УХВАЛА

25 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/1111/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Краснова Є. В., Рогач Л. І.,

секретар судового засідання Лихошерст І. Ю.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 (колегія суддів: Майданевич А. Г. - головуючий, Гаврилюк О. М., Сулім В. В.) та рішення Господарського суду міста Києва від 25.04.2024 (суддя Привалов А. І.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Енера Суми"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення коштів

за участю:

позивача: Сахнов Д. А. (адвокат)

відповідача: Прокопів Н. М. (адвокат), Франюк А. В. (адвокат)

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст і підстави позовних вимог

1.1 Товариство з обмеженою відповідальністю "Енера Суми" звернулося до господарського суду з позовом (з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог) до Державного підприємства "Гарантований покупець" про стягнення 659 745 209,85 грн заборгованості, 40 401 521,94 грн інфляційних втрат, 30 840 812,88 грн 3% річних.

1.2 Позовні вимоги позивач обґрунтовував неналежним виконанням відповідачем зобов`язань за договором про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг у частині повної та своєчасної оплати наданих у період з травня по серпень та жовтень 2023 року послуг.

2. Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій

2.1 Рішенням Господарського суду міста Києва від 25.04.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025, позов задоволено.

2.2 Суд мотивував своє рішення тим, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання щодо здійснення оплати наданих послуг, а відкладальна обставина, на яку останній посилається, не має місця у спірних правовідносинах, оскільки її наявність відповідач не довів. Оскільки підприємство здійснювало оплату у спірний період з порушенням визначеного сторонами графіку платежів, тому товариство правомірно застосувало до нього передбачені статтею 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) заходи відповідальності.

3. Короткий зміст касаційної скарги та позиція інших учасників справи

3.1 У касаційній скарзі Державне підприємство "Гарантований покупець" просить наведені судові рішення в частині стягнення інфляційних та 3 % річних скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким у позові відмовити.

3.2 На обґрунтування підстав подання касаційної скарги за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), скаржник посилається на те, що суди застосували абз. 6 п. 5, пп. 2 п. 8 Положення про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальнодоступних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483 (далі - Положення № 483) без урахування висновків Верховного Суду, викладених в постановах від 25.01.2024 у справі № 910/1294/23 та від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23 в частині дії відкладальної обставини у спірних правовідносинах.

3.3 Також скаржник вважає, що суди застосували частину 2 статті 625 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України і стягнули 3% річних та інфляційні втрати за помилковим розрахунком позивача попри висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 04.06.2019 у справі № 916/190/18, висновки об`єднаної палати Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, висновки Верховного Суду, викладені в постановах від 18.07.2024 у справі № 910/1083/23, від 26.11.2023 у справі № 910/15342/23, від 28.01.2025 у справі № 910/1848/23, від 30.01.2025 у справі № 910/881/24, а також висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 21.11.2024 у справі № 925/1404/23.

3.4 Крім того, скаржник посилається на пункт 4 частини 2 статті 287 ГПК України та зазначає, що суди не дослідили належним чином зібрані у справі докази (пункт 1 частини 3 статті 310 ГПК України)

4. Мотивувальна частина

4.1 15.09.2021 позивач та відповідач уклали договір про надання послуг із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів постачальником універсальних послуг № 2310/02/21, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується надавати замовнику послуги із забезпечення доступності електричної енергії для побутових споживачів, а замовник зобов`язується отримувати надані постачальником послуги та оплачувати їх вартість на умовах та в порядку, визначеними цим договором та Положенням про покладення спеціальних обов`язків на учасників ринку електричної енергії для забезпечення загальнодоступних інтересів у процесі функціонування ринку електричної енергії, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 05.06.2019 № 483.

