ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2025 р. Справа № 911/122/25

Господарський суд Київської області у складі судді Яреми В.А., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) сторін, матеріали справи

за позовом Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль»

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуніс"

про стягнення 520 850,00 гривень

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Через канцелярію господарського суду Київської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (далі - АТ «Криворізька теплоцентраль»/позивач) до Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуніс" (далі - ТОВ "Фортуніс"/відповідач) про стягнення 520 850,00 гривень збитків.

Господарський суд Київської області ухвалою від 20.01.2025 у справі №911/122/25 прийняв позовну заяву АТ «Криворізька теплоцентраль» до розгляду та відкрив провадження у справі, постановив розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, а також, зокрема: витребував у позивача письмові пояснення стосовно неподання разом із позовною заявою вказаної у додатках до неї картки рахунку №631 за період з 01.06.2019 по 23.10.2024; встановив відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву - протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; зобов`язав відповідача у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України надати докази реєстрації податкової/их накладної/их за наслідками поставки позивачу товару згідно договору про закупівлю №108 від 03.06.2018.

06.02.2025 через канцелярію господарського суду Київської області від АТ «Криворізька теплоцентраль» надійшла заява про надання на вимогу суду вказаної у додатках до позову картки рахунку №631 за період з 01.06.2019 по 23.10.2024.

Відповідач не скористався наданим статтею 165 ГПК України правом та відзив на позовну заяву не подав, як і не надав жодних доказів у справі, у тому числі витребуваних судом у порядку статті 74 Господарського процесуального кодексу України доказів.

У розрізі зазначеного та можливості відповідача реалізувати свої процесуальні права судом враховано, що електронного кабінету в підсистемі ЄСІТС «Електоннний суд» відповідач не зареєстрував, а тому ухвалу про відкриття провадження у зазначеній справі судом:

- надіслано на вказану позивачем у позовній заяві адресу відповідача, що є офіційно зареєстрованим місцезнаходженням відповідача згідно даних ЄДР, відтак вказане поштове відправлення повернуто органом поштового зв`язку із причин «за закінченням терміну зберігання»;

- надіслано на вказану позивачем у позовній заяві адресу електронну пошту відповідача - .

Також ухвалу про відкриття провадження офіційно оприлюднено у Єдиному державному реєстрі судових рішень - www.reyestr.court.gov.ua.

З огляду вказаного вище суд дійшов висновку, що відповідачу надано право бути обізнаним про прийняті у даній справі рішення та можливість реалізувати право на участь у судовому процесі у передбаченому процесуальним законом порядку.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні в ній докази та оцінивши їх в сукупності, суд

УСТАНОВИВ:

03.06.2018 між АТ «Криворізька теплоцентраль» як покупцем та ТОВ "Фортуніс" як постачальником укладено про закупівлю №108 (далі - договір №108), відповідно до пункту 1.1. якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність покупця, а покупець прийняти і оплатити: ДК 021:2015 код « 42130000-9» Арматура трубопровідна: крани, вентилі, клапани та подібні пристрої (Запірна арматура в асортименті) (далі - товар).

Пунктами 3.11. та 7.1. договору №108 сторони погодили, що постачальник зобов`язаний своєчасно складати та реєструвати в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до норм чинного законодавства України податкові накладні або розрахунки коригувань до них. У разі, якщо постачальник склав податкові накладні або розрахунки коригувань до них з порушенням норм чинного законодавства України, а також у разі відсутності їх реєстрації в Єдиному реєстрі податкових накладних, що тягне за собою втрату права покупця на збільшення податкового кредиту, постачальник зобов`язується компенсувати покупцю заподіяні цим збитки.

Цей договір набуває чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін та скріплення підписів печатками і діє до 31.12.2019, а в частині розрахунків - до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Копію вказаного вище договору №108 додано до позовної заяви.

