звіті зазначено про те, що відповідно до покладеного замовником послуг обов`язку АБ «Мамаєва Дмитра Юрійовича» проводило роботи з перевірки включення відповідно до норм Податкового кодексу України до податкового обліку КЖЕП Глевахівської селищної ради податкового кредиту, який обліковується в Електронному кабінеті платника. Фактично за наслідками роботи було виявлено допущені порушення з обліку ПДВ на суму 6 902 372,06 грн. Порушення податку на прибуток підприємств, а саме не включення витрат на суму 14 963 197,50 грн.

Також у Звіті зазначено, що відповідно до умов договору винагорода за проведену роботу становить 4% та складає до сплати 874 622,78 грн, але враховуючи фінансовий стан підприємства та бажання зменшити борги питання по оплаті за виявлені недоліки обліку податку на прибуток будуть враховані у 2024 році.

Отже, як стверджує позивач, в рамках укладеного Договору ним були надані відповідачу послуги, обумовлені умовами договору, про що також були складені Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/12/23-1 від 14.12.2023 на суму 276 096,90 грн та Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000098 від 07.09.2024 на суму 40 000,00 грн.

Однак, як зазначає позивач у позові, надані ним відповідачу послуги в сумі 316 096,90 грн лишаються неоплаченими відповідачем.

Позивач зазначає, що відповідач є таким, що прострочив зобов`язання з оплати наданих послуг відповідно до Актів здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/12/23-1 від 14.12.2023 на суму 276 096,90 грн та №ОУ-0000098 від 07.09.2024 на суму 40 000,00 грн.

Позивач звертався до відповідача з вимогами від 03.09.2024 вих. №03/09/24-06 та від 07.09.2024 вих.№07/09/24-06 про сплату заборгованості, в яких вимагав від відповідача погасити заборгованість в сумі 276 096,90 грн, проте дані вимоги залишені відповідачем без відповіді та задоволення.

За твердженнями позивача станом на день підготовки даної позовної заяви відповідач не виконав умови договору в частині повної оплати отриманих ним послуг, у зв`язку з чим Адвокатське бюро «Мамаєва Дмитра Юрійовича» змушене було звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення з Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради вартості наданих послуг.

Крім того, позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних в сумі 958,65 грн, які нараховані за період з 10.09.2024 по 16.10.2024 на суму 316 096,90 грн та інфляційні втрати у розмірі 4 741,45 грн за той самий період. Також позивач просить сягнути з відповідача 8 308,34 грн пені за період з 10.09.2024 по 16.10.2024, нарахованої на суму 316 096,90 грн.

Відповідач, у свою чергу, заперечував проти позову, зазначаючи про те, що укладений між позивачем та відповідачем договір по своїй суті спрямований на проведення аудиту, оскільки стосується перевірки ведення податкового обліку, однак позивач, за відсутності у нього відповідного дозволу, є некомпетентним у питаннях проведення аудиту, а отже й повноваження на укладення відповідного роду договорів у позивача відсутні. Відповідач зазначав про те, що наданий за наслідками проведення позивачем робіт звіт не містить жодних доказів відновлення податкового обліку, як і досягнення від цього позитивних результатів для КЖЕП.

Місцевий господарський суд, частково задовольняючи позов, стягнув з відповідача вартість наданих послуг за актом Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/12/23-1 від 14.12.2023 на суму 276 096,90 грн, а також нараховані на неї 3% річних в сумі 656,30 грн за період з 18.09.2024 по 16.10.2024.

У задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних нарахувань та пені за період з 10.09.2024 по 30.09.2024 відмовлено, оскільки за неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується, а сторонами не погоджені у договорі умови щодо відповідальності замовника у вигляді сплати пені.

Водночас, оскільки Акт здачі-прийняття робіт (надання послуг) №ОУ-0000098 від 07.09.2024 на суму 40 000,00 грн не підписаний зі сторони відповідача, доказів письмового обґрунтування відмови від його підписання матеріали справи не містять, а позивачем не наведено, які саме послуги згідно вказаного акту за Договором №19/11/21-1 від 19.11.2021 було надано, суд відмовив у задоволенні позовних вимог про стягнення 40 000,00 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови та оцінка аргументів учасників справи

У відповідності до вимог частин 1, 2, 4, 5 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Рішення місцевого господарського суду оскаржується відповідачем лише в частині задоволених позовних вимог про стягнення основної заборгованості у розмірі 276 096,90 грн, а також нарахованих на неї 3% річних в сумі 656,30 грн. У частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення 40 000,00 грн основного боргу, 4 741,45 грн інфляційних нарахувань та 8 308,34 грн пені рішення суду сторонами не оскаржується, а тому, враховуючи положення статті 269 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції в цій частині не переглядається.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскарженого рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача не підлягає задоволенню, а оскаржене рішення місцевого господарського суду підлягає залишенню без змін із таких підстав.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частиною 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Основним результатом при наданні послуг є результат нематеріального характеру, який не втілюється у жодну з матеріальних форм, однак, попри відсутність матеріальної форми, має економічну цінність та корисний ефект для замовника такої послуги (постанова Верховного Суду від 04.09.2023 у справі №910/5352/21, пункт 109).

