РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

07.07.2025Справа № 910/5473/25

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД"

до Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА"

про стягнення 229 838,52 грн.

Суддя: Людмила ШКУРДОВА.

Представники сторін: без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" про стягнення 229 838,52 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань в частині здійснення розрахунків за отриманий товар за договором купівлі-продажу (поставки) № УЗ-21-622/3 від 11.02.2022 р., у зв`язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідача 133 200,00 грн. основного боргу, 12 163,17 грн. 3% річних, 57 835,35 грн. інфляційних втрат, 26 640,00 грн. пені.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 08.05.2025 р. відкрито провадження у справі № 910/5473/25 за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач зазначає, що договір УЗ-21-622/3 від 11.02.2022 р. є нікчемним, оскільки був укладений із порушенням Закону України «Про публічні закупівлі», а саме - через сплив 20-ти денного строку на укладення договору після оголошення повідомлення про намір укласти договір за результатами перемоги у тендері.

Заперечуючи проти доводів відповідача, позивач зазначає, що закупівлі, які проводилися відповідачем, були проведені на підставі іншого нормативно-правового документа - наказу Державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" від 29.09.2021 р., відповідно до якого не передбачено визнання договору нікчемним у випадку спливу 20 днів на укладення договору.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2022 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" (продавець) та Державним підприємством "ЗАВОД 410 ЦА" (покупець) укладено договір купівлі-продажу (поставки) № УЗ-21-622/3, відповідно до п. 1.1 якого продавець зобов`язується по договору поставити покупцю товари, зазначені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору, або в заявці у разі поставки товару до укладання цього договору.

Згідно з п. 3.1 договору загальна ціна цього договору на момент його укладення складає 133 200,00 грн.

Пунктом 4.1 договору встановлено, що розрахунки за товар проводяться наступним шляхом: продавець передає покупцю рахунок для оплати замовленої продукції; покупець згідно рахунку в рамках специфікації (додатку) проводить платіж, умови оплати зазначаються в кожній специфікації або в заявці у разі поставки товару до укладання цього договору окремо.

Днем оплати товару вважається день надходження грошових коштів на банківський рахунок продавця (п. 4.3 договору).

Умовами п. 5.1 визначено, що строк поставки партії товару буде вказано в кожній специфікації або заявці у разі поставки товару до укладання цього договору окремо.

Відповідно до п. 10.1 договору останній набирає чинності з моменту підписання сторонами і діє терміном на один рік, а в частині виконання зобов`язань (по оплаті та поставці) - до повного виконання їх сторонами.

Як вбачається із специфікації № 1 до договору, ціна товару становить 133 200,00 грн.; умови оплати - 100% оплати протягом 30 банківських днів після поставки та проходження вхідного контролю на підприємстві покупця, та підписання договору; термін поставки - протягом 5 календарних днів з моменту отримання заявки від покупця для проходження вхідного контролю до моменту підписання договору.

11.02.2022 р. продавець виставив покупцю рахунок-фактуру № 0003009 на суму 133 200,00 грн., в якому зазначено, що термін поставки - 5 днів.

На виконання умов договору позивач поставив відповідачу товар вартістю 133 200,00 грн., що підтверджується підписаною обома сторонами видатковою накладною № 90 від 15.02.2022 р. Відповідач прийняв товар у повному обсязі без жодних зауважень чи заперечень з приводу якості, кількості, комплектності товару.

Відповідно до специфікації № 1 останнім днем для оплати товару є 29.03.2022 р.

Водночас, відповідач не здійснив оплату за отриманий товар на суму 133 200,00 грн., у зв`язку з чим позивач і звернувся до суду з даним позовом.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зазначена норма кореспондується з приписами ст. 193 Господарського кодексу України.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

За змістом ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як підтверджується матеріалами справи, відповідач неналежним чином виконав взяті на себе зобов`язання за договором поставки в частині здійснення оплати за отриманий товар.

Відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Заперечення відповідача про нікчемність договору відхиляються судом як необґрунтовані, оскільки згідно умов тендерної документації на закупівлю на кожному аркуші такої тендерної документації (розроблена відповідачем як замовником закупівлі) вказано, що закупівля не підпадає під дію Закону України «Про публічні закупівлі», а здійснюється на підставі інших локальних актів.

Так, на другому аркуші тендерної документації зазначено, що конкурс проводиться відповідно до вимог Наказу ДП «Прозорро» від 19.03.2019 р. № 10 (зі змінами та доповненнями) та внутрішніх нормативних документів, як допорогова закупівля, з метою максимальної економії та ефективності.

Таким чином, закупівлі, які проводилися відповідачем, були проведені на підставі іншого нормативно-правового документа - наказу Державного концерну "УКРОБОРОНПРОМ" «Про внесення змін до Порядку закупівель підприємствами Державного "Укроборонпром", затвердженого наказом Концерну від 29.11.2019 № 333 (зі змінами), згідно з яким Порядок закупівель підприємствами Державного концерну "Укроборонпром", затвердженого наказом Державного концерну "Укроборонпром" від 29.11.2019 р. № 333 (в редакції наказу Концерну від 25.02.2021 р. № 76, з подальшими змінами викладено в новій редакції.

