ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. Cправа № 902/544/25

Господарський суд Вінницької області у складі судді Шамшуріної Марії Вікторівни за участю секретаря судового засідання Іванця В.І.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні матеріали справи

за позовом Керівника Жмеринської окружної прокуратури (23100, Вінницька область, місто Жмеринка, вулиця Національна, будинок 6А, ідентифікаційний код юридичної особи 02909909)

в інтересах держави в особі:

позивача - Барської міської ради (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, майдан Святого Миколая, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 04051017)

до відповідача - Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, вулиця Претвича Б., будинок 39, ідентифікаційний код юридичної особи 30072357)

про усунення перешкод у користуванні майном

за участю:

прокурора Ярмощук В.П., згідно посвідчення

представник позивача не з`явився

представник відповідача не з`явився

В С Т А Н О В И В:

До Господарського суду Вінницької області 28.04.2025 року надійшла позовна заява № 52/1-622вих-25 від 23.04.2025 (вх. № 579/25 від 28.04.2025) керівника Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Барської міської ради до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" із вимогами:

- усунути перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234, площею 76 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), припинивши право постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234;

- усунути перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом зобов`язання сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" повернути Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради водний об`єкт та земельну ділянку водного фонду під ним з кадастровим номером :02:002:0234, площею 76 га, розташовану на території Барської міської ради.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2025 справу розподілено судді Шамшуріній М.В.

Ухвалою від 05.05.2025 судом прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі 902/544/25, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання у справі призначено на 03.06.2025 об 11:00 год.

27.05.2025 до суду від відповідача надійшла заява (вх. № 01-34/5703/25 від 27.05.2025) про визнання позовних вимог.

29.05.2025 до суду від прокурора надійшов лист № 52/1-799вих-25 від 27.05.2025 (вх. № 01-34/5806/25 від 29.05.2025) із доказами надіслання повідомлення.

У судовому засіданні 03.06.2025 судом постановлено ухвалу про оголошення перерви у підготовчому засіданні у справі № 902/544/25 до 15:00 19.06.2025, яку занесено до протоколу судового засідання.

17.06.2025 до суду від прокурора надійшла заява (вх. № 01-34/6499/25 від 17.06.2025) про долучення до матеріалів справи актуальних витягів із Державного земельного кадастру та Реєстру речових прав.

На визначену судом дату у судове засідання з`явився прокурор. Позивач, відповідач правом участі уповноважених представників у судовому засіданні не скористалися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені завчасно та належним чином ухвалою від 05.06.2025 про що свідчать відповідні довідки про доставку електронного листа.

Частиною 1 статті 202 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) визначено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Згідно пункту 1 частини 3 статті 202 ГПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Приймаючи до уваги, що відповідно до вимог статті 242 ГПК України учасників справи було належним чином повідомлено про судове засідання у справі та на засадах відкритості і гласності судового процесу учасникам справи створено всі необхідні умови для захисту їх прав та охоронюваних законом інтересів, а позивач та відповідач у свою чергу не скористалися наданим їм правом участі у розгляді справи і їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників позивача та відповідача за наявними матеріалами.

Прокурор у судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач у заяві про визнання позовних вимог (вх. № 01-34/5703/25 від 27.05.2025) зазначив, що позовні вимоги керівника Жмеринської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Барської міської ради до СТОВ "Прогрес" про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном у справі № 902/544/25 визнає у повному обсязі та просив їх задовольнити, судовий розгляд просив здійснити за відсутності представника відповідача та у зв`язку із визнанням позову відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України повернути Вінницькій обласній прокуратурі з державного бюджету 50% судового збору сплаченого при поданні позову, решту 50 % судового збору стягнути з відповідача.

Відповідно до частини 1 статті 191 ГПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Згідно частини 4 статті 191 ГПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 46 ГПК України, крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу.

Судом установлено, що заяву про визнання позовних вимог (вх. № 01-34/5703/25 від 27.05.2025) відповідачем подано до початку розгляду справи по суті. Заяву про визнання позову у повному обсязі підписано від імені відповідача директором СТОВ "Прогрес" Мельником М.І.

Суд перевірив повноваження особи, що підписала заяву про визнання позову згідно з відомостями, наявними у матеріалах справи. Судом не виявлено обмежень представника відповідача на вчинення відповідних процесуальних дій.

За вказаних обставин, суд не вбачає підстав для відмови у прийнятті визнання відповідачем позову.

Матеріали справи не містять доказів того, що визнання відповідачем позову у цій справі суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, у зв`язку з чим суд, керуючись частиною 3 статті 185 ГПК України дійшов висновку про ухвалення за результатами підготовчого засідання рішення суду.

За наслідками судового засідання, суд оголосив про перехід до стадії ухвалення рішення та повідомив час проголошення вступної та резолютивної частин рішення в межах цього судового засідання.

На оголошення вступної та резолютивної частин рішення сторони не з`явилися, у зв`язку з чим вступна та резолютивна частина рішення долучена до матеріалів справи без її проголошення.

Суть спору:

Керівник Жмеринської окружної прокуратури звернувся до Господарського суду Вінницької області в інтересах держави в особі Барської міської ради з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про усунення перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), припинивши право постійного користування сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234; та про усунення перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом зобов`язання сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" повернути Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради водний об`єкт та земельну ділянку водного фонду під ним з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, розташовану на території Барської міської ради.

В обгрунтування заявлених позовних вимог прокурор зазначив, що на території Барської міської територіальної громади за межами населених пунктів колишньої Ялтушківської сільської ради (наразі Барська міська рада), розташований водний об`єкт на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га.

Відповідно до повідомлення Барської міської ради № 04-04/159 від 21.01.2025, земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га перебуває в користуванні Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (далі - СТОВ "Прогрес") на підставі державного акта серії 1-ВН № 001595 від 21.02.1996 (далі - державний акт серії І-ВН№ 001595).

Прокурором установлено, що державний акт на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 видано Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп", відповідно до якого Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" в постійне користування надано земельну ділянку площею 76 га, що розташована на території Ялтушківської сільської ради.

Державний акт серії І-ВН № 001595 виданий на підставі рішення Ялтушківської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скликання від 26.05.1995.

Прокурор зазначив, що спірна земельна 08.06.2021 зареєстрована в Державному земельному кадастрі з присвоєнням кадастрового номера :02:002:0234 та відноситься до земель водного фонду.

Державним реєстратором Шаргородської міської ради 07.10.2021 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно зареєстровано право власності Барської міської ради на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га.

Також на підставі державного акта серії І-ВН № 001595, державним реєстратором Шаргородської міської ради в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07.10.2021 зареєстровано право постійного користування СТОВ "Прогрес" на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га.

Відповідно до повідомлення Басейнового управління водних ресурсів річки Південний Буг № 216/4 від 06.02.2025, на земельній ділянці з кадастровим номером :02:002:0234 розташований водний об`єкт - став.

Прокурор зазначив, що згідно із висновком спеціаліста від 03.03.2025, залученого в кримінальному провадженні № 0000034 від 11.02.2025, земельна ділянка площею 76 га, вказана в державному акті серії І-ВН № 001595 в період 1995-1996 років в межах населених пунктів не перебувала.

Розташування земельної ділянки з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га за межами населених пунктів також підтверджується повідомленням Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області № 0-2-0.6-1105/2-25 від 25.02.2025 та інформацією з Державного земельного кадастру.

Прокурором зауважено, що відповідно до повідомлень, листів Жмеринської районної військової адміністрації Вінницької області, Вінницької обласної військової адміністрації, Барської міської ради розпорядження/рішення щодо надання в користування земельних ділянок, які використовуються СТОВ "Прогрес" не приймались та відповідні договори оренди не укладались.

