ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/125/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Лучко Р.М.,

за участю секретаря судового засідання Меліка І.В.

Розглянув матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс», м. Київ

до відповідача 1 Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон», с. Мужієво Берегівського район Закарпатської області

до відповідача 2 ОСОБА_1 , м. Чернівці

про солідарне стягнення 1 134 745,00 грн

За участю представників:

позивача Чорна Н.О., адвокат, ордер серії ВІ №1276145 від 27.01.2025;

відповідача 1 Данилов С.А., адвокат, довіреність №17/08/23 від 17.08.2023;

відповідача 2 Данилов С.А., адвокат, ордер серії АІ №1343074 від 18.05.2025.

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» та ОСОБА_1 про солідарне стягнення 1 134 745,00 грн заборгованості по кредиту, посилаючись на неналежне виконання відповідачами договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від 01.06.2021 з урахуванням додаткових договорів № 1 від 21.12.2022, № 2 від 30.06.2023, № 3 від 01.08.2023, № 4 від 27.09.2023, № 5 від 30.09.2024 та договору поруки № 1023 від 01.06.2021.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи №907/125/25 визначено головуючого суддю Лучка Р.М., що підтверджується протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 лютого 2025 року.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 10 лютого 2025 року суд прийняв позовну заяву до розгляду, відкрив провадження у справі, постановив розглянути спір за правилами спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи, а також встановив учасникам справи процесуальні строки для подання заяв по суті спору, заяв із обґрунтуванням заперечень проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням учасників справи.

Надалі, враховуючи необхідність розгляду поданих сторонами заяв та клопотань, а також зважаючи на відсутність доказів повідомлення відповідача 2 про розгляд цієї справи, з метою повного, всебічного та об`єктивного з`ясування всіх обставин справи, суд ухвалою від 11 квітня 2025 року призначив справу №907/125/25 до розгляду у судовому засіданні та повідомив учасників справи, що воно відбудеться 15 травня 2025 року.

У судовому засіданні 15.05.2025 оголошувалася перерва до 29.05.2025 з урахуванням заявленого представником відповідача 1 клопотання для надання можливості надати докази представництва таким представником інтересів відповідача 2 у даній справі та у зв`язку із заявленим позивачем клопотанням щодо надання можливості подати письмові пояснення щодо дати припинення кредитного договору № 691022 від 01.06.2021 та підстав нарахування комісії за кредитним договором.

У судовому засіданні 29.05.2025 судом поновлено строк подання відзиву на позовну заяву відповідача 2, який подано через «Електронний суд» від 19.05.2025, про що постановлено протокольну ухвалу від 29.05.2025, заслухано вступні слова учасників справи та у зв`язку з заявленим позивачем клопотанням щодо надіслання 26.05.2025 на адресу суду засобами Укрпошти відповіді на відзив відповідача 2, який на час проведення судового засідання 29.05.2025 в матеріалах справи відсутній, в судовому засіданні 29.05.2025 судом оголошено перерву до 17.06.2025 року.

Окрім того, протокольною ухвалою від 29.05.2025 в порядку ч. 4 ст. 74 ГПК України у зв`язку з наявністю сумнівів в добросовісному виконанні сторонами своїх обов`язків щодо доказів суд зобов`язав позивача та відповідачів у строк до 10.06.2025 надати розрахунки заборгованості за кредитним договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від 01.06.2021 станом на 10 червня 2025 року з доказами підтвердження відповідних оплат кредитних коштів з 30 вересня 2024 року по червень 2025 року.

Також, в ході розгляду справи позивачем подавалася суду заява від 28.03.2025 про зменшення розміру позовних вимог, яка протокольною ухвалою залишена судом без розгляду у зв`язку з заявленим представником позивача в судовому засіданні 29.05.2025 клопотанням.

Надалі 12 червня 2025 від позивача через систему «Електронний суд» надійшла заява від 12.06.2025 про відвід судді Лучка Р.М. від розгляду справи №907/125/25.

Ухвалою від 12 червня 2025 року суд постановив відвід судді Лучка Романа Михайловича від розгляду справи № 907/125/25 вважати необґрунтованим, а також звернутись до керівника апарату Господарського суду Закарпатської області з метою визначення автоматизованою системою документообігу суду складу суду для розгляду заяви про відвід судді Лучка Романа Михайловича від розгляду справи №907/125/25 в порядку статті 32 ГПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи Господарського суду Закарпатської області від 13.06.2025, заяву про відвід судді у справі № 907/125/25 передано до розгляду судді Мірошниченку Д.Є.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 17.06.2025 суддею Мірошниченком Д.Є. постановлено відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» від 12.06.2025 № б/н про відвід судді Лучка Р.М.

З урахуванням наведеного, беручи до уваги, що судове засідання 17 червня 2025 року у справі не відбулося з огляду на перебування матеріалів справи № 907/125/25 на розгляді судді Мірошниченка Д.Є. щодо заявленого позивачем відводу судді Лучку Р.М., повернення 18.06.2025 матеріалів цієї справи до головуючого судді, - ухвалою від 18.06.2025 призначено судове засідання у справі №907/125/25 та повідомлено учасників справи, що воно відбудеться 08 липня 2025 року.

Представником відповідачів 17.06.2025 та 24.06.2025 подано суду клопотання, за змістом яких з посиланням на залучення Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» до участі в справі №910/9005/23 (910/5124/25), яка перебуває в провадженні Господарського суду міста Києва за позовом ліквідатора ТОВ «Котнар Хілл» до ТОВ «Карпат-Вин Еталон» про стягнення 1 705 000,00 грн, - просить суду залучити ТОВ «Котнар Хілл» до участі у цій справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.

Розглядаючи означене клопотання представника відповідачів, суд враховує, що за приписами частин 1, 2 статті 50 Господарського процесуального кодексу України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого провадження у справі або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права або обов`язки щодо однієї із сторін. Їх може бути залучено до участі у справі також за заявою учасників справи.

Якщо суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до розгляду встановить, що рішення господарського суду може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі у справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, виступає в процесі на боці тієї сторони, з якою в неї існують певні правові відносини.

Залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору до участі у справі вирішується господарським судом з урахуванням того, чи є у цієї особи юридичний інтерес до даної справи.

Що ж до наявності юридичного інтересу у третьої особи, то у вирішенні відповідного питання суд має з`ясовувати, чи буде у зв`язку з прийняттям судового рішення з даної справи таку особу наділено новими правами чи покладено на неї нові обов`язки, або змінено її наявні права та/або обов`язки, або позбавлено певних прав та/або обов`язків у майбутньому.

Натомість, у поданій суду заяві не обґрунтовано та до неї не додано жодних доказів для наявності підстав стверджувати про те, що рішення суду у даній справі впливає на охоронювані законом інтереси чи права заявника.

В даному аспекті суд приймає до уваги, що правовідносини у цій справі виникли з приводу виконання сторонами зобов`язань за кредитним договором про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від 01.06.2021, тоді як суду не надано жодного доказу пов`язаності розгляду справи №910/9005/23 (910/5124/25), в яку ТОВ «Фінансова компанія Актівітіс» подано заяву про залучення як третю особу, з цією справою №907/125/25 та/або інших обставин, які б з достатньою долею ймовірності давали підставу допустити можливість виникнення у ТОВ «Котнар Хілл» прав чи обов`язків стосовно будь-якої із сторін в цій справі, що виключає підставність аргументів про необхідність залучення даного Товариства до участі у справі в якості третьої особи.

Крім того, суд враховує, що приписами ст. 50 ГПК України можливість для третіх осіб вступити в справу обмежена першим судовим засіданням (при розгляді справи в порядку спрощеного позовного провадження).

У зв`язку з наведеним, суд дійшов висновку про наявність обґрунтованих підстав для відмови у задоволенні клопотання про залучення третьої особи на стороні відповідача.