Саме на підставі зазначеного Порядку і було проведено закупівлю. При цьому, Порядок не передбачає визнання договору нікчемний у випадку спливу 20 днів на укладення договору.

Відповідач, всупереч вимогам статей 13, 74 Господарського процесуального кодексу України, доводів позивача не спростував, жодних доказів на доведення відсутності заборгованості або факту оплати за договором купівлі-продажу (поставки) № УЗ-21-622/3 від 11.02.2022 р. на суму 133 200,00 грн. суду не надав.

Таким чином, вимога позивача про стягнення з відповідача 133 200,00. основного боргу є обґрунтованою, підтвердженою матеріалами справи, не спростованою відповідачем та такою, що підлягає задоволенню судом.

Поряд з цим, позивач нарахував та просить суд стягнути з відповідача 12 163,17 грн. 3% річних, 57 835,35 грн. інфляційних втрат, 26 640,00 грн. пені.

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до п. 7.2 договору у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань по договору щодо оплати товару покупець сплачує продавцю пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми невиконаного (простроченого) зобов`язання, вираженого в гривнях за кожний день прострочення, у встановленому законом порядку.

За приписами ст.ст. 79, 86 Господарського кодексу України господарський суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується.

Перевіривши наданий позивачем до матеріалів справи розрахунок пені за порушення строків оплати товару, суд дійшов висновку, що він є обґрунтованим та арифметично вірним, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у сумі 26 640,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Перевіривши надані позивачем розрахунки інфляційних втрат та 3% річних, суд дійшов висновку, що вказані розрахунки є обґрунтованими та арифметично вірними, у зв`язку з чим інфляційні втрати та 3% річних підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у заявлених позивачем сумах.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД".

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Щодо заявлених позивачем витрат на правову допомогу суд зазначає наступне.

У позовній заяві позивач зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу становить 30 000,00 грн., однак 18.06.2025 р. позивач подав до суду заяву, в якій просить покласти на відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00 грн.

На підтвердження вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн. позивачем долучено рахунок-фактуру № СФ-000100 від 17.06.2025 р., платіжну інструкцію № 2353 від 18.06.2025 р., акт приймання-передачі наданої правової допомоги № ОУ-000100 від 17.06.2025 р., розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу (додаток № 1 до акту № ОУ-000100 від 17.06.2025 р.), договір-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 р., додаткову угоду № 1 від 01.02.2021 р. до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 р., додаткову угоду № 2 від 30.12.2022 р. до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 р., додаткову угоду № 3 від 27.12.2023 р. до договору-доручення про надання правової допомоги від 01.02.2021 р.

Відповідно до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечує проти заявленого позивачем розміру витрат на правову допомогу, зазначаючи, що між тими самими сторонами є велика кількість однотипних судових справ, сума витрат на професійну правничу допомогу (30 000,00 грн.) є завищеною.

Разом з тим, будь-яких доказів або підтверджених документально обґрунтувань чи розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність чи ненадання позивачу передбачених договором послуг адвоката, відповідач до справи не надав, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що останнім не доведено у відповідності до ч. 6 ст. 126 Господарського процесуального кодексу України неспівмірності витрат Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" на оплату правничої допомоги адвоката, встановлених у фіксованому розмірі.

Дослідивши подані позивачем докази на підтвердження вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,00 грн., враховуючи співмірність заявленої позивачем суми із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), враховуючи, що позовні вимоги задоволені повністю, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для покладення на Державне підприємство "ЗАВОД 410 ЦА" понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 76-80, 123, 129, 232, 233, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Державного підприємства "ЗАВОД 410 ЦА" (03151, м. Київ, пр-т Повітряних сил, буд. 94, код 01128297) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ГРУП ІНТРЕЙД" (49005, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Лешко-Попеля, буд. 13, літ. А-2, неж. прим. 2-18, код 41071921) 133 200 (сто тридцять три тисячі двісті) грн. 00 коп. основного боргу, 26 640 (двадцять шість тисяч шістсот сорок) грн. 00 коп. пені, 12 163 (дванадцять тисяч сто шістдесят три) грн. 17 коп. 3% річних, 57 835 (п`ятдесят сім тисяч вісімсот тридцять п`ять) грн. 35 коп. інфляційних втрат, 3 447 (три тисячі чотириста сорок сім) грн. 58 коп. витрат зі сплати судового збору, 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на правову допомогу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили через 20 днів з моменту виготовлення повного рішення в разі не оскарження його в установленому порядку. Рішення може бути оскаржене в 20-денний строк до суду апеляційної інстанції.

Суддя Людмила ШКУРДОВА