За твердженням прокурора, у Ялтушківської сільської ради були відсутні повноваження щодо розпорядження спірною земельною ділянкою площею 76 га, яка в 1995-1996 роках знаходилась поза межами Ялтушківської сільської ради (в межах міста Бар) право розпорядження якою належало Барській міській раді, тому рішення ухвалене на 4 сесії 22 скликання Ялтушківської сільської Ради народних депутатів від 26.05.1995, на підставі якого надано в постійне користування Барському рибцеху виробничого Об`єднання "Вінницярибгосп" земельну ділянку загальною площею 76 га та видано державний акт на право постійного користування землею є незаконним.

Також, за твердженням прокурора Об`єднання "Вінницярибгосп" припинено шляхом ліквідації, а на базі його майна створено два підприємства, зокрема Ольгопільське державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство та Підприємство "Вінницярибгосп", останнє не стало та не могло стати правонаступником Об`єднання "Вінницярибгосп", що слідує зі статуту новоствореного Підприємства "Вінницярибгосп", наказів № 120, 82 та 123. При цьому права та обов`язки Об`єднання "Вінницярибгосп", у тому числі права постійного користування земельними ділянками, не могли перейти та не перейшли до новоствореного Підприємства "Вінницярибгосп".

Прокурор зазначив, що відповідно до приватизаційної справи Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп", що зберігається в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Вінницькій та Хмельницькій областях, роздільний акт (баланс) при відокремленні Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп", який би передбачав передачу прав користування земельними ділянками від Підприємства "Вінницярибгосп" його структурному підрозділу - Барському рибоводного цеху, не складався, відтак права на користування земельними ділянками останньому не перейшли і надалі не могли перейти СВАТ "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" та відповідно до СТОВ "Прогрес".

Таким чином, за твердженням прокурора право постійного користування земельною ділянкою Барського виробничого рибцеху як структурного підрозділу Об`єднання "Вінницярибгосп" припинене та до СТОВ "Прогрес", яке використовує спірну земельну ділянку в господарських цілях не перейшло.

Посилаючись на наведені обставини, прокурор зазначив, що державна реєстрація права постійного користування спірної земельної ділянки водного фонду за СТОВ "Прогрес" здійснена з порушенням вимог пункту 4 частини 1 статті 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", оскільки подані СТОВ "Прогрес" документи не давали змоги встановити підстави набуття речових прав на нерухоме майно та не підтверджували наявність права користування СТОВ "Прогрес" на земельну ділянку площею 76 га з кадастровим номером :02:002:0234 у зв`язку з тим, що державний акт на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 було видано структурному підрозділу іншої юридичної особи - Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп", а не Барському рибоводному цеху Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" правонаступником якого є відповідач.

Прокурором наголошено, що користування водним об`єктом із зайнятою ним земельною ділянкою водного фонду, всупереч встановленому законодавством порядку, суперечить інтересам держави у сфері ефективного і раціонального використання природних ресурсів.

За доводами прокурора, ефективним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є пред`явлення негаторного позову до СТОВ "Прогрес" про усунення перешкод територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою водного фонду під ним площею 76 га з кадастровим номером :02:002:0234 шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування СТОВ "Прогрес" спірною земельною ділянкою та її повернення Барській міській раді.

Відповідач відзиву на позов не подав, водночас подав суду заяву про визнання позову.

У заяві про визнання позову, відповідач зазначив про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Відповідно до повідомлення Барської міської ради № 04-04/159 від 21.01.2025, земельна ділянка на території Ялтушківської с/р площею 76 га перебуває в постійному користуванні СТОВ "Прогрес" на підставі державного акта від 21.02.1996 (т. 1 а.с. 114).

За твердженням прокурора використання відповідачем зазначеної земельної ділянки є безпідставним з огляду на те, що вказаний державний акт було надано іншій особі, та відповідач не набув право користування спірною земельною ділянкою на його підставі, що підтверджується фактичними обставинами наведеними у позові.

Як вбачається із державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 - 21.02.1996 Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" було надано земельну ділянку площею 76,0 га, що розташована на території Ялтушківської сільської ради на праві постійного користування землі у межах, згідно з планом землекористування (т. 1 а.с. 30-33).

Державний акт серії І-ВН № 001595 виданий на підставі рішення Ялтушківської сільської ради народних депутатів 4 сесії 22 скликання від 26.05.1995.

Листом від 25.02.2025 № 0-2-0.6-1105/2-25 на запит прокурора від 14.02.2025 щодо надання інформації чи знаходились у межах населених пунктів земельні ділянки водного фонду для внутрішньогосподарських потреб, що розташовані на території, зокрема колишньої Ялтушківської сільської ради на момент прийняття цією сільською радою рішення про видачу Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 - Головним Управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області надано відповідь, що згідно даних Державного земельного кадастру земельна ділянка водного фонду надана Ялтушківською сільською радою - розташована за межами населеного пункту Ялтушківської сільської ради (т. 1 а.с. 119-122).

Згідно з висновком головного спеціаліста-землевпорядника відділу земельних ресурсів Барської міської ради від 03.03.2025 об`єктом дослідження якого були земельні ділянки водного фонду, що були надані у постійне користування Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп", зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, що розташована на території колишньої Ялтушківської сільської ради, спеціалістом на запитання чи розташовані станом на 1995-1996 р.р., а також на теперішній час в межах населених пунктів земельні ділянки водного фонду, що були надані у постійне користування Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" (зокрема земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, що розташована на території колишньої Ялтушківської сільської ради) зазначено, що земельна ділянка відповідно до державного акта серії І-ВН № 001595 виданого 21.02.1996 Ялтушківською сільською радою, з кадастровим номером :02:002:0234, площею 76 га, що розташована на території колишньої Ялтушківської сільської ради, в 1995-1996 роках знаходилась та станом на 03.03.2025 знаходиться за межами населених пунктів (т. 1 а.с. 115-118).

Із матеріалів вбачається, що Вінницьке державне обласне виробниче об`єднання рибного господарства "Вінницярибгосп" (Об`єднання "Вінницярибгосп") як юридична особа створене у 1991 році.

Відповідно до статуту Об`єднання "Вінницярибгосп" затвердженого Міністерством рибного господарства України 29.12.1991 року, до його складу як структурний підрозділ, який не мав статусу юридичної особи, входив Барський виробничий рибцех (т. 1 а.с. 160-163).

Відповідно до наказу № 120 від 31.07.1995 "Про створення Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства" Міністерством рибного господарства України прийнято рішення про створення з 10 серпня 1995 року на базі господарств об`єднання "Вінницярибгосп": рибокомбінату, Вінницької, Уланівської, Тиврівської рибоводно-меліоративних станцій та ПВК № 4 (пересувної механізованої колони № 4) - Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства (т. 1 а.с. 164, 165, т. 2 а.с. 105).

Згідно з пунктом 3 вказаного наказу міністерством також прийнято рішення про ліквідацію як юридичних осіб: Вінницького об`єднання рибного господарства "Вінницярибгосп", Вінницької, Уланівської, Тиврівської рибоводно-меліоративних станцій, пересувної механізованої колони № 4.

29.12.1995 Міністерством рибного господарства України затверджено статут Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" (т. 1 а.с. 172-182).