Окрім того, 07.07.2025 на адресу від представника відповідачів надійшла заява від 07.07.2025, за змістом якої просить долучити до матеріалів справи гарантійні листи ТОВ «Фінансова компанія Актівітіс» від 07.07.2025 про можливість мирного врегулювання спору між сторонами, які не підписані позивачем.

В судовому засіданні представник відповідачів пояснив, що такі листи є бажаним проектом щодо пропозиції мирного врегулювання спору між сторонами.

Позивачем 07.07.2025 через «Електронний суд» подано заяви від 07.07.2025, за змістом яких зазначає, що генеральним директором позивача Матіяш П.М. не підписувалися листи від 07.07.2025, які представником відповідачів направлено до Господарського суду Закарпатської області в межах розгляду даної справи №907/125/25, які ніби то адресовані позивачем до відповідача 1.

Крім того, у вказаних заявах від 07.07.2025 позивач наголошує, що жодних ефективних перемовин щодо мирного урегулювання або письмових підготовчих дій для укладення Мирової угоди у справі №907/125/25 позивачем не проводиться ні з ТОВ «Карпат-вин Еталон», ні з відповідачем 2, а заяви представника відповідача є лише спробою ввести суд в оману, щоб штучно затягнути ухвалення справедливого рішення по даній справі, у зв`язку з чим просить визнати зловживанням процесуальними правами подання 07.07.2025 у справу №907/125/25 представником відповідача 1 адвокатом Даниловим С.А. непідписаних документів ніби то від позивача за допомогою системи «Електронний суд» та вжити процесуальних заходів до відповідача 1 щодо запобігання зловживанню процесуальними правами представником Товариства у вигляді штрафу за вчинення дій, з метою перешкоджання судочинству у даній справі №907/125/25.

Розглядаючи клопотання позивача в частині застосування до відповідача 1 заходів процесуального примусу у вигляді стягнення штрафу, суд не вбачає підстав для його задоволення з огляду на ту обставину, що сама по собі незгода учасника справи з поданим іншим учасником справи клопотаннями/заявами не може свідчити про зловживання такою особою процесуальними правами, а самим представником відповідачів не заперечується факт непідписання позивачем листів від 07.07.2025, а необхідність їх надання суду пояснюється інформуванням щодо бажаної для відповідача 1 структури мирного врегулювання спору між сторонами.

Суд при цьому враховує, що процесуальним законом не визначається вичерпного переліку заяв/клопотань, які сторони можуть подавати суду відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 42 ГПК України, а відтак, подання представником відповідачів клопотань про залучення до участі в справі третьої особи та/або долучення до матеріалів справи непідписаних позивачем листів (що виключає підставність аргументів про ймовірне підроблення таких листів), - не може вважатися зловживання процесуальними правами.

Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримав з визначених у позовній заяві підстав, надав суду пояснення щодо ініційованого позивачем спору.

Представник відповідачів у судовому засіданні заперечує проти задоволення позовних вимог з визначених у відзиві на позов відповідача 2 підстав.

В порядку ст. 240 ГПК України скорочене рішення (вступна та резолютивна частини) проголошена судом в судовому засіданні 08 липня 2025 року.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Правова позиція позивача.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем 1 взятих на себе за договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від 01.06.2021 (з урахуванням Додаткових угод до нього) зобов`язань по сплаті тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, які були переведені на ТОВ «Карпат-Вин Еталон» за Договором про заміну боржника у зобов`язанні (переведення боргу) від 21.12.2022 за №21/12/22, - внаслідок чого ТОВ «Фінансова компанія Актівітіс» має право вимагати дострокового повернення кредиту в розмірі 1 134 745,00 грн, які позивач просить стягнути з відповідачів солідарно, посилаючись також на укладений з відповідачем 2 договір поруки № 1023 від 01.06.2021 року.

Заперечення (відзив) відповідача 1.

Відповідачем 1 не подано відзиву на позовну заяву за правилами ст.ст. 165, 178 ГПК України.

Заперечення (відзив) відповідача 2.

Відповідач 2 згідно з поданим суду відзивом на позовну заяву від 19.05.2025 заперечує проти задоволення позовних вимог з посиланням на ту обставину, що Поручитель не погоджувався забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки при переведенні боргу на ТОВ «Карпат-Вин Еталон», що в силу ч. 2 ст. 559 ЦК України є самостійною підставою для припинення поруки, яка у спірних правовідносинах є припиненою з 21.12.2022 року.

Крім того, доводить, що встановлений у додатковому договорі №5 від 30.09.2024 строк повернення кредиту 30.11.2025 на час подання позову не настав, договір є чинним, а на дату подання позову позивач відповідно до графіку повернення кредиту міг заявити вимоги на загальну суму 231 401,52 грн.

Пояснює, що позивачем в позовній заяві не зазначено вимогу щодо сплати начебто простроченого зобов`язання на суму 231 401.52 грн, а також загальну суму грошових коштів сплачених відповідачем 1 у період з 30 вересня 2024 року по 31 січня 2025 року і розрахунок нарахованих комісій та процентів.

Відповідь на відзив.

Подана позивачем 28.05.2025 через «Електронний суд» відповідь на відзив (назва «Відзив на позовну заяву») за правилами ч. 4 ст. 170 ГПК України підлягає поверненню позивачу без розгляду, позаяк до такої всупереч приписів ч. 3 ст. 166, ч.ч. 5, 6 ст. 165 ГПК України не долучено доказів її надіслання іншим учасникам справи №907/125/25.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ СПРАВИ.

01 червня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс», як Кредитодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл», як Позичальником укладено Договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 (надалі Кредитний договір) відповідно до п. 1.1. якого Кредитодавець надає Позичальнику Кредит у сумі 2 000 000,00 грн на цілі, зазначені у пункті 1.4 цього Договору, а Позичальник, в свою чергу, зобов`язується своєчасно та у повному обсязі виплачувати Кредитодавцю проценти за користування Кредитом, комісії та інші платежі, передбачені цим Договором, використати Кредит за цільовим призначенням, виконати інші умови цього Договору та повернути Кредитодавцю Кредит у строки, визначені цим Договором.

Сума Кредиту надається на рахунок Позичальника зазначений у пункті 12.2., цього Договору за вирахуванням Комісії за надання кредиту, що вказана в п. 1.2. Договору.

Кредитний договір укладено шляхом підписання представниками сторін їх електронними цифровими підписами та проставлення електронної печатки Позичальника 01.06.2021, що підтверджується долученим позивачем до позову протоколом перевірки кваліфікованого електронного підпису у сервісі «Вчасно».

Кредит надається для поповнення оборотних коштів, придбання основних засобів. Кредитні кошти не можуть бути використані Позичальником на наступні цілі: на надання позик та фінансової допомоги третім особам; на придбання емісійних цінних паперів, векселів; на здійснення вкладень в статутні капітали юридичних осіб (п.п. 1.4., 1.5. Кредитного договору).

Відповідно до п.п. 1.2., 1.3. Кредитного договору розмір процентів за користування Кредитом складає 0,0001% процентів річних.

Додатково Позичальник сплачує:

- щомісяця на користь Кредитодавця комісію за супроводження Кредиту в розмірі 2,0 % (два) процента від суми Кредиту, зазначеної в пункті 1.1. Договору;

- комісію за надання кредиту 2,99% (дві цілих і дев`яносто дев`ять сотих) від суми Кредиту, зазначеної в пункті 1.1. Договору, яка сплачується разово в день укладання цього договору.

Кредит надається з терміном остаточного повернення « 01» червня 2025 року. Повернення Кредиту, сплата процентів та комісії за супроводження Кредиту здійснюється Позичальником згідно з Графіком повернення Кредиту або достроково відповідно до умов цього Договору, але в будь-якому випадку не пізніше терміну остаточного повернення Кредиту, встановленого згідно з цим Договором.