Колегія суддів, оцінюючи правову природу укладеного між сторонами Договору, зазначає, що він є договором про надання послуг, який передбачає надання позивачем відповідачу послуг по перевірці ведення відповідачем податкового обліку з податку на додану вартість та податку на прибуток, реєстрації податкового кредиту та податкових зобов`язань за 5 років.

Посилання скаржника на те, що насправді укладений Договір передбачає надання позивачем аудиторських послуг судом відхиляються, оскільки предмет Договору не передбачає проведення аудиту у розумінні Закону України «Про аудит фінансової звітності та аудиторську діяльність», жодних посилань на проведення аудиторської перевірки або формування аудиторського висновку в тексті Договору або Звіті позивача немає. Таким чином, доводи відповідача щодо необхідності наявності у позивача статусу аудитора або відповідної ліцензії є некоректними.

Відповідач помилково ототожнює здійснену позивачем правову перевірку податкового обліку з проведенням аудиторської перевірки, що є юридично і фактично безпідставним та суперечить узгодженому предмету правовідносин між сторонами.

Водночас, колегія суддів зазначає, що відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Договір №19/11/21-1 від 19.11.2021 підписаний з боку замовника - Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради директором Нагній Олександром Григоровичем, який на час його підписання діяв на підставі статуту, та скріплений печаткою Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради.

Договір №19/11/21-1 від 19.11.2021 є чинним, у судовому порядку недійсним не визнавався, а отже є належною підставою виникнення між сторонами господарських зобов`язань.

Відповідно до частини 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі статтею 525 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися відповідно до умов договору.

Під час підписання Договору сторони у добровільному порядку чітко погодили, які роботи/послуги будуть проведені позивачем та що саме буде досліджено позивачем.

Відповідно до статті 174 Господарського кодексу України договір є підставою для виникнення господарських зобов`язань, які згідно зі статтями 193, 202 Господарського кодексу України та статтями 525, 526, 530 Цивільного кодексу України повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства; одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Відповідно до статті 202 Господарського кодексу України, статті 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з частиною 1 статті 903 Цивільного кодексу України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу у розмірі, у строки та у порядку, що встановлені договором.

Відповідно до статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Зазначаючи про належне виконання відповідачем своїх обов`язків за Договором (надання послуг з перевірки ведення податкового обліку), позивачем до матеріалів справи долучено копію Акту здачі-прийняття робіт (надання послуг) №14/12/23-1 від 14.12.2023 на суму 276 096,90 грн.

Колегія суддів зазначає, що сторонами у Договорі не погоджено порядок прийняття наданих послуг, однак у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» акт приймання виконаних робіт (послуг) - це первинний бухгалтерський документ, який підтверджує факт виконання робіт або надання послуг. Акт приймання-виконання робіт (послуг) - первинний документ в договірних зобов`язаннях із надання послуг, який є підставою для бухгалтерського обліку.

Тобто акт дає можливість встановити обсяг господарської операції.

Так, згідно з цим Актом позивач надав відповідачу послуги згідно Договору на суму 276 096,90 грн.

Колегія суддів наголошує, що приписи закону, які регулюють відносини за договором про надання послуг, пов`язують обов`язок замовника оплатити послуги за фактом їх надання виконавцем, а не за фактом передачі послуг на підставі акту. Відсутність підписаного двостороннього акту виконаних робіт (наданих послуг) не є перешкодою для захисту суб`єктивного матеріального права у разі, якщо господарський суд, на підставі зібраних у справі та оцінених у сукупності доказів, встановить факт їх надання належним чином та в установлений договором строк.

У даному контексті колегія суддів зазначає, що у матеріалах справи міститься Звіт №11/12/23-01 від 11.12.2023 по перевірці ведення податкового обліку з податку на додану вартість та податку на прибуток підприємств при виконанні умов Договору про надання правової допомоги №19/11/21-1.

У Звіті зазначено, що при первинній обробці питання податкового кредиту було встановлено непроведення реєстрації податкового кредиту станом на 01 грудня 2023 року на суму 6 902 372,06 грн, тобто зазначена сума не включена як податковий кредит для зменшення податкового зобов`язання. Зазначені дії підтверджені податковою звітністю за період з 2012 року по листопад 2023 року включно.