Відповідно до пункту 3.1 статті 3 статуту Підприємства "Вінницярибгосп" (коротка назва) підприємство є юридичною особою. Прав і обов`язків юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

Джерелами формування майна підприємства є майно, передане йому органами державного управління; доходи одержані від реалізації продукції, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності; доходи від цінних паперів; кредити банків та інших кредиторів; капітальні вкладення і дотації з бюджетів; безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій, підприємств і громадян; придбання майна іншого підприємства, організації; іншого майна, набутого на підставах не заборонених законодавством (пункт 4.3 статті 4 статуту).

25.06.1996 Вінницьким обласним виробничим об`єднанням "Вінницярибгосп" видано наказ № 82 (на виконання наказу Міністерства рибного господарства № 120), у якому зазначено про необхідність звільнення його працівників, знищення печаток, закриття рахунків ліквідованих підприємств, письмового повідомлення державних органів про ліквідацію Об`єднання "Вінницярибгосп" та створення нового Підприємства "Вінницярибгосп" (т. 1 а.с. 168-171).

Також згідно вказаного наказу затверджено структуру новоствореного Підприємства "Вінницярибгосп", у складі якого на правах структурних підрозділів без права юридичної особи створено 11 виробничих рибоводних цехів, зокрема Барський виробничий рибоводний цех.

Згідно із довідкою Вінницького обласного управління статистики від 01.08.1996 Вінницьке обласне державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Вінницярибгосп" зареєстровано районною державною адміністрацією 29.07.1996 як юридичну особу та 01.08.1996 включено до ЄДРПОУ (т. 1 а.с. 183).

Листом № 23-10/10-863 від 17.03.1997 "Щодо надання статусу юридичної особи Барському рибоводному цеху" Антимонопольним комітетом України на запит Барського рибоводного цеху Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" надано погодження на одержання статусу юридичної особи та приватизацію окремим майновим комплексом Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп" на підставі рішення Міністерства рибного господарства та у відповідності з Положенням про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць № 43/79/5 від 20.04.94 (т. 1 а.с. 184).

Листом № 23-20/10-963 від 09.03.1998 "Щодо надання статусу юридичної особи Барському рибоводному цеху" Антимонопольним комітетом України на запит Барської районної державної адміністрації надано погодження на одержання статусу юридичної особи та приватизацію окремим майновим комплексом Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп" на підставі рішення Міністерства рибного господарства та у відповідності з Положенням про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць № 43/79/5 від 20.04.94 (т. 1 а.с. 186).

Пунктом 5.4. Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць № 43/79/5 від 20.04.94 визначено, що при здійсненні поділу чи відокремлення до новостворених підприємств згідно з чинним законодавством переходять за роздільним актом (балансом) у відповідних частинах майнові права і обов`язки.

Доказів щодо складання розподільного акту (балансу) про передачу земельних ділянок при відокремленні Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп" матеріали справи не містять.

Відповідно до наказу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області № 855 від 29.07.1998 прийнято рішення про приватизацію Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" (т. 1 а.с. 189).

У свою чергу, згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області № 944 від 25.08.1998 прийнято рішення про приватизацію Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" (т. 1 а.с. 190).

Згідно довідки Вінницького обласного управління статистики № 3900 від 24.12.1998 року та свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи Вінницькою районною державною адміністрацією 24.12.1998 зареєстровано як юридичну особу Сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство "Вінницярибгосп" та 24.12.1998 включено до ЄДРПОУ (т. 1 а.с. 191-192).

Відповідно до пункту 3.3. статуту Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Вінницярибгосп" - товариство є правонаступником Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Вінницярибгосп", зареєстрованого Вінницькою районною державною адміністрацією 29.07.96 (т. 1 а.с. 194-213).

Із матеріалів справи вбачається, що Барський рибцех листом (вх. № 1678 від 08.10.1998) звернувся до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області, у якому за дорученням трудового колективу просив вирішити питання про відокремлення Барського рибцеху в окрему юридичну особу ВАТ "Голуба нива" та приватизацію згідно чинного законодавства (т. 1 а.с. 214).

Відповідно до протоколу № 2 від 12.11.1998 засідання комісії з приватизації Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" комісією ухвалено надати згоду на відокремлення у процесі приватизації Барського виробничого рибцеху і приватизувати окремим підрозділом (т. 1 а.с. 219-222).

Наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області № 1427 від 23.12.1998 затверджено статут Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" (т. 1 а.с. 228).

Згідно пункту 2 вказаного наказу Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Вінницькій області встановлено протягом десяти днів з дня прийняття рішення про перетворення підприємства у сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство голові правління ВАТ "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" Мельнику М.І. подати для державної реєстрації заяву на реєстрацію, рішення про створення товариства, статут товариства.

Відповідно до довідки Вінницького обласного управління статистики № 3983 від 28.12.1998 року та свідоцтва про державну реєстрацію (перереєстрацію) суб`єкта підприємницької діяльності - юридичної особи, Барською районною державною адміністрацією 24.12.1998 зареєстровано як юридичну особу Сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" та 28.12.1998 включено до ЄДРПОУ (т. 1 а.с. 191, т. 2 а.с. 1).

Згідно пункту 1.1. статуту Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" товариство засноване відповідно до рішення засновника - Регіонального відділення Фонду державного майна України по Вінницькій області від 27.08.98 № 954 шляхом перетворення Барського рибоводного цеху структурного підрозділу Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько-рибоводного підприємства "Вінницярибгосп" у сільськогосподарське відкрите акціонерне товариство відповідно до Закону України "Про особливості приватизації майна в агропромисловому комплексі" від 10.07.1996 № 290/96 ВР (т. 1 а.с. 231-251).

За змістом пункту 3.3. цього статуту, товариство є правонаступником Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства "Вінницярибгосп".

Згідно довідки Вінницького обласного управління статистики № 2189 від 22.05.2001 року Барською районною державною адміністрацією 21.05.2001 зареєстровано юридичну особу Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" та 22.05.2001 включено до ЄДРПОУ (т. 2 а.с. 5, 6).

Положеннями пункту 1.1. статуту Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" передбачено, що товариство створено шляхом реорганізації (перетворення) Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" у сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю за рішенням загальних зборів акціонерів Сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива" від 20.04.2001 року (протокол №6) (т. 2 а.с. 7-24).

Відповідно до пункту 3.3. цього статуту, Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" є правонаступником сільськогосподарського відкритого акціонерного товариства "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива".

Прокурором наголошено, що об`єднання "Вінницярибгосп" було припинено шляхом ліквідації, а новостворене підприємство не стало його правонаступником, права об`єднання, у тому числі право постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76,00 га не перейшли до підприємства "Вінницярибгосп", а відтак і не перейшли до СВАТ "Барське рибоводне підприємство "Голуба нива", яке надалі було реорганізоване у СТОВ "Прогрес", отже Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" використовує земельну ділянку :02:002:0234 площею 76,00 га без належних на те правових підстав.

Як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.06.2025 року № 431039010 до Реєстру прав власності на нерухоме майно 07.10.2021 внесено відомості щодо реєстрації права власності на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234, площею 76 га, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060 за Барською міською радою з часткою власності 1 (т. 2 а.с. 101).

Водночас згідно вказаної інформаційної довідки до державного реєстру речових прав внесено інформацію про державну реєстрацію іншого речового права (номер запису 44352941) про реєстрацію 07.10.2021 за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес" права постійного користування земельною ділянкою з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76,00 га; власник Барська міська рада; опис об`єкта іншого речового права - в користування передається земельна ділянка площею 76,0000га. для рибогосподарських потреб; документи подані для реєстрації - державний акт на право постійного користування землею, серія та номер: І-ВН 001595, виданий 21.02.1996, видавник: Ялтушківська сільська Рада народних депутатів; наказ, серія та номер: 52, виданий 07.06.2001, видавник: Голова правління М.І. Мельник.