Сторони дійшли згоди встановити Графік повернення Кредиту у Додатку № 1 до цього Договору, який є невід`ємною частиною цього Договору.

Наданим суду Графіком повернення кредиту (Додаток № 1 до Кредитного договору) підтверджується погоджений сторонами Кредитного договору графік повернення кредиту шляхом щомісячної сплати (до першого числи місяця в період з 01.07.2021 до 01.06.2025) ануїтетного платежу у визначеному розмірі (від 81 700,17 грн до 81 700,00 грн, а в останній місяць 80 100,00 грн).

За змістом п.п. б) п. 2.1. Кредитного договору належне виконання Позичальником зобов`язань за цим Договором забезпечується, зокрема, порукою ОСОБА_1 , реєстраційний номер обліку платника податків НОМЕР_1 .

Порядок надання кредиту визначено у розділі 4 Кредитного договору за змістом п. 4.1. якого Кредит надається в безготівковій формі на цілі визначені пунктом 1.4. цього Договору, шляхом перерахування кредиту на рахунок Позичальника зазначений у пункті 12.2. Договору, за вирахуванням комісії за надання кредиту, що вказана в п.1.2. Договору.

За змістом п.п. 5.1.-5.3. Кредитного договору проценти нараховуються щомісяця на суму Кредиту, що фактично надана Позичальнику і не повернена Кредитодавцю протягом всього строку наявності такої суми, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При цьому день надання Кредиту враховується, а день повернення Кредиту не враховується при нарахуванні процентів.

Комісія за супроводження Кредиту нараховується 01-го числа наступного місяця з дати підписання Договору і в подальшому нараховується щомісяця у строки визначені цим пунктом на суму Кредиту, зазначену в п. 1.1. Договору.

Проценти та комісії, нараховані за місяць, Позичальник зобов`язаний сплачувати щомісяця, починаючи з другого місяця, наступного за місяцем укладення Договору, до календарного числа місяця, в яке було укладено Договір, включно із цим числом, або в останній календарний день наступного місяця, якщо в ньому менше календарних днів ніж в попередньому місяці (крім процентів та комісій, строки сплати яких визначені в наступних абзацах цього пункту).

Проценти та комісії, нараховані за місяць, в якому відбувається повне повернення Кредиту, повинні бути сплачені не пізніше дня повернення кредиту. Позичальник має право сплатити комісію за супроводження кредиту за весь строк користування кредитом, в тому числі за рахунок отриманих кредитних коштів. При цьому у разі дострокового часткового або повного погашення кредиту комісія за супроводження кредиту не підлягає поверненню.

Комісія за надання кредиту нараховується на суму кредиту, вказаного в п. 1.1. Договору та автоматично стягується з суми кредиту. Сума кредиту надається на рахунок Позичальника зазначений у пункті 12.2. Договору за вирахуванням Комісії за надання кредиту, що вказана в п.1.2. Договору.

Матеріали справи, зокрема платіжне доручення №134 від 01.06.2021 свідчать, що на виконання умов Кредитного договору Кредитодавцем надано Позичальнику кредит в сумі 2 000 000,00 грн, з якого грошові кошти в сумі 1 940 200,00 грн (за вирахуванням визначеної у п. 1.2. Кредитного договору комісії) перераховано на розрахунковий рахунок Позичальника.

Пунктом 9.6. Кредитного договору визначено право Кредитодавця вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісії за супроводження Кредиту і виконання усіх інших зобов`язань Позичальника за цим Договором та після їх виконання в односторонньому порядку розірвати цей Договір у разі, зокрема, суттєвого порушення Позичальником цього Договору.

При цьому, суттєвим порушенням Позичальником цього Договору за змістом п. 9.5. Кредитного договору вважається будь-яка з наступних обставин:

- повне або часткове неповернення Кредиту у строки, визначені пунктом 1.3. цього Договору;

- повне або часткове прострочення сплати платежу за Кредитом у визначені Графіком повернення Кредиту строки, якщо таке прострочення складає 10 (десять) і більше календарних днів;

- повне або часткове прострочення сплати процентів за користування Кредитом хоча б за один місяць, якщо таке прострочення складає 10 (десять) і більше календарних днів;

- несплата або часткова несплата будь-якого зі штрафів, передбачених пунктом 9.2. цього Договору, протягом 20 (Двадцяти) і більше календарних днів із дня одержання Позичальником повідомлення Кредитодавця про накладення такого штрафу;

- нецільове використання Позичальником Кредиту або його частини;

- невиконання або неналежне виконання Позичальником зобов`язань по заміні втраченого забезпечення, передбачених пунктом 2.3. цього Договору;

- невиконання Позичальником обов`язків, передбачених пунктом 10.5. цього Договору;

- недостовірність будь-якої з гарантій, наданих Позичальником Кредитодавцю згідно з пунктом 3.1. цього Договору.

За змістом п. 10.8. Кредитного договору переведення боргу Позичальника за цим Договором можливе тільки за згодою Кредитодавця.

Також судом встановлено, що 21 грудня 2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс», як Кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл», як Первісним боржником та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон», як Новим боржником укладеного Договір про замін боржника у зобов`язанні (переведення боргу) за №21/12/22 (надалі Договір переведення боргу) відповідно до п. 1.1. якого в порядку та на умовах, визначених цим договором, Первісний Боржник відступає (переводить) Новому Боржнику, а Новий Боржник набуває борг, належний Первісному Боржнику та інші зобов`язання, які виникли та/або можуть виникнути відповідно до договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від 01 червня 2021 року, укладеного між Кредитором і Первісним боржником зі всіма додатками, додатковими угодами, додатковими договорами, договорами про внесення змін та доповненнями до них тощо, що є його невід`ємною частиною (надалі - Основний договір).

Борг за Основним договором переводиться в повному обсязі та на умовах, які існують на момент переведення боргу, включаючи, але не обмежуючись, наступні права Кредитора:

- право вимоги основної суми заборгованості за Основним договором;

- право вимоги суми нарахованих процентів за Основним договором, строк платежу яких настав на дату укладання цього договору.

- право вимоги щомісячних комісій;

- право вимоги процентів, неустойки, штрафів, пені, що будуть та/або можуть бути нараховані за Основним договором тощо.

Станом на дату укладення Сторонами цього договору загальний розмір боргу Первісного Боржника за Основним договором складає:

- за основною сумою кредиту відповідно до умов Основного договору становить 1 666 400,00 грн;

- за процентами за користування кредитом в розмірі, встановленому Основним договором нарахованих та несплачених станом на дату підписання цього договору в сумі 1,48 грн;

- щомісячна комісія нарахована та несплачена станом на дату підписання цього договору в сумі 400 000,00 грн.

Підписанням цього договору Кредитор стверджує, що ним надано свою згоду на укладення цього договору щодо заміни боржника у зобов`язанні (переведення боргу) з Первісного Боржника на Нового Боржника за Основним договором. Всі необхідні погодження органів управління для надання такої згоди Кредитором отримано (п. 1.2. Договору переведення боргу).

Згідно з п.п. 1.3., 1.4. Договору переведення боргу Підписанням цього договору Новий Боржник гарантує, що віні ознайомлений з усіма умовами Основного договору і не має щодо них жодних зауважень та заперечень.

Новий Боржник погашає заборгованість перед Кредитором, що виникла згідно Основного договору на умовах та в порядку, визначеному Основним договором. При цьому, Новий Боржник стверджує, що йому відомо про майбутні нарахування відсотків, комісій та інших платежів на суму заборгованості за Основним договором і він не заперечує ані проти їх розміру (ставки), ані проти порядку їх нарахування.

Договір переведення боргу укладено шляхом підписання представниками сторін їх електронними цифровими підписами та проставлення електронної печатки Первісного та Нового боржників 21.12.2022, що підтверджується долученим позивачем до позову протоколом перевірки кваліфікованого електронного підпису у сервісі «Вчасно».

