30 червня 2025 рокуСправа № 921/851/23
Господарський суд Тернопільської області
у складі судді Боровця Я.Я.
Розглянув матеріали справи
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Облпродконтракт", вул. Промислова 7, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Приватне мале підприємство "Імпульс", вул. Промислова, 7, с. Острів, Тернопільський район, Тернопільська область
Рішенням Господарського суду Тернопільської області від 18.09.2024 у справі №921/851/23 у задоволенні позовних вимог відмовлено. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 5 368, 00 грн покладено на позивача.

Втім, судом повністю не вирішено питання про розподіл судових витрат, зокрема у складі судового збору у розмірі 2684, 00 грн.

Абзац 2 частини 2 статті 233 ГПК України передбачає, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті.

Згідно з пунктом 5 частини 1 статті 237 ГПК України з поміж питань, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, зазначено розподіл між сторонами судових витрат.

Як визначено статтею 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати (п.3).

Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

З аналізу наведеної правової норми вбачається, що додаткове рішення це засіб виправлення неповноти судового рішення.

У постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 21.05.2021 у справі №905/1623/20 зазначено, що зі змісту норми статті 244 ГПК України вбачається, що додаткове судове рішення є похідним від первісного судового акта, є його невід`ємною складовою та ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

З системного аналізу наведених правових норм можна зробити висновок, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду.

Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

Правова позиція викладена у постановах Верховного суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 11.05.2023 у справі № 910/4631/22, від 09.02.2022 у справі №904/4380/21 та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.06.2021 у справі № 550/936/18.

Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є зокрема справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 123 ГПК України, визначено, що судові витрати складаються з судового збору .

Відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Факт зарахування сплаченого позивачем при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 5 368,00 грн та в сумі 2 684,00 грн до спеціального фонду державного бюджету України підтверджується Виписками про зарахування судового збору до спеціального фонду державного бюджету України, сформованою Господарським судом Тернопільської області.

Відповідно до частини 4 статті 129 Господарського процесуального кодексу України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

В силу приписів статті 129 ГПК України, судовий збір у розмірі 2 684,00 грн покладається на позивача.

Керуючись ст. ст. 129, 221, 234, 235, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Судові витрати у складі судового збору у розмірі 5 368, 00 грн покласти на позивача.

Примірник додаткового рішення направити учасникам у справі до електронного кабінету в електронній формі із застосуванням ЄСІТС в порядку, визначеному ГПК України.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано (ч.1 ст. 241 ГПК України).

Учасники справи можуть отримати інформацію у справі на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за вебадресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Повне додаткове рішення складено та підписано "30" червня 2025 року .

Суддя Я.Я. Боровець