Згідно витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку з кадастровим номером :02:002:0234 адресою вказаної земельної ділянки є Вінницька область, Жмеринський район, Барська міська рада; категорія земель землі водного фонду; вид використання для рибогосподарських потреб; цільове призначення 10.07 для рибогосподарських потреб; площа 76,0000 га; форма власності державна власність (т. 2 а.с. 97-99).

Також у витягу міститься інформація щодо відомостей про державну реєстрацію земельної ділянки: інформація про документацію із землеустрою, на підставі якої здійснена державна реєстрація земельної ділянки - Технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), 11.05.2021; ДП "Вінницький науково - дослідний та проектний інститут землеустрою", ОСОБА_1 ; дата державної реєстрації земельної ділянки - 08.06.2021.

За змістом витягу, до відомостей про право власності/право постійного користування та до відомостей про земельну ділянку внесено таку інформацію: вид права право власності; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки Барська міська рада; відомості про державну реєстрацію речового права на нерухоме майно: вид права - право постійного користування земельною ділянкою; інформація про власників (користувачів) земельної ділянки - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес".

За змістом інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 12.06.2025 до Державного земельного кадастру внесено такі відомості: відомості про земельну ділянку: кадастровий номер земельної ділянки - :02:002:0234; цільове призначення 10.07 для рибогосподарських потреб; категорія земель землі водного фонду; вид використання для рибогосподарських потреб; форма власності комунальна; площа земельної ділянки 76,0000 га; місце розташування - Вінницька область, Жмеринський район, Барська міська рада; відомості про суб`єктів права власності на земельну ділянку: Барська міська рада, дата державної реєстрації права (в державному реєстрі прав) 07.10.2021; номер запису про право (в державному реєстрі прав) 44352905; відомості про суб`єкта речового права на земельну ділянку: вид речового права - право постійного користування земельною ділянкою; найменування юридичної особи - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес"; номер запису про право (в державному реєстрі прав) 44352941 (т. 2 а.с. 99 (зворот) - 100).

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі з огляду на таке.

Предметом позову у цій справі є матеріально-правові вимоги прокурора в інтересах держави в особі позивача Барської міської ради до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" про усунення перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), припинивши право постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234 та про усунення перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" повернути Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради водний об`єкт та земельну ділянку водного фонду під ним з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, розташовану на території Барської міської ради.

Щодо підстав представництва прокурором інтересів держави у цій справі судом встановлено таке.

Пунктом 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України передбачено, що прокуратура здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом.

Згідно з абзацами 1, 2 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом 4 цієї частини.

Здійснивши аналіз абзацу 1 частини 3 статті 23 названого Закону, Велика Палата Верховного Суду у пункті 37 постанови від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц дійшла висновку, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати такий захист у спірних правовідносинах; 2) якщо немає органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження здійснювати захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах.

У пункті 76 постанови від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 Велика Палата Верховного Суду підтримала вищевказаний висновок та зазначила, що відповідно до частини 3 статті 23 Закону прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу. При цьому поняття "компетентний орган" у цій постанові вживається в значенні органу державної влади, органу місцевого самоврядування чи іншого суб`єкта владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження.

Прокурор здійснює представництво держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва.

Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу.

Процедура, передбачена абзацами 3 та 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру", застосовується тільки до встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді у випадку, якщо захист законних інтересів держави не здійснює або неналежним чином здійснює суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені повноваження з такого захисту. Тобто залишення позову прокурора без розгляду після відкриття провадження у справі стосується виключно випадків, коли прокурор правильно визначив орган, уповноважений на захист інтересів держави у спірних правовідносинах в обраний прокурором спосіб, проте не підтвердив наявності підстав для представництва інтересів держави в особі цього органу в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру". Аналогічний висновок Верховного Суду міститься у постанові від 05.10.2021 у справі № 925/1214/19.

Оскільки повноваження органів влади, зокрема і щодо здійснення захисту законних інтересів держави, є законодавчо визначеними, суд згідно з принципом jura novit curia ("суд знає закони") під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін щодо наявності чи відсутності повноважень органів влади здійснювати у спосіб, який обрав прокурор, захист законних інтересів держави у спірних правовідносинах (пункт 50 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц).

Прокурор звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі позивача Барської міської ради.

Обґрунтовуючи підстави для звернення до суду з цим позовом в інтересах держави в особі Барської міської ради прокурор зазначав, що звернення прокурора до суду спрямоване на задоволення державної, а також суспільної потреби у відновленні законності та вирішення питання щодо повернення територіальній громаді земельної ділянки водного фонду з розташованим на ній водним об`єктом, які відповідач використовує з порушенням закону.

Постановою Верховної Ради України від 17.07.2020 № 807-ІХ, яка набрала чинності 19.07.2020, у зв`язку з реорганізацією та утворенням нових територіальних одиниць, на території Вінницької області, з поміж інших, ліквідовано Барський район, однак утворено Жмеринський район (з адміністративним центром у місті Жмеринка) до складу територій якого також увійшла Барська міська територіальна громада.

Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" від 28.04.2021 Розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 24, відповідно до якого землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад.

Земельні ділянки, що вважаються комунальною власністю територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до цього пункту і право державної власності на які зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, переходять у комунальну власність з моменту державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки.

Прокурор зазначив, що органом, уповноваженим розпоряджатися спірною земельною ділянкою водного фонду є Барська міська територіальна громада в особі Барської міської ради.

Отже, прокурором вірно зазначено, що уповноваженим органом на захист інтересів держави у цьому спорі є Барська міська рада.

Положеннями частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звертався до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру" і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Вирішуючи питання, чи було дотримано прокурором порядку, встановленого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", а саме чи було надано позивачу розумного строку для самостійного звернення за захистом порушеного права, суд також звертається до правової позиції, яка викладена у постанові Верховного Суду від 07.07.2021 у справі 914/1577/19 під час вирішення аналогічного питання. У наведеній постанові зазначено, що: "суд, встановлюючи підстави представництва прокурора, повинен здійснити оцінку не тільки щодо виконання ним обов`язку попереднього (до звернення до суду) повідомлення відповідного суб`єкта владних повноважень, яке є останнім перед безпосереднім поданням позову до суду, а й наявні у справі інші докази, щодо обставин, які йому передували, зокрема, попереднього листування між прокурором та зазначеним органом, яке за своїм змістом може мати різний характер.

Зокрема, такі документи (незалежно від їх назви) можуть бути спрямовані на:

- отримання інформації з метою встановлення наявності або відсутності порушення інтересів держави у випадку виявлення прокурором ознак такого порушення на підставі абзацу 4 частини 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру";

- інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення інтересів держави та отримання інформації щодо обізнаності такого органу про вказане порушення та вжиття або невжиття відповідних заходів;

- отримання від відповідного органу інформації (матеріалів та копій) необхідних для здійснення представництва в суді.

При цьому, якщо в процесі такої оцінки буде встановлено, що листування було спрямовано на отримання документів та/або інформації щодо можливого порушення і пов`язано саме зі з`ясуванням факту наявності або відсутності порушення, то обов`язковим є подальше інформування відповідного органу про виявлені прокурором порушення та надання відповідному органу можливості відреагувати протягом розумного строку на повідомлення при поданні відповідного позову прокурором, що відповідає змісту приписів статті 23 Закону України "Про прокуратуру", усталеній практиці Європейського суду з прав людини та Верховного Суду.