Згідно зі Звітом робота розподілялася таким чином:

1. Податок на додану вартість перевірка відповідності та наслідків та встановлення, які саме не включені податкові накладні до складу податкового кредиту, які фактично зареєстровані в ЄРПН;

2. Розрахунок податкового кредиту, який в подальшому включено до податкової декларації. Наслідками чого стало компенсування податкових зобов`язань та економія коштів та не збільшення заборгованості з ПДВ.

За результатами перевірки позивач у Звіті вказав, що фактично підприємства протягом 2012-2023 років, подаючи звітність з Податку на додану вартість, не враховувало взагалі Податкові накладні, які було видано в період 2012 рік (АТ «Київоблгаз») - 2016 рік (АТ «НАК «Нафтогаз України», АТ «Київоблгаз», АТ «Київобленерго»), а якщо враховували, то не у відповідності до дати реєстрації Податкової накладної та не у місяць, коли вона виписана. Фактично зазначені дії зменшували Податковий кредит підприємства та фактично збільшували Податкові зобов?язання. За наслідками зазначених дії фактично борг підприємств з ПДВ збільшувався на суму штрафних санкцій (10% перші 30 днів прострочки, 20% наступні після перших 30 днів, пеня 120% річних), приблизний збиток підприємства за наслідками проведеної роботи в минулих періодах складає 6 902 372,06 грн, зазначена сума є Податковим кредитом за період 2021 року - жовтень 2023 року. Встановлений ПК включено повністю до декларації та враховано відповідно до норм ст. 187, 198 ПК України.

Позивач вказав, що необхідно включити всі не включені податкові накладні до складу податкового кредиту за період з 2012 по листопад 2023 року. Додаткова необхідно провести перевірку податкових зобов?язань за період 2022-2023 рік, які нараховані та включені до податкових декларації з Податку на додану вартість. У подальшому необхідно вести Податковий облік Податку на додану вартість відповідно до ЄРПН, тобто включати весь Податковий кредит, який є в ЄРПН до Додатку 5 Податкової декларації, що надасть отримання мінусової декларації та зменшить Податкові нарахування з податку на додану вартість.

Із приводу дослідження питання обліку податку на прибуток підприємств позивач зазначив, зокрема, таке:

Для проведення покладених обов?язків на Адвоката Мамаєва Д.Ю. було надано доступ до податкового кабінету платника податків КЖЕП Глевахівської селищної ради, згідно чого було отримано всі необхідні податкові звітності разом з додатками з Податку на прибуток Підприємств, звіти з податку на прибуток підприємств, на підставі яких виконувались всі необхідні покладені обов?язки.

Згідно з проведеною роботою було з?ясовано, що Податок на Прибуток підприємства, який формувався за податкові звітні періоди сформовано без застосування норм Податкового кодексу, а саме статті 138 ПК України, тобто фактично необхідно включити значення різниць в нарахуванні амортизаційних нарахувань як фактично підтвердження додаткових збитків підприємства.

Було проведено перевірку включення всіх витрат підприємства до складу витрат на надання послуг та встановлено невідповідність фактичним даним та тому, що внесені до Податкової звітності та звітності, на підставі якої обраховується Тариф та відшкодування з різниці в тарифах.

Фактично бухгалтерський відділ невірно вносить всі витрати підприємства саме з причин невміння користуватися ЄРПН та незнання норм Податкового законодавства та норм, відповідно до яких формуються тарифи на надання послуг.

Позивачем у Звіті наведені дані, які отримані від ЄРПН та керівництва, які впливають на звітність підприємства та відображають заниження витрат підприємства на суму понад 14 млн. грн., які негайно необхідно включити до фінансової звітності підприємства окремо по наступним рокам - 2020, 2021, 2022 роки. Різниця складає 14 963 197,50 грн, не включена до податкового обліку Підприємства.

Зазначені дії фактично вилинули на розмір отриманої різниці в тарифах між фактичними витратами та фактично затвердженому тарифу шляхом її зменшення приблизно від 10 до 12 мільйонів грн.

Враховуючи наведене, позивач вважав за доцільне надати наступні рекомендації: провести повну перевірку основних фондів з приводу нарахування та ведення амортизації витрат, які додатково необхідно дослідити після приведення у відповідність до викладеного в звіті; провести підготовку змін до фінансової звітності за період 2020-2022 роки до 29 грудня 2023 року; провести уточнення звітності з Податку на прибуток Підприємств за період 2020-2022 роки; провести зміни до звітності по тарифоутворення, а саме Додатку 1 (в минулому ІС теплопостачання) в подальшому дані звіти надати експерту через Адвоката Мамаєва Д.Ю., для проведення повного та всебічного дослідження; провести експертний висновок з приводу активів підприємства, які не використані, а саме Податкового кредиту. Зазначене зроблено та встановлено наявність податкового кредиту, який обліковується на спеціальному рахунку в органах ДКС У країни та встановлення реальної різниці в тарифах.