4.2 Суди встановили, що сторони склали та підписали без заперечень і зауважень акти приймання-передачі послуг від 31.05.2023 на суму 261 753 037,94 грн (залишок заборгованості 78 883 807,56 грн), від 30.06.2023 на суму 180 242 284,13 грн (залишок заборгованості 172 451 380,39 грн), від 31.07.2023 на суму 210 951 311,56 грн (залишок заборгованості 200 490 980,20 грн), від 31.08.2023 на суму 234 455 532,58 грн (залишок 204 012 650,43 грн), від 31.10.2023 на суму 345 086 858,03 грн (залишок заборгованості 3 906 391,27 грн).

4.3 Крім того, як зазначили суди у своїх рішеннях позивач за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором нарахував інфляційні втрати у сумі 40 401 521,94 грн та 3% річних у сумі 30 840 812,88 грн (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог) за період з березня 2022 року по січень 2024 року, тобто як за спірний період, у якому виникла заборгованість у сумі 659 745 209,85 грн, так і за попередні періоди, за якими відповідач здійснював оплату послуг з порушенням строків, визначених умовами договору.

4.4 Відповідно до частини 1 статті 300 ГПК України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

4.5 Отже, розгляд касаційної скарги здійснюється в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи.

4.6 За сформованою практикою Верховного Суду у подібних правовідносинах, зокрема і в постановах від 25.01.2024 у справі № 910/1294/23 та від 26.11.2024 у справі № 910/15342/23, на котрі посилається скаржник, відкладальна обставина може бути застосована виключно у разі наявності у постачальника універсальних послуг заборгованості перед ДП "НАЕК "Енергоатом" за результатами проведення електронних аукціонів.

4.7 Скаржник вважає, що суди не врахували цього висновку, оскільки у період березня 2022 року така відкладальна обставина існувала.

4.8 Однак колегія суддів, зазначає, що суди попередніх інстанцій зазначили про відсутність у матеріалах справи доказів того, що позивач має перед ДП "НАЕК "Енергоатом" заборгованість за електричну енергією закупованої за результатами проведення електронних аукціонів. При цьому суд апеляційної інстанції відмовив у задоволенні клопотання про прийняття нового доказу на стадії апеляційного перегляду справи, а саме копію листа АТ "НАЕК "Енергоатом" в особі філії "Відокремлений підрозділ "Енергоатом-Трейдинг" від 27.01.2025 № 50-268/11-вих.

4.9 Враховуючи викладене, доводи скаржника не підтвердилися, а наведене навпаки свідчить про врахування судами попередніх інстанцій наведених висновків Верховного Суду.

4.10 У касаційній скарзі скаржник також зазначає про те, що не погоджується з судовими рішеннями попередніх інстанцій у зв`язку з некоректним нарахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Посилається на неврахування висновків Верховного Суду та те, що всупереч наведеному, як слідує з наданого позивачем розрахунку 3 % річних та інфляційних втрат, що нібито був перевірений на правильність місцевим та апеляційним судами, позивач продовжував нараховувати 3 % та інфляційну складову за авансовими платежами після припинення відповідних зобов`язань, виходячи з неіснуючої бази нарахування.

4.11 Суди у спірних правовідносинах встановили, що заборгованість та нараховані платежі було стягнуто за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання за договором за спірний період, у якому виникла заборгованість (з урахуванням заяви про зменшення розміру позовних вимог), так і за попередні періоди, за якими відповідач здійснював оплату послуг з порушенням строків, визначених умовами договору.

4.12 До цього ж суд апеляційної інстанції відхилив доводи відповідача про те, що нарахування інфляційних втрат по 2-5 прогнозованим платежам не відповідає позиції Верховного Суду, оскільки нарахування можливе лише у разі наявності прострочення більше 15 днів.

4.13 Суд апеляційної інстанції, перевіривши розрахунок позивача, в тому числі відносно періодів та бази нарахування щодо стягнення 3 % річних та інфляційних констатував, що позивач здійснив відповідні нарахування з урахуванням положень, встановлених пунктом 7 договору, в тому числі, здійснив заміну бази нарахування на фактичну вартість наданих послуг.