Водночас, якщо попереднє листування свідчить про те, що воно мало характер інформування відповідного органу про вже раніше виявлені прокурором порушення, а відповідний орган протягом розумного строку на таку інформацію не відреагував або відреагував повідомленням про те, що він обізнаний (у тому числі до моменту отримання інформації від прокурора) про таке порушення, але не здійснював та/або не здійснює та/або не буде здійснювати захист порушених інтересів, то у такому випадку наявні підстави для представництва, передбачені абзацом 1 частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру".

У цьому разі дотримання розумного строку після повідомлення про звернення до суду не є обов`язковим, оскільки дозволяє зробити висновок про свідоме нездійснення або здійснення неналежним чином захисту інтересів держави таким органом".

Подібні висновки викладено також у постановах Верховного Суду від 14.06.2022 у справі № 927/172/21, від 28.06.2022 у справі № 916/1283/20, від 13.09.2022 у справі № 910/14844/21.

Судом взято до уваги, що зверненню прокурора до суду з позовом у цій справі передувало листування з Барською міською радою щодо захисту порушених інтересів територіальної громади.

Як убачається із матеріалів справи з метою встановлення наявності підстав для представництва інтересів держави в суді Жмеринська окружна прокуратура листом № 52/1-524вих-25 від 02.04.2025 повідомила Барську міську раду, що СТОВ "Прогрес" за відсутності правових підстав використовує земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га та просила повідомити чи вживалися/будуть вживатися Барською міською радою заходи щодо усунення перешкод у користуванні спірною земельною ділянкою.

Листом від 07.04.2025 № 04-04/830 Барська міська рада повідомила, що у зв`язку із обмеженим фінансуванням не буде вживати заходи щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га у 2025 році.

Таким чином, зі змісту листа Барської міської ради № 04-04/830 від 07.04.2025 вбачається відсутність наміру здійснювати захист порушених прав територіальної громади.

Судом враховано, що Барська міська рада як власник спірної земельної ділянки має право звертатися до суду з метою усунення порушень законодавства та здійснювати інші функції і повноваження у спосіб, передбачений Конституцією та законами України.

Проте, Барською міською радою не було самостійно вжито заходів щодо захисту інтересів територіальної громади. Такі дії обгрунтовано оцінені прокурором як бездіяльність компетентного органу.

Листом від 15.04.2025 року № 52/1-589 вих-25 у порядку статті 23 Закону України "Про прокуратуру" Жмеринська окружна прокуратура повідомила Барську міську раду, що Жмеринською окружною прокуратурою встановлено обставини, які свідчать про порушення інтересів держави та відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прийнято рішення про представництво інтересів держави в особі Барської міської ради та про намір звернутися з позовом про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом повернення.

Також повідомлено, що наявність підстав для представництва прокурором інтересів держави може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень.

Верховний Суд у постанові від 08 лютого 2019 року у справі № 915/20/18 зазначив, що інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також й у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не має загальнодержавного характеру, але спрямоване на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання.

Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 лютого 2019 року у справі № 914/225/18.

У постанові від 15.10.2019 у справі №903/129/18 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що сам факт не звернення до суду ради з позовом, який би відповідав вимогам процесуального законодавства та відповідно мав змогу захистити інтереси територіальної громади, свідчить про те, що вказаний орган місцевого самоврядування неналежно виконує свої повноваження, у зв`язку із чим у прокурора виникають обгрунтовані підстави для захисту інтересів держави.

Матеріали справи не містять доказів самостійного звернення позивача з аналогічним позовом до суду.

Зважаючи на докази подані прокурором щодо підстав звернення з позовом в інтересах держави в особі визначеного прокурором позивача, суд дійшов висновку про обґрунтованість підстав представництва прокурором інтересів держави в особі Барської міської ради у цій справі.

Щодо правового регулювання спірних правовідносин та розгляду спору по суті судом враховано таке.

Відповідно до статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд вирішує, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин.

Відповідно до частини 4 статті 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Спір у справі виник щодо правомірності набуття на праві постійного користування Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес" земельної ділянки водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га та наявності підстав для її повернення власнику - позивачу у справі.

Згідно зі статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Частиною 1 статті 1 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) (тут і надалі у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що земельні відносини в Україні регулюються цим Кодексом та іншими актами законодавства України і Республіки Крим, що видаються відповідно до нього.

Статтею 3 ЗК України визначено, що власність на землю в Україні має такі форми: державну, колективну, приватну. Усі форми власності є рівноправними. Розпоряджаються землею Ради народних депутатів, які в межах своєї компетенції передають землі у власність або надають у користування та вилучають їх. Повноваження щодо передачі, надання та вилучення земельних ділянок місцеві Ради народних депутатів можуть передавати відповідно органам державної виконавчої влади або виконавчим органам місцевого самоврядування.

Відповідно до статті 19 ЗК України сільські, селищні Ради народних депутатів надають земельні ділянки у користування для всіх потреб із земель сіл, селищ, а також за їх межами для будівництва шкіл, лікарень, підприємств торгівлі та інших об`єктів, пов`язаних з обслуговуванням населення (сфера послуг), сільськогосподарського використання, ведення селянського (фермерського) господарства, особистого підсобного господарства, індивідуального житлового, дачного і гаражного будівництва, індивідуального і колективного садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, традиційних народних промислів.

Міська Рада народних депутатів надає земельні ділянки (крім ріллі і земельних ділянок, зайнятих багаторічними насадженнями) для будь-яких потреб у межах міста.

Районні, міські, в адміністративному підпорядкуванні яких є район, Ради народних депутатів надають земельні ділянки за межами населених пунктів: із земель запасу для сільськогосподарського використання; із земель лісового і водного фонду у випадках, передбачених статтями 77 і 79 цього Кодексу; для ведення селянського (фермерського) господарства, у разі відмови в наданні земельної ділянки сільською, селищною Радою народних депутатів.

Обласні Ради народних депутатів надають земельні ділянки в усіх інших випадках, крім передбачених частинами першою, другою, третьою і п`ятою цієї статті.

Надання земельних ділянок здійснюється за проектами відведення цих ділянок.

Підприємство, установа, організація та громадяни, заінтересовані в одержанні земельних ділянок, звертаються з відповідним клопотанням (громадянин з заявою) до місцевої Ради народних депутатів, яка має право надавати земельні ділянки.

Відповідна місцева Рада народних депутатів розглядає клопотання (заяву) у строк не більше місяця, дає дозвіл на складання проекту відведення земельної ділянки і одночасно повідомляє про це Раду народних депутатів, на території якої розташована намічувана для відведення земельна ділянка.

Проект відведення земельної ділянки погоджується з власником землі або землекористувачем та подається до сільської, селищної, міської Ради народних депутатів, яка розглядає його у місячний строк і в межах своєї компетенції приймає рішення про надання земель.

Якщо надання земельної ділянки провадиться районною, обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, сільська, селищна, міська Рада народних депутатів свій висновок подає до районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів.

Районна (міська) Рада народних депутатів приймає у місячний строк рішення про надання земельної ділянки, а по проекту, за яким надання ділянки провадиться обласною Радою народних депутатів або Верховною Радою України, подає свій висновок до обласної Ради народних депутатів.

Обласна, Київська, Севастопольська міська Рада народних депутатів вирішує у місячний строк питання про надання земельної ділянки, а по проекту, за яким надання земель провадиться Верховною Радою України, подає проектні матеріали і свій висновок до Кабінету Міністрів України, який розглядає ці матеріали і вносить у місячний строк свої пропозиції до Верховної Ради України.