Судом встановлено, що в ході виконання позивачем та відповідачем 1 Кредитного договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс», як Кредитодавцем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон», як Позичальником укладено ряд Додаткових договорів до Кредитного договору, якими змінювали розмір та порядок нарахування процентів, комісії, Графік повернення кредиту та встановлювався новий строк його повернення, зокрема відповідно до:

- Додаткового договору №1 від 21.12.2022 до Кредитного договору позивачем та відповідачем 1 констатовано заміну Позичальника у зобов`язанні за Кредитним договором, визначено розмір заборгованості Позичальника за Кредитним договором станом на 21.12.2022 та викладено у новій редакції пункти 1.2., 5.1. Кредитного договору, Графік повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, комісії, порядку їх оплати, розміру щомісячних платежів Позичальника;

- Додаткового договору №2 від 30.06.2023 до Кредитного договору позивачем та відповідачем 1 викладено у новій редакції пункт 1.2. Кредитного договору, Графік повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, комісії, розміру щомісячних платежів Позичальника;

- Додаткового договору №3 від 01.08.2023 до Кредитного договору позивачем та відповідачем 1 викладено у новій редакції пункт 1.2. Кредитного договору, Графік повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, комісії, розміру щомісячних платежів Позичальника;

- Додаткового договору №4 від 27.09.2023 до Кредитного договору позивачем та відповідачем 1 викладено у новій редакції пункт 1.2. Кредитного договору, Графік повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, комісії, розміру щомісячних платежів Позичальника.

Окрім того, Додатковим договором №5 від 30.09.2024 до Кредитного договору позивачем та відповідачем 1 викладено у новій редакції пункт 1.3. Кредитного договору, за яким кредит надається з терміном остаточного повернення 30 листопада 2025 року, у зв`язку з чим у новій редакції також викладено Графік повернення кредиту (Додаток №1 до Кредитного договору) та внесено зміни до п. 1.2. Кредитного договору в частині визначення розміру процентів за користування кредитом, комісії, яка підлягає сплаті Позичальником.

Означені Додаткові угоди №1-5 до Кредитного договору укладено шляхом підписання представниками сторін їх електронними цифровими підписами та проставлення електронної печатки Позичальника 21.12.2022, 30.06.2023, 01.08.2023, 27.09.2023 та 30.09.2024 відповідно, що підтверджується долученим позивачем до позову протоколами перевірки кваліфікованого електронного підпису у сервісі «Вчасно».

Позивач згідно з мотивами позовної заяви та поясненнями представника у судових засіданнях стверджує, що у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником зобов`язань за Кредитним договором в частині своєчасного, у визначений в Додатку №1 до Кредитного договору (в редакції Додаткового договору №5 від 30.09.2024) строк повернення кредиту, зокрема в частині сплати визначеної Графіком суми грошових коштів в строк до 01.11.2024, 01.01.2025, що є суттєвим порушенням умов Кредитного договору в розумінні п. 9.5. Кредитного договору, - Кредитодавець скористався наданим йому у п. 9.6. Кредитного договору правом вимагати дострокового повернення кредиту, розмір якого на час подання позову (29.01.2025) становив 1 134 745,00 грн, у зв`язку з чим Кредитодавець 10.01.2025 направив на юридичну адресу Позичальника повідомлення-вимогу №9 від 09.01.2025 про сплату простроченої заборгованості, яка станом на дату оформлення вимоги становила 1 164 819,93 грн.

Надіслання означеної вимоги на адресу Позичальника підтверджується долученими до позову описом вкладення в цінний лист, поштовою накладною про надіслання ТОВ «Карпат-Вин Еталон» рекомендованого відправлення за трек-номером 137.

На підтвердження наявності у Позичальника заборгованості за Кредитним договором позивачем надано платіжні інструкції №2742 від 19.11.2024, №2529 від 30.09.2024, №2535 від 30.09.2024, №2566 від 07.10.2024, №2613 від 18.10.2024, №2624 від 22.10.2024, №2666 від 01.11.2024, №2693 від 08.11.2024, №2699 від 12.11.2024, №2703 від 13.11.2024, №2711 від 14.11.2024, №2716 від 15.11.2024, №2717 від 15.11.2024, №2715 від 15.11.2024, №2736 від 18.11.2024, №2760 від 20.11.2024, №2780 від 21.11.2024, №2789 від 26.11.2024, №2820 від 28.11.2024, №2835 від 29.11.2024, №2836 від 29.11.2024, №2860 від 10.12.2024, №2866 від 11.12.2024, №2876 від 12.12.2024, №2973 від 03.01.2025, №2977 від 06.01.2025, №2990 від 08.01.2025, №3008 від 13.01.2025, №3012 від 14.01.2025, №3018 від 15.01.2025, №3039 від 21.01.2025, №3044 від 22.01.2025, №3045 від 22.01.2025, №3054 від 23.01.2025, №3069 від 27.01.2025 про сплату відповідачем у період з 30.09.2025 по 29.01.2025 (дата подання позову) 178 911,47 грн, розрахунок заборгованості станом на 23.01.2025 року.

На забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідно до п. 2.1. Кредитного договору між Кредитодавцем та фізичною особою ОСОБА_1 , як Поручителем 01 червня 2021 року укладено договір поруки за №1023 (надалі Договір поруки), пунктом 1.1. якого визначено, що Поручитель зобов`язується перед Кредитодавцем у повному обсязі солідарно відповідати за порушення Позичальником, яким є Товариство з обмеженою відповідальністю «Котнар Хілл» взятих на себе забезпечених порукою зобов`язань, що витікають з договору про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 691022 від « 01» червня 2021, укладеного між Кредитодавцем та Позичальником, з урахуванням всіх змін, доповнень, нових редакцій, новацій, додаткових договорів, додаткових угод, договорів про внесення змін, тощо, що внесені/укладені до нього або можуть бути внесені/укладені в подальшому.

За змістом п. 2.1. Договору поруки порукою, що надається за цим Договором, забезпечується виконання наступних зобов`язань:

- повернення Кредитодавцю кредиту, наданого за Кредитним договором, в сумі (ліміті) 2 000 000, 00 грн, зі строком користування кредитом до « 01» червня 2025 року, у строки, у випадках та на умовах, передбачених Кредитним договором та/або цим Договором, в тому числі з дотриманням, при цьому, визначеного Кредитним договором порядку сплати періодичних платежів або достроково у випадках, передбачених Кредитним договором та/або цим Договором, та/або чинним законодавством України (п. 2.1.1. Договору поруки);

- сплата процентів за користування кредитом у розмірі 0,0001% процентів річних, та комісій в розмірі, строки, на умовах та в порядку, що визначені Кредитним договором (п. 2.1.2. Договору поруки);

- сплата можливої неустойки (пені, штрафів) та інших платежів/сум, які підлягають сплаті Кредитодавцю за умовами Кредитного договору, у розмірі, строки, на умовах та в порядку, що визначені Кредитним договором (п. 2.1.3. Договору поруки);

- відшкодування всіх можливих збитків та витрат, понесених Кредитодавцем передбачених Кредитним договором, витрат Кредитодавця, пов`язаних з захистом Кредитодавцем своїх прав та/або пред`явленням вимог і отриманням виконання за Кредитним договором, та збитків Кредитодавця, завданих внаслідок порушення (невиконання або неналежного виконання) Позичальником умов Кредитного договору (п. 2.1.4. Договору поруки);

- виконання Позичальником інших умов Кредитного договору та відшкодування інших витрат Кредитодавця, що випливають з Кредитного договору (п. 2.1.5. Договору поруки).