У Звіті вказано, що фактично відповідно до умов договору роботи виконано в частині відновлення обліку та зменшення податкових платежів, залишено роботи, відповідно до яких необхідно вчинити дії самостійно бухгалтеру або шляхом залучення адвоката для розробки необхідного звіту протягом 10 днів.

Фактично за наслідками роботи виявлено допущених порушень з ПДВ на суму 6 902 372,06 рн.

Порушення Податку на прибуток підприємств - не включення витрат на суму 14 963 197,50 грн.

Зазначений Звіт підписаний без зауважень директором Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради Нагній О.Г. та скріплений печаткою підприємства відповідача.

Змістом наданого Звіту підтверджується факт виконання позивачем робіт з перевірки податкового обліку відповідача відповідно до умов Договору, прийняття таких робіт (послуг) відповідачем.

Доводи скаржника з приводу того, що за результатами виконання робіт (надання послуг) за Договором мав би бути відновлений податковий облік, а відповідач отримати податкову звітність з відновленими даними, а не лише Звіт, судом відхиляються, оскільки умови укладеного Договору не покладають на позивача обов`язку безпосередньо вносити зміни до податкової звітності або подавати її до контролюючих органів. Зміст Договору чітко визначає, що предметом правовідносин між сторонами є надання професійної правової допомоги у формі проведення перевірки.

Крім того, суд звертає увагу на те, що Договір №19/11/21-1 був укладений між позивачем та відповідачем ще у 2021 році, на підставі якого без зауважень 11.12.2023 був підписаний Звіт, а 14.12.2023 - Акт №14/12/23-1, однак лише при зверненні самого позивача до суду із відповідним позовом у відповідача виникли сумніви щодо належності наданих позивачем послуг та їх підстав.

Відповідачем не спростований факт надання йому послуг згідно з умовами Договору на суму 276 096,90 грн, строк виконання зобов`язання з оплати яких є таким, що настав 17.09.2024 (враховуючи положення частини 2 статті 530 Цивільного кодексу України та дату вручення відповідачу претензії про оплату від 03.09.2024).

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, не спростовуються висновків суду першої інстанції про задоволення позову на суму 276 096,90 грн.

Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Звертаючись до суду із позовом, позивач просив стягнути з відповідача 958,65 грн 3 % річних, нарахованих за період з 10.09.2024 по 16.10.2024.

Місцевий господарський суд, перевіривши наданий позивачем розрахунок суми 3% річних, дійшов правильного висновку, що з відповідача, який прострочив виконання грошового зобов`язання на суму 276 096,90 грн, на користь позивача підлягають стягненню 3% річних в сумі 656,30 грн за період з 18.09.2024 по 16.10.2024.

Враховуючи вищевикладене, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 77 Господарського процесуального кодексу України обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості, чого скаржником зроблено не було.

При цьому судом враховано, що Європейський суд з прав людини неодноразово у своїх рішеннях зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення ЄСПЛ у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, пункт 29; рішення ЄСПЛ у справі «Серявін проти України» від 10 травня 2011 року, пункт 58).

Доводи апеляційної скарги Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог, а доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути підставою для зміни чи скасування рішення місцевого господарського суду в оскаржуваній частині.

Відповідно до статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає рішення суду у даній справі обґрунтованим, прийнятим з додержанням норм матеріального та процесуального права та таким, що відповідає чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи, підстав для його скасування чи зміни не вбачається. Апеляційна скарга Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Порушень норм процесуального права, які могли бути підставою для скасування або зміни оскарженого рішення у відповідності до норм статті 277 Господарського процесуального кодексу України, судом апеляційної інстанції не виявлено.

Оскільки суд дійшов висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за її подання згідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладається на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, пунктом 1 частини 1 статті 275, статтями 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Комунального житлово-експлуатаційного підприємства Глевахівської селищної ради на рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Київської області від 05.03.2025 у справі №911/2870/24 в оскаржуваній частині залишити без змін.

Судовий збір за подання апеляційної скарги покласти на Комунальне житлово-експлуатаційне підприємство Глевахівської селищної ради.

Матеріали справи №911/2870/24 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у порядку, передбаченому статтями 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 10.07.2025.

Головуючий суддя Ю.Б. Михальська

Судді А.О. Мальченко

А.І. Тищенко