Частиною 1 статті 78 ЗК України встановлено, що до земель водного фонду належать землі, зайняті ріками, озерами, водоймами, болотами, гідротехнічними та іншими водогосподарськими спорудами, а також землі, виділені по берегах водойм під смуги відведення.

Згідно з приписами статті 79 ЗК України на землях водного фонду забороняється будь-яка діяльність, що суперечить їх цільовому призначенню.

Землі водного фонду, що є в користуванні водогосподарських підприємств і організацій, можуть надаватися за рішенням районної, міської, в адміністративному підпорядкуванні якої є район, Ради народних депутатів у тимчасове користування для сінокосіння і риборозведення.

Порядок використання земель водного фонду визначається законодавством України.

Таким чином, вказаними положеннями Земельного кодексу України визначались правові підстави та умови набуття підприємствами, установами, організаціями права користування на земельні ділянки та такими підставами слугували відповідні рішення ради народних депутатів, прийняті в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Прийняттю такого рішення передувала визначена законом процедура внесення на розгляд компетентного органу відповідної заяви, замовлення та виготовлення проекту відведення земельної ділянки, його погодження компетентними органами.

Судом установлено, що згідно з державним актом на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 року спірну земельну ділянку надано Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" у постійне користування відповідно до рішення 4 сесії 22 скликання Ялтушківської сільської Ради народних депутатів від 26 травня 1995 року.

Відповідно до усталеної практики Великої Палати Верховного Суду рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування за умови його невідповідності закону не тягне тих юридичних наслідків, на які воно спрямоване (постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі № 911/3681/17 (пункт 39), від 15.10.2019 у справі № 911/3749/17 (пункт 6.27), від 22.01.2020 у справі № 910/1809/18 (пункт 35), від 01.02.2020 у справі № 922/614/19 (пункт 52), від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Тому під час розгляду справи, в якій на вирішення спору може вплинути оцінка рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування як законного або протиправного (наприклад, у спорі за віндикаційним позовом), не допускається відмова у позові з тих мотивів, що рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування не визнане судом недійсним, або що таке рішення не оскаржене, відповідна позовна вимога не пред`явлена. Під час розгляду такого спору слід виходити з принципу jura novit curia - "суд знає закони" (див. постанови Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі № 587/430/16-ц (пункт 50), від 04.12.2019 у справі № 917/1739/17 (пункт 84), від 11.09.2019 у справі № 487/10132/14-ц (пункт 101)).

Отже, незалежно від того, оскаржене відповідне рішення чи ні, суд має самостійно дати правову оцінку рішенню органу державної влади чи місцевого самоврядування та викласти її у мотивувальній частині судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц (пункт 109)).

Згідно наданої Головним Управлінням Держгеокадастру у Вінницькій області інформації (лист № 0-2-0.6-1105/2-25 від 25.02.2025) станом на момент прийняття Ялтушківською сільською Радою народних депутатів рішення щодо надання права постійного користування спірною земельної ділянкою з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76,00 га, вказана земельна ділянка була розташована за межами населеного пункту Ялтушківської сільської ради (т. 1 а.с. 122).

Відповідно до висновку головного спеціаліста-землевпорядника відділу земельних ресурсів Барської міської ради від 03.03.2025 земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76,00 га, яка згідно державного акта серії І-ВН № 001595, передана у постійне користування Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" у 1995 - 1996 роках знаходилась та станом на теперішній час знаходиться за межами населених пунктів (т. 1 а.с. 115-118).

Таким чином, в силу приписів статті 19 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у сільської Ради народних депутатів були відсутні повноваження на надання земель водного фонду за межами населених пунктів.

Водночас, повноваження щодо розпорядження землями водного фонду за межами населених пунктів належали до компетенції, у випадках передбачених статтею 79 ЗК України - районних рад народних депутатів (щодо водогосподарських підприємств і організацій), у всіх інших випадках до компетенції - обласної Ради народних депутатів.

Підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчує відповідне право та не має самостійного юридичного значення (пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі №469/1044/17).

Отже, при вирішенні питання щодо правомірності набуття права постійного користування вирішальним є встановлення наявності рішення уповноваженого органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, яким таке право було надано особі та надалі посвідчено державним актом.

Разом з тим, приписи частини 1 статті 19 ЗК України не наділяли сільські, селищні Ради народних депутатів правом вирішення питань щодо передачі земельних ділянок водного фонду за межами населених пунктів у постійне користування.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що рішення 4 сесії 22 скликання Ялтушківської сільської Ради народних депутатів від 26 травня 1995 року про видачу державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 року прийнято з порушенням чинного на час його ухвалення законодавства та є незаконним.

Суд також звертає увагу, що відповідно до вимог статті 19 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) отримати земельні ділянки в постійне користування мали право громадяни, підприємства, установи, організації, а також інші землекористувачі, вказані в статті 7 цього кодексу, тобто надання земельних ділянок в постійне користування структурним підрозділам підприємств чинним на той час земельним законодавством не було передбачено, що свідчить про відсутність підстав для набуття Барським рибцехом Об`єднання "Вінницярибгосп" як структурним підрозділом права постійного користування спірною земельною ділянкою.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність правових підстав для видачі Ялтушківською сільською радою Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" державного акту на право постійного користування землею серії 1-ВН № 001595 від 21.02.1996 року та відповідно про відсутність правових підстав для набуття Барським рибцехом виробничого об`єднання "Вінницярибгосп" права постійного користування земельною ділянкою площею 76 га на підставі державного акту серії 1-ВН № 001595 від 21.02.1996.

У постанові від 07.04.2021 у справі № 127/27178/19 Верховний Суд виснував, що підставою набуття земельної ділянки у власність із земель державної чи комунальної власності є відповідне рішення органу державної влади чи органу місцевого самоврядування, а не державний акт на право власності на земельну ділянку. Такий акт лише посвідчував відповідне право та не мав самостійного юридичного значення. Враховуючи зазначене для вирішення питання про належність права власності на земельну ділянку та для повернення цієї ділянки власнику визнання недійсним державного акта не є необхідним (постанова від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 99). Така вимога не є ефективним способом захисту для усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою водного фонду.

Подібних висновків також дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 15.09.2020 у справі № 469/1044/17.

Відповідно до вимог статті 27 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право користування земельною ділянкою припиняється у разі припинення діяльності підприємства.

Судом установлено, що Барський рибцех входив до складу Вінницького об`єднання рибного господарства "Вінницярибгосп".

Відповідно до наказу Міністерства рибного господарства № 120 від 31.07.1995 ліквідовано як юридичну особу Вінницьке об`єднання рибного господарства "Вінницярибгосп", а також інші підприємства, які входили до Об`єднання та мали статус юридичної особи, а саме: Вінницьку, Уланівську, Тиврівську рибоводно-меліоративні станції та пересувну механізовану колону № 4.

Цим же наказом на базі майна ліквідованих юридичних осіб вирішено створити Вінницьке обласне державне виробниче підприємство "Вінницярибгосп" з правом юридичної особи з 10.08.1995.

25.06.1996 керівництвом Об`єднання "Вінницярибгосп" видано наказ №82 (на виконання наказу Міністерства рибного господарства № 120), у якому зазначено про необхідність звільнення його працівників, знищення печаток, закриття рахунків ліквідованих підприємств, письмового повідомлення державних органів про ліквідацію Об`єднання "Вінницярибгосп" та створення нового Підприємства "Вінницярибгосп".

Вказаним наказом №82 від 25.06.1996 затверджено структуру новоствореного Підприємства "Вінницярибгосп", у складі якого на правах структурних підрозділів без права юридичної особи створено 11 виробничих рибоводних цехів, у тому числі Барський виробничий рибоводний цех.