Згідно з п. 2.2. Договору поруки для уникнення сумніву, сторони цим погоджуються, визнають, та підтверджують, що:

- забезпечені порукою зобов`язання можуть бути розширені/збільшені або скорочені, уточнені, змінені, доповнені, додані у відповідності до умов та положень Кредитного договору та/або цього договору;

- посилання в цьому Договорі на забезпечені порукою зобов`язання є посиланням на уточнені забезпечені порукою зобов`язання;

- порука, що надається за цим Договором, покриває, продовжує бути чинною та дійсною в повному обсязі та поширюється на уточнені забезпечені порукою зобов`язання;

- в будь-якому та кожному випадку уточнення забезпечених порукою зобов`язань, жодних спеціальних доповнень, змін, викладень в новій редакції, замін, додатків та/або новацій до цього договору не потрібно робити, укладати та вносити сторонам цього Договору, для того щоб надати чинності за цим Договором уточненим забезпеченим порукою зобов`язанням та передбаченому вище в цьому розділі.

В той же час, Кредитодавець має право вимагати внесення доповнень, змін до цього договору у зв`язку з уточненням забезпечених порукою зобов`язань, і за такою вимогою Поручитель зобов`язаний у 30-денний строк з моменту надіслання Кредитодавцем відповідної вимоги, вчинити всі необхідні та/або такі, що вимагаються Кредитодавцем, дії для внесення до цього Договору відповідних доповнень, змін що вимагаються Кредитодавцем.

Підписанням цього Договору Сторони погоджуються, що в будь - якому випадку розмір та обсяг таких уточнених, змінених забезпечених порукою зобов`язань буде визначатись на підставі умов Кредитного договору та відповідних уточнень, змін до нього.

Поручитель цим надає свою попередню безвідкличну та безумовну згоду на будь-які уточнення, зміни, в тому числі збільшення, забезпечених порукою зобов`язань, які можуть існувати в майбутньому в результаті внесення змін до Кредитного договору або будь-яким іншим чином, і які можуть впливати на обсяг будь-яких зобов`язань Поручителя за цим Договором. В цілях статті 559 Цивільного кодексу України, Поручитель спеціально погоджується та підтверджує, що будь-які такі уточнення, зміни (в тому числі збільшення) забезпечених порукою зобов`язань, про які йдеться вище, жодним чином не впливає на дійсність цього Договору та поруки, наданої за цим Договором, та цей Договір та надана за ним порука поширюватимуться та покриватимуть забезпечені порукою зобов`язання в повному обсязі та будь-які та всі їх уточнення, зміни (в тому числі збільшення); та Поручитель погоджується та приймає на себе відповідальність за порушення Позичальником забезпечених порукою зобов`язання у випадку будь-яких таких уточнень, змін (в тому числі збільшень) обсягу та змісту забезпечених порукою зобов`язань (п. 2.3. Договору поруки).

Відповідно до п. 2.5. Договору поруки Поручитель відповідає перед Кредитодавцем у повному обсязі. Позичальник і Поручитель відповідають перед Кредитодавцем як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право Кредитодавця вимагати виконання забезпечених порукою зобов`язань повністю (чи у будь-якій його частині) як від Позичальника та Поручителя разом, так і від кожного окремо.

Поручитель цим підтверджує та погоджується, що його зобов`язання за цим Договором залишатимуться повністю дійсними та чинними та він приймає на себе зобов`язання відповідати за порушення зобов`язань, за які він поручається за цим Договором, також у випадку заміни відповідно до чинного законодавства України Позичальника в зобов`язанні, за яке Поручитель поручається за цим Договором, в тому числі у випадку переведення боргу за таким зобов`язанням, відступленням права вимоги, або припинення юридичної особи - Позичальника за таким зобов`язанням (п. 2.9. Договору поруки).

За змістом п. 3.1. Договору поруки Кредитодавець набуває право вимагати від Поручителя виконання забезпечених порукою зобов`язань, що витікають із Кредитного договору при умові, якщо в установлений Кредитним договором строк виконання Позичальником, передбачені Кредитним договором зобов`язання в цілому чи в будь-якій його частині не будуть виконані, а також при умові обов`язкового направлення Поручителю письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника в цілому (або в тій чи іншій його частині).

Відповідно до п.п. 3.2.-3.4. Договору поруки Поручитель зобов`язаний виконати взяті на себе зобов`язання по цьому Договору не пізніше 10 (десяти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника.

У письмовій вимозі про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника повинно бути визначено розмір невиконаних Позичальником зобов`язань, а також розмір штрафних санкцій, в разі їх наявності, що необхідно сплатити.

Письмова вимога про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника, що направляється Кредитодавцем Поручителю, повинна бути здійснена у письмовій формі і буде вважатись направленою належним чином, якщо вона надіслана рекомендованим чи цінним листом (за адресою, що вказана у Договорі) чи вручена особисто Поручителю або уповноваженому представнику.

Сторони домовилися, що датою отримання Поручителем письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника, вважається дата передачі Кредитодавцем письмової вимоги про виконання забезпечених порукою зобов`язань Позичальника до відділення поштового зв`язку для відправлення Поручителю на адресу, зазначену в цьому Договорі або дата, зазначена Поручителем або уповноваженою ним особою на другому примірнику вказаної вимоги, під час безпосереднього отримання. Сторони домовились, що ризик неотримання відповідної вимоги несе Поручитель (п. 3.4.1. Договору поруки).

Пунктом 8.4. Договору поруки передбачено, що він набуває чинності з моменту (дати) його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до настання однієї з наступних обставин:

- виконання в повному обсязі (в тому числі дострокове) Позичальником зобов`язання, забезпеченого порукою (п. 8.4.1. Договору поруки);

- погашення Поручителем у повному обсязі заборгованості Позичальника за Кредитним договором у порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (п. 8.4.2. Договору поруки);

- якщо Кредитодавець протягом десяти років з дня настання строку (терміну) виконання зобов`язань за Кредитним договором не пред`явить позову до Поручителя (п. 8.4.3. Договору поруки).

Договір поруки укладено шляхом підписання представниками сторін їх електронними цифровими підписами 01.06.2021, що підтверджується долученим позивачем до позову протоколом перевірки кваліфікованого електронного підпису від 01 червня 2021 року.

У зв`язку з неналежним виконанням Позичальником умов Кредитного договору, беручи до уваги реалізацію Кредитодавцем права вимагати дострокового повернення кредиту, 10.01.2025 Кредитодавцем на зазначену в Договорі поруки адресу проживання Поручителя ( АДРЕСА_1 ) направлено повідомлення-вимогу №8 від 09.01.2025 про сплату простроченої заборгованості, яка станом на дату оформлення вимоги становила 1 164 819,93 грн.

Надіслання означеної вимоги на адресу Поручителя підтверджується долученими до позову описом вкладення в цінний лист, поштовою накладною про надіслання ОСОБА_1 рекомендованого відправлення за трек-номером 129.

За твердженням позивача надіслані відповідачам повідомлення-вимоги №8 та №9 від 09.01.2025 та залишені відповідачами без жодної відповіді та повного задоволення, що стало підставою для звернення позивача 29.01.2025 з даним позовом до суду, предметом якого є стягнення солідарно з Позичальника та Поручителя заборгованості, яка згідно з поданим суду розрахунком станом на 23.01.2025 складає 1 134 745,00 грн.

Несплата відповідачами означеної заборгованості стала підставою для звернення позивачем за захистом свого порушеного права до Господарського суду.