Мотивуючи звернення до суду із позовом у цій справі, АТ «Криворізька теплоцентраль» зауважило, що на виконання умов договору №108 ТОВ "Фортуніс" поставило, а позивач прийняв та оплатив товар згідно видаткових накладних:

- №000119 від 06.06.2019 суму 1 365 180,00 грн, у тому числі ПДВ - 227 530,00 грн;

- №000120 від 13.06.2019 на суму 732 000,00 грн, у тому числі ПДВ - 122 000,00 грн;

- №000122 від 27.06.2019 на суму 1 027 920,00 грн, у тому числі ПДВ - 171 320,00 грн, що загалом склало 3 125 100,00 грн, з яких 520 850,00 грн ПДВ.

Додано до позовної заяви позивачем додано копії вказаних видаткових накладних.

На підтвердження ж обставин проведення розрахунків за отриманий товар на вказані суми позивачем надано копії платіжних інструкцій №2399 від 06.06.2019, №2461 від 13.06.2019 та №2562 від 01.07.2019, а також картки рахунку №631 за період з 01.06.2019 по 23.10.2024 за підписом головного бухгалтера АТ «Криворізька теплоцентраль».

Однак, як зауважив позивач, станом на момент звернення до суду із вказаним позовом відповідач не зареєстрував податкову накладну за вказаною операцією з поставки товару в Єдиному реєстрі податкових накладних, що призвело до неможливості включення позивачем суми ПДВ до складу податкового кредиту, відтак позивачу завдано збитків на суму 520 850,00 гривень.

Так, за доводами позивача, у розрізі наявності усіх елементів, сукупність яких є підставою для настання господарсько-правової відповідальності у вигляді сплати збитків, оскільки позивач був позбавлений права включити 520 850,00 грн ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатись правом на зменшення податкового зобов`язання на вказану суму, позивач зауважив, що має місце прямий причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача щодо виконання визначеного законом обов`язку зареєструвати податкові накладні в Єдиному реєстрі податкових накладних та неможливістю включення сум ПДВ до податкового кредиту позивача і, відповідно, зменшення податкового зобов`язання на зазначену суму, яка фактично є збитками.

До того ж позивач зазначив, що звертався до відповідача з претензією №9438/06 від 27.11.2023 щодо сплати вказаної суми збитків. Копії вказаної претензії та конверту з рекомендованим повідомлення додано до позовної заяви.

Підсумовуючи вказане, позивач просить суд стягнути з відповідача 520 850,00 грн збитків.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідачем не надано суду ані відзиву на позовну заяву, ані будь-яких інших доказів, що впливають на вирішення даного спору по суті, зокрема і витребуваних у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України, суд у відповідності до статті 165 ГПК України, здійснював розгляд даної справи за наявними у ній матеріалами.

З`ясувавши обставини справи та дослідивши подані докази, суд дійшов таких висновків.

Приписами статті 224 Господарського кодексу України унормовано, що учасник господарських відносин, який порушив господарське зобов`язання або установлені вимоги щодо здійснення господарської діяльності, повинен відшкодувати завдані цим збитки суб`єкту, права або законні інтереси якого порушено.

Під збитками розуміються витрати, зроблені управненою стороною, втрата або пошкодження її майна, а також не одержані нею доходи, які управнена сторона одержала б у разі належного виконання зобов`язання або додержання правил здійснення господарської діяльності другою стороною.

Приписами частин 1, 2 статті 11 Цивільного кодексу України унормовано, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Частинами 1, 2 статті 22, частиною 1 статті 1166 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Так, за загальним правилом для стягнення збитків (шкоди), як об`єктивного зменшення будь-яких майнових благ особи, пов`язаного з утиском її правових інтересів необхідна наявність усіх складових такого делікту, зокрема:

- вини особи, яка заподіяла збитки (шкоду), наявність якої (вини) презюмується та підлягає спростованню заподіювачем шкоди;

- протиправної поведінки, дії чи бездіяльності особи;

- шкідливого результату - втрати та/або неотримані доходи (збитки, шкода);

- причинного зв`язку між шкідливими результатом та протиправною поведінкою, діями та/або бездіяльністю, обов`язок по доведенню наявності яких (останніх трьох складових) покладається саме на позивача, як особу, яка стверджує про завдання її збитків.