Згідно із довідкою Вінницького обласного управління статистики від 01.08.1996 Вінницьке обласне державне виробниче сільськогосподарсько-рибоводне підприємство "Вінницярибгосп" зареєстровано районною державною адміністрацією 29.07.1996 як юридичну особу та 01.08.1996 включено до ЄДРПОУ.

Зі статуту Підприємства "Вінницярибгосп", затвердженого Міністерством рибного господарства України 29.12.1995 слідує, що Підприємство є новоствореною юридичною особою та не є правонаступником Об`єднання "Вінницярибгосп".

Так, відповідно до пункту 3.1 статті 3 статуту підприємство є юридичною особою. Прав і обов`язків юридичної особи підприємство набуває з дня його державної реєстрації.

Згідно із пунктом 4.3. статті 4 статуту джерелами формування майна Підприємства є майно, передане йому органами державного управління, доходи одержані від реалізації продукції, а також від інших видів фінансово-господарської діяльності, доходи від цінних паперів, кредити банків та інших кредиторів, капітальні вкладення і дотації з бюджетів, безоплатні або благодійні внески, пожертвування організацій, підприємств і громадян, придбання майна іншого підприємства, організації, іншого майна, набутого на підставах не заборонених законодавством.

Разом з тим, 21.02.1996 державний акт на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 на території Ялтушківської сільської ради щодо земельної ділянки загальною площею 76 га видано саме Барському рибцеху виробничого об`єднання "Вінницярибгосп", яке було ліквідовано.

Суд зауважує, що матеріалами справи підтверджуються обставини правонаступництва Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" від Вінницького обласного державного виробничого підприємства "Вінницярибгосп" як новоствореного підприємства.

Разом з тим, судом взято до уваги суперечливий характер змісту наказу Міністерства рибного господарства № 120 від 31.07.1995, оскільки перша частина наказу передбачає створення з 10 серпня 1995 року на базі господарств об`єднання "Вінницярибгосп": рибокомбінату, Вінницької, Уланівської, Тиврівської рибоводно-меліоративних станцій та ПВК № 4 (пересувної механізованої колони № 4) - Вінницького обласного державного виробничого сільськогосподарсько - рибоводного підприємства.

Натомість, згідно з пунктом 3 вказаного наказу міністерством прийнято рішення про ліквідацію як юридичних осіб: Вінницького об`єднання рибного господарства "Вінницярибгосп", Вінницької, Уланівської, Тиврівської рибоводно-меліоративних станцій, пересувної механізованої колони № 4.

Зміст наказу Об`єднання "Вінницярибгосп" №82 від 25.06.1996 (виданого на виконання наказу Міністерства рибного господарства № 120), підтверджує саме факт ліквідації Об`єднання "Вінницярибгосп" та створення нового Підприємства "Вінницярибгосп".

У цьому наказі зазначено, про необхідність звільнення його працівників, знищення печаток, закриття рахунків ліквідованих підприємств, письмового повідомлення державних органів про ліквідацію, а також затверджено структуру новоствореного Підприємства "Вінницярибгосп", у складі якого на правах структурних підрозділів без права юридичної особи створено 11 виробничих рибоводних цехів, у тому числі Барський виробничий рибоводний цех.

При цьому зміст наказу Міністерства рибного господарства № 120 від 31.07.1995 в сукупності із наказом керівництва Об`єднання "Вінницярибгосп" №82 від 25.06.1996 підтверджують саме факт ліквідації Об`єднання "Вінницярибгосп" та створення нового Підприємства "Вінницярибгосп".

Доказів щодо передання майнових прав на земельні ділянки у відповідності до вимог Положення про порядок поділу підприємств і об`єднань та відокремлення від них структурних підрозділів і одиниць № 43/79/5 від 20.04.1994 (роздільний акт (баланс) у відповідності до пункту 5.4. вказаного Положення) при відокремленні Барського рибоводного цеху - структурного підрозділу Підприємства "Вінницярибгосп" матеріали справи не містять, відповідачем вказаних документів не надано.

Приймаючи до уваги, що Об`єднання "Вінницярибгосп" було припинено шляхом ліквідації, в силу вимог статті 27 ЗК України (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право користування Об`єднання "Вінницярибгосп" спірною земельною ділянкою також було припинено.

Доказів набуття права користування на спірну земельну ділянку новоствореним підприємством - Вінницьким обласним державним виробничим підприємством "Вінницярибгосп" та надалі СТОВ "Прогрес" матеріали справи не містять.

Таким чином, право постійного користування на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га у порядку правонаступництва на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 року Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Прогрес" не набуло.

Встановлені судом обставини свідчать про відсутність правових та фактичних підстав для здійснення державної реєстрації речового права - права постійного користування на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га на підставі державного акту на право постійного користування землею серії І-ВН № 001595 від 21.02.1996 року за Сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю "Прогрес".

Верховний Суд неодноразово наголошував, що алгоритм та порядок встановлення фактичних обставин кожної конкретної справи не є типовим і залежить насамперед від позиції сторін спору, а також доводів і заперечень, якими вони обґрунтовують свою позицію. Предмет доказування формується, виходячи з підстав вимог і заперечень сторін та норм матеріального права (постанова об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 910/4994/18, постанови Верховного Суду від 10.07.2024 у справі № 914/1574/23, від 02.07.2024 у справі № 910/12295/23, від 14.05.2024 у справі № 910/4437/23).

Частиною 1 статті 75 ГПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Відповідачем обставини позову та позовні вимоги визнано, що враховується судом під час оцінки доказів.

Суд зауважує, що згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з частиною 1 статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (стаття 321 ЦК України).

Відповідно до статті 78 ЗК України (у чинній редакції) право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них.

За змістом статті 152 ЗК України (у чинній редакції) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь - яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням прав володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду.

У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, тобто позов власника, який є фактичним володільцем майна, до будь-якої особи про усунення перешкод, які ця особа створює у користуванні чи розпорядженні відповідним майном.

Предмет негаторного позову становить вимога власника, який володіє майном, до третіх осіб про усунення порушень його права власності, що перешкоджають йому належним чином користуватися, розпоряджатися цим майном тим чи іншим способом.

Підставою негаторного позову є посилання позивача на належне йому право користування і розпорядження майном та факти, які підтверджують дії відповідача щодо створення позивачу перешкод у здійсненні цих правомочностей.

Позивач за негаторним позовом має право вимагати усунути перешкоди чи зобов`язати відповідача утриматися від вчинення дій, що можуть призвести до виникнення таких перешкод. Негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки.

При цьому, поняття перешкод у реалізації прав користування і розпорядження є загальним поняттям і може охоплювати не тільки фактичну відсутність доступу до земельної ділянки та можливості використати її за цільовим призначенням, а й будь-які інші неправомірні дії порушника прав, а також рішення органів державної влади чи місцевого самоврядування, договори, інші правочини, у зв`язку з якими розпорядження і користування майном ускладнене або повністю унеможливлене.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що власник земельної ділянки може вимагати усунення порушення його права власності на цю ділянку, зокрема, оспорюючи відповідні рішення органів державної влади чи органів місцевого самоврядування, договори або інші правочини, та вимагаючи повернути таку ділянку (постанови ВП ВС від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц (п.143), від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц (п.99), від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц (п.46)).

У постанові Верховного Суду від 20.10.2020 у справі № 910/13356/17 викладено висновок про те, що способом захисту у негаторних правовідносинах є вимога, яка забезпечить законному володільцю реальну можливість користуватися і розпоряджатися майном тим чи іншим способом (зобов`язання повернути або звільнити майно, виселення, знесення, накладення заборони на вчинення щодо майна неправомірних дій).