В той же час, з наданих позивачем суду розрахунку станом на 10.06.2025, платіжних інструкцій №3106 від 31.01.2025, №3116 від 05.02.2025, №3129 від 06.02.2025, №3141 від 07.02.2025, №3155 від 10.02.2025, №3162 від 11.02.2025, №3169 від 12.02.2025, №3181 від 13.02.2025, №3185 від 14.02.2025, №3204 від 17.02.2025, №3208 від 18.02.2025, №3228 від 20.02.2025, №3237 від 21.02.2025, №3251 від 26.02.2025, №3258 від 27.02.2025, №3282 від 05.03.2025, №3281 від 05.03.2025, №3300 від 07.03.2025, №3316 від 12.03.2025, №3325 від 14.03.2025, №3343 від 17.03.2025, №3350 від 19.03.2025, №3357 від 20.03.2025, №3370 від 25.03.2025, №3374 від 26.03.2025, №3407 від 31.03.2025, №3431 від 07.04.2025, №3435 від 08.04.2025, №3455 від 11.04.2025, №3574 від 16.04.2025, №3496 від 22.04.2025, №3541 від 30.04.2025№3623 від 19.05.2025, №3654 від 23.05.2025, №3675 від 28.05.2025 вбачається, що Позичальником після звернення позивача з цим позовом до суду здійснено часткову сплату заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 166 807,78 грн.

ПРАВОВЕ ОБГРУНТУВАННЯ І ОЦІНКА СУДУ

Згідно з частиною 1 статті 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Як передбачено статтею 174 Господарського кодексу України, однією з підстав виникнення господарського зобов`язання є господарський договір та інші угоди, передбачені законом, а також угоди не передбачені законом, але які йому не суперечать.

Згідно зі статтею 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За умовами статті 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту (стаття 345 Господарського кодексу України).

Положеннями ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» визначено, що електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Склад та порядок розміщення обов`язкових реквізитів електронних документів визначається законодавством. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений і перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною.

Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа (ст. 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Копією документа на папері для електронного документа є візуальне подання електронного документа на папері, яке засвідчене в порядку, встановленому законодавством (ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»).

Згідно з ст. 8 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», юридична сила електронного документа з нанесеними одним або множинними ЕЦП та допустимість такого документа як доказу не може заперечуватися виключно на підставі того, що він має електронну форму.

На підставі вказаних норм права, враховуючи встановлені обставини справи належного укладення сторонами договорів в електронній формі, а також те, що електронний цифровий підпис за правовим статусом прирівнюється до власноручного підпису, суд дійшов висновку, що подані до суду позивачем паперові копії електронних доказів підтверджують укладення між сторонами договорів в електронній формі та підтверджують виникнення між учасниками Кредитного договору, Додаткових договорів до нього, Договору переведення боргу та Договору поруки відповідних зобов`язань.

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 Цивільного кодексу України).

Згідно зі статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з частиною 1 статті 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з частиною 1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до приписів ст.ст. 520-522 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

Форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу.

Новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

У відповідності до вимог статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною першою статті 530 ЦК України також встановлено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до статті 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Статтею 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

У разі порушення боржником зобов`язання забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Приписами ст. 559 ЦК України визначаються умови припинення поруки, зокрема, відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

Аналогічні норми зазначені й у ч. 1 ст. 523 ЦК України, за якими порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником.

Таким чином, цитованими положеннями цивільного законодавства встановлено загальне правило припинення поруки у разі переведення боргу на іншу особу і на вказані норми посилається відповідач 2 у відзиві на позов, стверджуючи, що у зв`язку з укладенням 21.12.2022 між ТОВ «Фінансова компанія Актівітіс», ТОВ «Котнар Хілл» та ТОВ «Карпат-Вин Еталон» Договору переведення боргу змінився боржник у зобов`язанні за Кредитним договором, що, в свою чергу, є підставою для припинення поруки відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК України.

Водночас, вказані аргументи відповідача 2 критично оцінюються судом, позаяк цитованими приписами ч. 3 ст. 559 ЦК України визначено винятки із такого загального правила про припинення поруки в разі переведення боргу якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу.

За встановленими судом обставинами, у п. 2.9. Договору поруки Поручитель підтвердив та погодив дійсність його зобов`язань Поручителя навіть в разі заміни Позичальника в зобов`язанні за Кредитним договором, в тому числі у випадку переведення боргу за таким зобов`язанням, а відтак, означені аргументи відповідача 2 щодо припинення поруки відхиляються судом.

Стаття 554 ЦК України встановлює, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно приписів статті 193 ГК України кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Крім того, відповідно також до статті 599 ЦК України та статті 202 ГК України господарське зобов`язання припиняється, зокрема, виконанням, проведеним належним чином.

Статтями 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Матеріали справи, а саме: платіжне доручення №134 від 01.06.2021 свідчать, що позивачем, як Кредитодавцем належним чином виконано взяті на себе зобов`язання за Кредитним договором щодо надання у позику грошових коштів в розмірі 1 940 200,00 грн (за вирахуванням визначеної у п. 1.2. Кредитного договору комісії 2,99%, що разом становить 2 000 000,00 грн кредиту) Позичальнику ТОВ «Котнар Хілл», правонаступником якого у спірних правовідносинах за Договором переведення боргу стало ТОВ «Карпат-Вин Еталон» (відповідач 1).

В той же час, за встановленими у справі обставинами відповідачем 1 порушено умови Договору щодо своєчасного відповідно до Графіку повернення кредиту, що зазначений в Додатку №1 до Кредитного договору (в редакції Додаткового договору №5 від 30.09.2024 до Кредитного договору) погашення заборгованості за отриманим кредитом, сплатою відсотків за користування кредитом, комісії у визначений в Графіку строк.

Зокрема, відповідно до означеного до Графіку повернення кредиту в редакції Додаткового договору №5 від 30.09.2024 до Кредитного договору у строк до 01.11.2024 сума платежу Позичальника повинна була становити разом 66 530,28 грн (4224,12 грн до 30.09.2024 та 62 306,16 грн до 01.11.2024), тоді як в означений період оплата Позичальника становила 29 224,12 грн (платіжні інструкції №2742 від 19.11.2024, №2529 від 30.09.2024, №2535 від 30.09.2024, №2566 від 07.10.2024, №2613 від 18.10.2024, №2624 від 22.10.2024, №2666 від 01.11.2024). Означене порушення умов Кредитного договору Позичальником було неусунуто й у визначений в п. 9.5. Договору десятиденний строк (оплата до 10.11.2024 включно становила ще 5000,00 грн платіжна інструкція №2693 від 08.11.2024).

Окрім того, за встановленими судом обставинами відповідно до Графіку повернення кредиту в редакції Додаткового договору №5 від 30.09.2024 до Кредитного договору у строк до 01.01.2025 сума платежу Позичальника повинна була становити разом 231 404,52 грн (4224,12 грн до 30.09.2024, 62 306,16 грн до 01.11.2024, 62 306,16 грн до 01.12.2024 та 102 568,08 грн до 01.01.2025), тоді як в означений період оплата Позичальника становила 128 836,54 грн (платіжні інструкції №2742 від 19.11.2024, №2529 від 30.09.2024, №2535 від 30.09.2024, №2566 від 07.10.2024, №2613 від 18.10.2024, №2624 від 22.10.2024, №2666 від 01.11.2024, №2693 від 08.11.2024, №2699 від 12.11.2024, №2703 від 13.11.2024, №2711 від 14.11.2024, №2716 від 15.11.2024, №2717 від 15.11.2024, №2715 від 15.11.2024, №2736 від 18.11.2024, №2760 від 20.11.2024, №2780 від 21.11.2024, №2789 від 26.11.2024, №2820 від 28.11.2024, №2835 від 29.11.2024, №2836 від 29.11.2024, №2860 від 10.12.2024, №2866 від 11.12.2024, №2876 від 12.12.2024). Означене порушення умов Кредитного договору Позичальником було неусунуто й у визначений в п. 9.5. Договору десятиденний строк (оплата до 10.01.2025 включно становила ще 15 000,00 грн платіжні інструкції №2973 від 03.01.2025, №2977 від 06.01.2025, №2990 від 08.01.2025).