Відсутність хоча б одного елемента складу правопорушення, за загальним правилом, виключає можливість застосування делікту та відшкодування збитків.

Відповідно до абзацу першого пункту 201.7 статті 201 Податкового кодексу України (далі - ПК України) податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Абзацом першим пункту 201.1. ст. 201 ПК України встановлено, що на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Відповідно до пункту 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше, зокрема:

- дата зарахування коштів від покупця/замовника на рахунок платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню;

- дата відвантаження товарів, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку.

Відповідно до пункту 14.1.181 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктами 198.1., 198.2. статті 198 ПК України передбачено, що до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення, зокрема, операцій з придбання або виготовлення товарів та послуг.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше, зокрема:

- дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг;

- дата отримання платником податку товарів/послуг.

Згідно з пунктом 198.6 статті 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Згідно з абзаців 14-16 пункту 201.10 статті 201 ПК України реєстрація податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних повинна здійснюватися з урахуванням граничних строків: для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 1 по 15 календарний день (включно) календарного місяця, - до останнього дня (включно) календарного місяця, в якому вони складені; для податкових накладних/розрахунків коригування до податкових накладних, складених з 16 по останній календарний день (включно) календарного місяця, - до 15 календарного дня (включно) календарного місяця, наступного за місяцем, в якому вони складені.

Абзацом 22 пункту 201.10 статті 201 ПК України передбачено, що відсутність факту реєстрації платником податку - продавцем товарів/послуг податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних не дає права покупцю на включення сум податку на додану вартість до податкового кредиту та не звільняє продавця від обов`язку включення суми податку на додану вартість, вказаної в податковій накладній, до суми податкових зобов`язань за відповідний звітний період.

З огляду на вказані норми закону слід зазначити, що чинне законодавство не передбачає реєстрації податкової накладної в ЄРПН покупцем послуг.

Так, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.03.2023 у справі №925/556/21 зазначила, що з 01.01.2015 ПК не встановлює для платника ПДВ механізм, який би дозволяв йому включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Такий платник ПДВ також не має у податкових відносинах права самостійно спонукати контрагента до здійснення реєстрації, а також не може спонукати контрагента оскаржити незаконні рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, якщо вони були перешкодою у реєстрації податкової накладної у ЄРПН.

Водночас саме від того, чи здійснить контрагент всі необхідні дії для реєстрації податкової накладної в ЄРПН, а у випадку незаконної перешкоди з боку контролюючого органу для реєстрації - від того, чи зможе контрагент успішно усунути ці перешкоди, фактично залежить виникнення права такого платника податку на податковий кредит з ПДВ.

З огляду на це виникнення права на податковий кредит залежить від реєстрації податкової накладної в ЄРПН, і відсутній механізм, який би дозволяв покупцю включити ПДВ за відповідною операцією до складу податкового кредиту за відсутності зареєстрованої його контрагентом у ЄРПН податкової накладної, якщо контрагент за законом мав її зареєструвати.

Оскільки саме від постачальника, який має визначений законом обов`язок вчинити дії, необхідні для реєстрації податкової накладної в ЄРПН (а також може у необхідних випадках ефективно оскаржити рішення, дії чи бездіяльність контролюючого органу, які перешкодили виконати цей обов`язок), залежить реалізація покупцем майнового інтересу, пов`язаного з одержанням права на податковий кредит з ПДВ за наслідками господарської операції, він (постачальник) залишається відповідальним перед своїм контрагентом у господарській операції за наслідки невчинення цих дій.

Схожі висновки викладено у постанові Верховного Суду від 22.01.2024 у справі №906/267/23

З огляду на вказане суд приходить до висновку, що саме на ТОВ "Фортуніс", як постачальника товару за договором №108, покладено обов`язок скласти та зареєструвати в ЄРПН податкові накладні щодо проведених ним господарських операцій з постачання позивачу товару на загальну суму 3 125 100,00 грн, з яких 520 850,00 грн ПДВ, що підтверджується наявними в матеріалах справи видатковими накладними.