4.14 Колегія суддів зазначає, що наведеним у касаційній скарзі доводам відповідача вже надавалася оцінка судом апеляційної інстанції, а тому такі доводи у суді касаційної інстанції зводяться до незгоди з висновками судів попередніх судових інстанцій щодо оцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, та спрямовані на необхідність додаткової перевірки доказів у тому контексті, який, на думку скаржника, є правильним.

4.15 Таким чином, із вищенаведеного та доводів скаржника не вбачається застосування судом апеляційної інстанції статті 625 ЦК України без урахування висновків, викладених у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 у справі № 916/190/18 та об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду, викладені у постанові від 20.11.2020 у справі № 910/13071/19, а також Верховного Суду у постанові від 21.11.2024 у справі № 925/1404/23.

4.16 При цьому підставою для касаційного оскарження є неврахування висновку Верховного Суду саме щодо застосування норми права, а не будь-якого висновку, зробленого судом касаційної інстанції в обґрунтування мотивувальної частини постанови.

4.17 Скаржник посилається на те, що суд апеляційної інстанції не врахував постанову Верховного Суду:

- від 18.07.2024 у справі № 910/1083/23, якою справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи підприємства щодо бази нарахування після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний і не встановив, за який період (до якого моменту) здійснено нарахування на планові обсяги, а з`ясування цих фактичних обставин виходить за межі повноважень касаційної інстанції, передбачених статтею 300 ГПК України;

- від 26.11.2023 у справі № 910/15342/23, якою справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції у зв`язку з тим, що суди не врахували заперечень відповідача та не перевірили доводів щодо бази нарахування для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний, а оскаржувані судові рішення не містять висновків щодо належної правової оцінки доводів відповідача у контексті нарахування зазначених сум;

- від 28.01.2025 у справі № 910/1848/23 та від 30.01.2025 у справі № 910/881/24, якими справи передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції у зв`язку з тим, що суд апеляційної інстанції не перевірив доводи щодо бази нарахування для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат після заміни прогнозного обсягу послуг на фактичний; не встановив, за який період (до якого моменту) здійснено нарахування на планові обсяги.

4.18 Однак колегія суддів зазначає, що вказане навпаки свідчить про врахування судом апеляційної інстанції вказаних постанов Верховного Суду, оскільки він перевірив всі ці доводи відповідача.

4.19 За вказаних обставин, переглянувши оскаржені судові рішення в межах доводів та вимог, викладених у касаційній скарзі, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що касаційне провадження за виключним випадком, передбаченим пунктом 1 частини 2 статті 287 ГПК України, підлягає закриттю на підставі пункту 4 частини 1 статті 296 ГПК України, оскільки Верховний Суд у своїх постановах викладав висновок щодо питання застосування норм права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до таких висновків.

4.20 При цьому оскільки за положенням пункту 1 частини 3 статті 310 ГПК України підставою для скасування судового рішення є недослідження судом зібраних у справі доказів лише за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 287 цього Кодексу, а іншу підставу касаційного оскарження за виключним випадком касаційного оскарження, передбаченого пунктом 1 частини 2 статті 287 вказаного Кодексу, яка зазначена скаржником, визнано необґрунтованою, правові підстави для скасування, а відповідно і для оскарження судових рішень в частині таких підстав касаційного оскарження, як не дослідження судом зібраних у справі доказів, відсутні.

4.21 У зв`язку з тим, що Верховний Суд дійшов висновку про закриття касаційного провадження відповідно до приписів статті 296 ГПК України, судові витрати за розгляд касаційної скарги покладаються на скаржника та поверненню відповідно до пункту 5 частини 1 статті 7 Закону України "Про судовий збір" не підлягають.

Керуючись статтями 234, 235, 296 ГПК України,

УХВАЛИВ:

Касаційне провадження у справі № 910/1111/24 за касаційною скаргою Державного підприємства "Гарантований покупець" на постанову Північного апеляційного господарського суду від 05.03.2025 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Є. В. Краснов

Л. І. Рогач