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.27 постанови від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц виснувала, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Такий негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Отже, фактичне використання (зайняття) відповідачем водного об`єкта та земельної ділянки водного фонду всупереч вимог законодавства, розглядається як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави.

У постанові від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц Велика Палата Верховного Суду визначила, що зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням ЗК України та ВК України необхідно розглядати як непов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. У такому разі позовну вимогу про зобов`язання повернути земельну ділянку слід розглядати як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №372/1684/14-ц зазначила, що заволодіння громадянами та юридичними особами землями водного фонду всупереч вимогам ЗК України (перехід до них права володіння цими землями) є неможливим. Розташування земель водного фонду вказує на неможливість виникнення приватного власника, а отже, і нового володільця, крім випадків, передбачених у статті 59 цього кодексу (висновки Великої Палати Верховного Суду, сформульовані у постанові від 22.05.2018 у справі №469/1203/15-ц, у пункті 70 постанови від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, у пункті 80 постанови від 12.06. 2019 року у справі №487/10128/14-ц та у пункті 96 постанови від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц).

Отже, зайняття земельної ділянки водного фонду з порушенням Земельного кодексу України та Водного кодексу України розглядається як не пов`язане з позбавленням володіння порушення права власності держави чи відповідної територіальної громади. Позовна вимога - зобов`язати повернути земельну ділянку, розглядається як негаторний позов, який можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду (пункт 71 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2018 у справі №504/2864/13-ц, пункт 96 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №653/1096/16-ц, пункт 81 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12.06.2019 у справі №487/10128/14-ц, пункт 97 постанови від 11.09.2019 у справі №487/10132/14-ц).

Приймаючи до уваги, що користування відповідачем спірною земельною ділянкою не грунтується на законі, користування земельною ділянкою поза межами правових підстав продовжується та є триваючим порушенням, позов прокурора в інтересах держави в особі Барської міської ради про усунення такого порушення шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку власнику є негаторним, тому такі вимоги можуть бути заявлені в будь-який час протягом якого триває порушення прав законного володільця відповідної земельної ділянки водного фонду та до таких вимог строк позовної давності не застосовуються.

Державна реєстрація у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно права постійного користування на об`єкт з обмеженою оборотоздатністю (земельну ділянку водного фонду) за особою, яка не має на нього жодних прав, є перешкодою в реалізації територіальною громадою речових прав на зазначений об`єкт.

Положеннями абзацу 2 частини 3 статті 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" визначено, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи визнання його прийнятим з порушенням цього Закону та анулювання у випадку, передбаченому пунктом 1 частини сьомої статті 37 цього Закону, на підставі рішення Міністерства юстиції України, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються. У разі якщо в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, наявні відомості про речові права, обтяження речових прав, припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації, або якщо відповідним судовим рішенням також визнаються речові права, обтяження речових прав, одночасно з державною реєстрацією припинення речових прав чи обтяжень речових прав проводиться державна реєстрація набуття відповідних прав чи обтяжень. При цьому дата і час державної реєстрації набуття речових прав, обтяжень речових прав, що були припинені у зв`язку з проведенням відповідної державної реєстрації та наявні в Державному реєстрі прав, у тому числі в його невід`ємній архівній складовій частині, залишаються незмінними.

Зазначені положення кореспондуються з приписами пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", що державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

З огляду на встановлені судом обставини справи, суд погоджується з доводами прокурора, що ефективним способом захисту інтересів держави у спірних правовідносинах є пред`явлення негаторного позову до відповідача, як фактичного користувача водного об`єкта та спірної земельної ділянки під ним про усунення перешкод територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою водного фонду під ним площею 76 га шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою за відповідачем та зобов`язання відповідача повернути земельну ділянку Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради.

Відповідно до частин третьої-четвертої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частиною 1 статті 74 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до вимог статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (стаття 77 ГПК України).

Згідно статті 78 ГПК України достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частини 1-2 статті 86 ГПК України).

З огляду на викладене, враховуючи фактичні обставини справи, правову кваліфікацію спірних правовідносин та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що позовні вимоги прокурора про усунення перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), припинивши право постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234 та шляхом зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" повернути Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради водний об`єкт та земельну ділянку водного фонду під ним з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, розташовану на території Барської міської ради є обгрутованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат судом враховано таке.

Відповідно до пункту 12 частини 3 статті 2 ГПК України одним із основних принципів господарського судочинства, зокрема є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Згідно вимог статті 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

При зверненні до суду Вінницькою обласною прокуратурою згідно платіжної інструкції № 694 від 08.04.2025 сплачено судовий збір у розмірі 6 056,00 гривень.

Відповідно до вимог пункту 2 частини 1 статті 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Частиною 9 статті 129 ГПК України визначено, що у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Згідно вимог частини 1 статті 130 ГПК України, частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір" у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку, що судовий збір у сумі 3028,00 гривень (50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову) підлягає поверненню платнику з Державного бюджету України відповідно до частини 1 статті 130 ГПК України та частини 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір".

У свою чергу, судові витрати по сплаті судового збору у сумі 3 028,00 гривень (50 відсотків судового збору, сплаченого прокурором при поданні позову) відповідно до статей 129 - 130 ГПК України покладаються на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 86, 123, 129, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

1. Позов задовольнити.

2. Усунути перешкоди власнику Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, майдан Святого Миколая, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 04051017) у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом скасування державної реєстрації права постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, вулиця Претвича Б., будинок 39, ідентифікаційний код юридичної особи 30072357) на земельну ділянку водного фонду з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 060), припинивши право постійного користування Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" на земельну ділянку із кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га.

3. Усунути перешкоди власнику - Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, майдан Святого Миколая, будинок 18, ідентифікаційний код юридичної особи 04051017) у користуванні та розпорядженні водним об`єктом та земельною ділянкою під ним шляхом зобов`язання Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, вулиця Претвича Б., будинок 39, ідентифікаційний код юридичної особи 30072357) повернути Барській міській територіальній громаді в особі Барської міської ради водний об`єкт та земельну ділянку водного фонду під ним з кадастровим номером :02:002:0234 площею 76 га, розташовану на території Барської міської ради.

4. Стягнути з Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Прогрес" (23000, Вінницька область, Жмеринський район, місто Бар, вулиця Претвича Б., будинок 39, ідентифікаційний код юридичної особи 30072357) на користь Вінницької обласної прокуратури (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Монастирська, будинок 33, , Державна казначейська служба України, м. Київ, р/р UA0003988, МФО 820172, отримувач Вінницька обласна прокуратура) 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень) судових витрат зі сплати судового збору.

5. Видати накази після набрання рішенням законної сили.

6. Повернути Вінницькій обласній прокуратурі (21050, Вінницька обл., місто Вінниця, вулиця Монастирська, будинок 33, ідентифікаційний код юридичної особи 02909909) з Державного бюджету України судовий збір у розмірі 3 028,00 гривень (три тисячі двадцять вісім гривень).

7. Згідно з приписами статті 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

8. Відповідно до положень частини 1 статті 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північно-західного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

9. Примірник судового рішення надіслати учасникам справи до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.

Повне рішення складено 30 червня 2025 р.

Суддя Шамшуріна М.В.

віддрук. прим.:

1 - до справи;

2 - Жмеринській окружній прокуратурі; ;

3, 4, 5 - Вінницькій обласній прокуратурі, позивачу, відповідачу до електронних кабінетів у системі ЄСІТС.