Критично оцінюється судом надана відповідачем 2 (заява від 09.06.2025) довідка ТОВ «Карпат-Вин Еталон» №06/06/25 від 06.06.2025 про відсутність заборгованості за означений період, позаяк відомості такої довідки щодо сплати Позичальником до 01.01.2025 грошових коштів в сумі 231 404,52 грн жодним чином документально не підтверджуються відповідачами та суду не надано первинних документів (платіжних інструкцій/виписок по банківських рахунках), які б свідчили про факт належного виконання сторонами Кредитного договору умов Графіку повернення кредиту в редакції Додаткового договору №5 від 30.09.2024 до Кредитного договору в частині своєчасної сплати Позичальником належних до 01.11.2024 та до 01.01.2025 платежів.

Частиною 2 статті 1050 Цивільного кодексу України передбачено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Крім того, як зазначалося вище у п. 9.6. Кредитного договору визначено право Кредитодавця вимагати дострокового повернення Кредиту, сплати процентів за користування ним, сплати комісії за супроводження Кредиту і виконання усіх інших зобов`язань Позичальника за цим Договором та після їх виконання в односторонньому порядку розірвати цей Договір у разі, зокрема, суттєвого порушення Позичальником цього Договору.

При цьому, суттєвим порушенням Позичальником цього Договору за змістом п. 9.5. Кредитного договору вважається, зокрема, повне або часткове прострочення сплати платежу за Кредитом у визначені Графіком повернення Кредиту строки, якщо таке прострочення складає 10 (десять) і більше календарних днів; повне або часткове прострочення сплати процентів за користування Кредитом хоча б за один місяць, якщо таке прострочення складає 10 (десять) і більше календарних днів.

Відповідно до зазначеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 у справі №521/21255/13-ц правової позиції аналіз змісту статей 1054, 1050 і 559 ЦК України свідчить, що у разі, якщо кредитор за кредитним договором, у якому згідно із його умовами позичальник зобов`язаний щомісячно повертати кредит рівними частинами відповідно до умов кредитного договору, щомісяця сплачувати проценти за користування кредитними коштами, а також сплатити неустойку (пеню, штраф) за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним, змінив строк виконання основного зобов`язання (дострокове виконання основного зобов`язання), направивши повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту, при цьому договорами поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, то відповідний строк для пред`явлення вимоги як до боржника, так і поручителів обчислюється з наступного дня, зазначеного кредитором у повідомленні (вимозі) про дострокове повернення кредиту як дата дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або після закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення.

Повідомлення (вимога) про дострокове повернення кредиту, яка направляється позичальнику та/або поручителю є формою досудового вирішення спору між контрагентами та вимогою сторони, права або законні інтереси якої порушено, про добровільне/безпосереднє врегулювання спору, вказує на зміну строку виконання основного зобов`язання й встановлює обов`язок кредитора пред`явити позов до боржника протягом трьох років, якщо інше не визначено кредитним договором (статті 257, 259 ЦК України). До поручителя протягом шести місяців, якщо закінчення строку поруки не встановлено самим договором (частина четверта статті 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, недотримання яких може нести ризик лише для кредитора про втрату в майбутньому права на задоволення своїх вимог у примусовому порядку через суд.

За змістом статей 526, 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок відповідно до умов договору, тобто, як особа, яка порушила права або законні інтереси іншого суб`єкта - кредитора, зобов`язаний поновити їх, не чекаючи на повідомлення (вимогу) про дострокове повернення кредиту чи звернення до суду із відповідним позовом.

Враховуючи, що вимоги кредитора та взяті позичальником зобов`язання за кредитним договором в добровільному порядку не виконані на час ухвалення судом рішення, а також частину другу статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час. Тому непред`явлення повідомлення (вимоги) про дострокове виконання зобов`язання з повернення кредиту, чи в разі її направлення: до встановленої дати дострокового добровільного повернення всієї суми кредиту й пов`язаних із ним платежів, або до закінчення терміну, визначеного кредитором у повідомленні (вимозі) для його дострокового добровільного повернення, саме по собі не є необхідною умовою подальшого задоволення позову.

Таким чином, направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання цих спорів. Ненаправлення такого повідомлення кредитором не може свідчити про відсутність порушення його прав, а як наслідок, кредитор може вимагати їх захисту через суд - виконати боржником обов`язок з дострокового повернення кредиту.

У зв`язку з викладеним, суд висновує, що позивач як Кредитодавець реалізував надане у п. 9.6. Кредитного договору та у ч. 2 ст. 1050 ЦК України право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, подавши 29.01.2025 відповідний позов до Позичальника та Поручителя в якому просив солідарно стягнути прострочену заборгованість, яка відповідно до розрахунку станом на 23.01.2025 становила 1 134 745,00 грн.

З урахуванням викладеного, вимога позивача про дострокове виконання зобов`язань за Кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства, умовам укладеного між сторонами Кредитного договору та Договору поруки, а право Кредитодавця вимагати від Позичальника, як і від Поручителя, дострокового виконання зобов`язань за Кредитним договором є таким, що ґрунтується на законі.

Позатим, суд вважає за необхідне звернути увагу учасників справи на правові наслідки реалізації Кредитодавцем права вимоги дострокового виконання Позичальником зобов`язань за Кредитним договором.

Так, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Надання кредиту наділяє позичальника благом, яке полягає в тому, що позичальник, одержавши від кредитора грошові кошти, не повинен повертати їх негайно, а отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу (строку кредитування, у межах якого сторони можуть встановити періоди повернення частини суми кредиту), а кредитор, відповідно, за загальним правилом не вправі вимагати повернення боргу протягом відповідного строку (право кредитора достроково вимагати повернення всієї суми кредиту передбачає частина друга статті 1050 ЦК України). Саме за це благо - можливість правомірно не повертати кредитору борг протягом певного часу - позичальник сплачує кредитору плату, якою є проценти за договором кредиту відповідно до статті 1048 ЦК України.

Уклавши кредитний договір, сторони мають легітимні очікування щодо належного його виконання. Зокрема, позичальник розраховує, що протягом певного часу він може правомірно «користуватися кредитом», натомість кредитор розраховує, що він отримає плату (проценти за «користування кредитом») за надану позичальнику можливість не повертати всю суму кредиту одразу.

Разом з цим зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку. Тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до статті 1048 ЦК України.

Очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за «користування кредитом» поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Велика Палата Верховного Суду зауважила, що зазначене благо виникає у позичальника саме внаслідок укладення кредитного договору. Невиконання зобов`язання з повернення кредиту не може бути підставою для отримання позичальником можливості правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу, а отже - і для виникнення зобов`язання зі сплати процентів відповідно до статті 1048 ЦК України.

За таких обставин надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.

Отже, припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України.

Вказаних вище висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12 (пункти 53, 54) та від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.19).

Також, як зазначено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.04.2023 у справі №910/4518/16, регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно не сплачувати кредитору борг (строком кредитування та визначеними у його межах періодичними платежами). Однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні.

Інакше кажучи, оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16 (пункт 6.28)).

На період після прострочення виконання зобов`язання з повернення кредиту кредит боржнику не надається, боржник не може правомірно не повертати кредит, а тому кредитор вправі вимагати повернення боргу разом з процентами, комісією, що нараховані на час спливу строку кредитування. Тобто боржник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення кредитування, а тому й не повинен сплачувати за нього проценти відповідно до статті 1048 ЦК України; натомість настає відповідальність боржника - обов`язок щодо сплати процентів відповідно до статті 625 ЦК України у розмірі, встановленому законом або договором.

Наведене узгоджується з положеннями п.п. 1.2., 5.1. Кредитного договору відповідно до яких, зокрема, комісія оплачується Позичальником саме за супроводження кредиту, а проценти нараховуються на суму щомісячної заборгованості за кредитом, тоді як після реалізації позивачем права достроково вимагати повернення кредиту (29.01.2025) регулятивні відносини сторін Кредитного договору щодо повернення кредиту трансформувалися в охоронні, за якими Позичальник безпідставно утримує в себе грошові кошти, а не користується наданим Кредитодавцем кредитом.