Вказаним зумовлено обґрунтоване сподівання контрагента (позивача) на те, що це зобов`язання буде виконано, оскільки тільки підтверджені зареєстрованими в ЄРПН податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних суми податку можуть бути віднесені до складу податкового кредиту бухгалтера АТ «Криворізька теплоцентраль».

Подібні висновки містяться у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №925/17/18.

Згідно приписів ч. 1 ст. 73, ч. 2 ст. 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою.

Однак суду не надано належних доказів на підтвердження обставин виконання відповідачем власного, передбаченого законом та пунктом 3.11. договору №108 обов`язку зі складення та реєстрації податкових накладних щодо проведених ним господарських операцій за договором №108 з постачання позивачу товару на загальну суму 3 125 100,00 грн, з яких 520 850,00 грн ПДВ.

Зокрема відповідачем не надано на виконання вимог ухвали суду у цій справі доказів реєстрації податкової/их накладної/их за наслідками поставки позивачу товару згідно договору про закупівлю №108 від 03.06.2018, а тому обставини невиконання ТОВ "Фортуніс" вказаного зобов`язання визнаються судом також встановленими у порядку ч. 2 ст. 74 ГПК України.

Звідси суд висновує про наявність доказово підтверджених обставин неналежного виконання відповідачем вимог податкового законодавства та умов договору щодо реєстрації податкових накладних в ЄРПН та доведеність протиправної поведінки (бездіяльності) останнього.

Водночас, оскільки позивач позбавлений права включити суми ПДВ до складу податкового кредиту та, відповідно, скористатися правом на зменшення податкового зобов`язання на суму 520 850,00 грн, яка фактично є збитками цієї особи, суд приходить до висновку про наявність як шкідливого результату такої протиправної поведінки відповідача, так і про наявність причинного зв`язку між цим шкідливими результатом для позивача та протиправною поведінкою (бездіяльністю) відповідача.

Подібні правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2019 у справі №908/1568/18, від 01.03.2023 у справі №925/556/21, у постановах Верховного Суду від 10.01.2022 у справі №910/3338/21, від 31.01.2023 у справі №904/72/22.

Стосовно ж вини відповідача слід зазначити таке.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Приписами ч. 1 ст. 614 ЦК України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.

Отже, наявність вини презюмується та не підлягає доведенню позивачем, попри те відповідач не позбавлений можливості доводити відсутність протиправності дій (бездіяльності) та вини для звільнення від відповідальності.

Однак відповідачем не надано доказових обґрунтувань на спростування відсутності його вини у вчинюваному порушенні податкового законодавства - нереєстрації податкових накладних в ЄРПН щодо проведених ним господарських операцій за договором №108 з постачання позивачу товару на загальну суму 3 125 100,00 грн, з яких 520 850,00 грн ПДВ.

З огляду наведеного суд висновує про доведеність наявності протиправної поведінки відповідача, його вини, шкідливого результату такої поведінки - збитків, та причинного зв`язку між цією протиправною поведінкою та збитками, а тому вимога позивача про стягнення з відповідача 520 850,00 грн збитків підлягає задоволенню.

Витрати позивача по сплаті судового збору у відповідності до статті 129 ГПК України покладаються судом у повному обсязі на відповідача.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. ст. 233, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Фортуніс" (вул. Шевченка, буд. 186, с. Тарасівка, Києво-Святошинський р-н, Київська обл., 08161, ідентифікаційний код 42529225) на користь Акціонерного товариства «Криворізька теплоцентраль» (вул. Електрична, буд. 1, м. Кривий Ріг, Дніпропетровська область, 50014, ідентифікаційний код 00130850) 520 850 (п`ятсот двадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) грн 00 коп. збитків та 6 250 (шість тисяч двісті п`ятдесят) грн 20 коп. судового збору.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку статті 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржене у апеляційному порядку - до Північного апеляційного господарського суду в порядку та строки, визначені статтями 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повне рішення складено 07.07.2025.

Суддя В.А. Ярема