З урахуванням викладеного, невідповідними суд вважає розрахунки заборгованості, здійснені позивачем станом на 10.06.2025, за якими заборгованість відповідача 1 становить 1 079 510,36 грн та до яких включені щомісячна комісія та відсотки, які нараховані після 29.01.2025 року.

Вказані суми хоч і не становлять предмет спірних у цій справі правовідносин, однак з огляду на їх нарахування позивачем загальна сума заборгованості за розрахунком станом на 10.06.2025 не відповідає актуальному стану взаєморозрахунків між сторонами Кредитного договору на цю дату.

Беручи до уваги наведене, з огляду на реалізацію позивачем встановлено в п. 9.6. Кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України права вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася у зв`язку з простроченням терміном більше 10 днів сплати платежу за Кредитом у визначені Графіком повернення кредиту (в редакції Додаткового договору №5 до Кредитного договору) строки (до 01.11.2024 та до 01.01.2025) шляхом подання 29.01.2025 позовної заяви до Позичальника та Поручителя, - суд констатує, що з урахуванням зазначеної у п. 2 Додаткового договору №5 до Кредитного договору розміру заборгованості за кредитом станом на 30.09.2025, Графіку повернення кредиту (в редакції Додаткового договору №5 до Кредитного договору) з визначеними в ньому нарахуваннями комісії та процентів та наданих платіжних документів про часткову сплату Позичальником кредиту у період з 30.09.2024 по 29.01.2025 (дата звернення до суду) заборгованість Позичальника за Кредитним договором станом на 29.01.2025 становить 1 124 745,00 грн.

Суд приймає до уваги, що зазначений у розрахунку позивача станом на 23.01.2025 розмір заборгованості 1 134 745,00 грн, який пред`явлено 29.01.2025 до стягнення з відповідачів не враховує здійснені відповідачем 1 після дати здійснення розрахунку проте до подання позову оплати на загальну суму 10 000,00 грн (платіжні інструкції №3054 від 23.01.2025, №3069 від 27.01.2025), а відтак у задоволенні позовних вимог в цій частині належить відмовити.

Окрім того, як вбачається з наданого позивачем розрахунку станом на 10.06.2025, платіжних інструкцій №3106 від 31.01.2025, №3116 від 05.02.2025, №3129 від 06.02.2025, №3141 від 07.02.2025, №3155 від 10.02.2025, №3162 від 11.02.2025, №3169 від 12.02.2025, №3181 від 13.02.2025, №3185 від 14.02.2025, №3204 від 17.02.2025, №3208 від 18.02.2025, №3228 від 20.02.2025, №3237 від 21.02.2025, №3251 від 26.02.2025, №3258 від 27.02.2025, №3282 від 05.03.2025, №3281 від 05.03.2025, №3300 від 07.03.2025, №3316 від 12.03.2025, №3325 від 14.03.2025, №3343 від 17.03.2025, №3350 від 19.03.2025, №3357 від 20.03.2025, №3370 від 25.03.2025, №3374 від 26.03.2025, №3407 від 31.03.2025, №3431 від 07.04.2025, №3435 від 08.04.2025, №3455 від 11.04.2025, №3574 від 16.04.2025, №3496 від 22.04.2025, №3541 від 30.04.2025№3623 від 19.05.2025, №3654 від 23.05.2025, №3675 від 28.05.2025 відповідачем 1 після звернення позивача з цим позовом до суду здійснено часткову сплату заборгованості за Кредитним договором в загальному розмірі 166 807,78 грн.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Господарський суд закриває провадження у справі в частині позовних вимог у зв`язку з відсутністю предмета спору, зокрема, у випадку припинення існування предмета спору (наприклад, сплата суми боргу, знищення спірного майна, скасування оспорюваного акта державного чи іншого органу тощо), якщо між сторонами у зв`язку з цим не залишилося неврегульованих питань. Закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми ГПК можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

Поняття «юридичний спір» має тлумачитися широко, виходячи з підходу Європейського суду з прав людини до тлумачення поняття «спір про право» (пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Зокрема, Європейський суд з прав людини зазначає, що відповідно до духу зазначеної Конвенції поняття «спір про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, а не формального значення.

Предмет спору - це об`єкт спірного правовідношення щодо якого виник спір. Під предметом позову розуміється певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення (аналогічної правової позиції притримується і Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі № 13/51-04).

Відсутність предмета спору означає відсутність спірного матеріального правовідношення між сторонами, а закриття провадження у справі - це форма закінчення розгляду господарської справи без прийняття судового рішення у зв`язку з виявленням після порушення провадження у справі обставин, з якими закон пов`язує неможливість судового розгляду справи.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності свідчать про те, що після подання позовної заяви позивачем (29.01.2025) відповідачем частково погашено заборгованість за Кредитним договором, яка є предметом спору в даній справі в розмірі 166 807,78 грн, у зв`язку з чим, враховуючи, що між сторонами відсутній спір в правовідносинах в цій частині, провадження у справі по розгляду позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» та ОСОБА_1 166 807,78 грн заборгованості підлягає закриттю згідно з п. 2 ч.1 ст. 231 ГПК України.

Водночас, підтвердженою, документально обгрунтованою та такою, що відповідає умовам Кредитного договору, вимогам чинного законодавства є заборгованість ТОВ «Карпат-Вин Еталон» за Кредитним договором в сумі 957 937,22 грн, а відтак, позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення судом шляхом солідарного стягнення означеної суми боргу з Позичальника та Поручителя.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Положеннями статей 13-14 ГПК України унормовано, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В той же час, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Надаючи оцінку іншим доводам учасників судового процесу судом враховано, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи (ч. 5 ст. 236 ГПК України).

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 09 грудня 1994 року, серія А, №303-А. пункт 29).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Сторонами у справі не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності інших обставин ніж ті, що досліджені судом, а відтак, зважаючи на зазначене вище, позовні вимоги як обґрунтовано заявлені, підтверджені належними та допустимими доказами підлягають до часткового задоволення судом.

Розподіл судових витрат.

Судові витрати позивача по сплаті судового збору на підставі статті 129 Господарського процесуального кодексу України покладаються на сторони у справі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому, сплачений позивачем судовий збір на підставі ч.ч. 1, 9 ст. 129 ГПК України, враховуючи, що, як встановлено судом, спір в справі виник внаслідок неправильних дій відповідачів у зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань за Кредитним договором, Договором поруки якими спір і доведено до судового розгляду, покладаються судом на Товариство з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» та ОСОБА_1 та підлягають солідарному стягненню на користь позивача з урахуванням, в тому числі п. 2.1.4. Договору поруки.

Враховуючи наведене та керуючись статтями 2, 13, 73, 74, 76, 77, 78, 79, 80, 86, 129, 236, 238, 240, 248, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити частково

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» (90260, с. Мужієво Берегівського району Закарпатської області, вул. Ракоці Ференца ІІ, буд. 233, ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» (01104, м. Київ, вул. Болсуновська, буд. 13-15, ) 957 937,22 грн (дев`ятсот п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот тридцять сім гривні 21 копійку) заборгованості та 16 871,17 грн (шістнадцять тисяч вісімсот сімдесят одну гривню 17 копійок) у повернення сплаченого судового збору.

3. В частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Актівітіс» про солідарне стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Карпат-Вин Еталон» та ОСОБА_1 166 807,78 грн заборгованості закрити провадження у справі за відсутності предмета спору

4. В решті позову відмовити.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного Господарського суду.

Повне судове рішення складено та підписано 09 липня 2025 року.

Суддя Лучко Р.М.