ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

"01" липня 2025 р. Справа№ 910/9701/23

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Сотнікова С.В.

Доманської М.Л.

вивчивши матеріали апеляційної Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 (повний текст ухвали складено 14.02.2025) про відмову Головному управлінню ДПС у м. Києві, як відокремленому підрозділу ДПС, у визнанні кредитором

у справі №910/9701/23 (суддя Мандичев Д.В.)

за заявою Чертова Едуарда Анатолійовича ,

про неплатоспроможність боржника фізичної особи (ФОП Чертова Е.А.),

УСТАНОВИВ:

Господарський суд міста Києва своєю ухвалою від 29 січня 2025 року відмовив Головному управлінню Державної податкової служби у м. Києві, як відокремленому підрозділу Державної податкової служби, у визнанні кредитором Чертова Едуарда Анатолійовича на суму 37788,74 грн.

Не погодившись з прийнятою ухвалою суду, Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві 10.03.2025 через систему "Електронний суд" звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та визнати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, кредитором у справі №910/9701/23 з грошовими вимогами на суму 37 788,74 грн.

Також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що копія оскаржуваної ухвали отримана 28.02.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року апеляційну скаргу залишено без руху.

Державній податковій службі України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві надано строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліку апеляційної скарги, а саме, надання доказів сплати судового збору в сумі 7 267,20 грн. у встановленому порядку.

Ухвала суду про залишення апеляційної скарги без руху отримана апелянтом 18.04.2025 о 11 год. 14 хв,, що підтверджується довідкою від 21.04.2025 про доставку електронного документа до електронного кабінету, однак у встановлений судом строк апелянт не усунув недоліки апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14 травня 2025 року апеляційну скаргу повернуто заявнику.

11.06.2025 (згідно дати поштової накладної) Державна податкова служба України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві повторно звернулась з апеляційною скаргою, у якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та визнати Головне управління Державної податкової служби у м. Києві, як відокремлений підрозділ Державної податкової служби, кредитором у справі №910/9701/23 з грошовими вимогами на суму 37 788,74 грн.

Також заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що апелянт повторно подав апеляційну скаргу після усунення всіх її недоліків які були зазначені в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 14.05.2025р. про повернення апеляційної скарги.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.06.2025 постановлено витребувати у Господарського суду міста Києва матеріали справи та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

23.06.2025 від Чертова Едуарда Анатолійовича надійшли заперечення проти відкриття апеляційного провадження, в яких заявник заперечує проти поновлення строку на відкриття апеляційного провадження оскільки апелянт не надав ніяких доказів того, що через відсутність коштів та затримок Державної казначейської служби України, ГУ ДПС у м. Києві не мав змоги оплатити в належний строк судовий збір.

26.06.2025 матеріали справи надійшли до Північного апеляційного господарського суду.

Вивчивши матеріали апеляційної скарги, апеляційний господарський суд виходить з наступного.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 258 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) до апеляційної скарги додаються докази надсилання копії скарги іншій стороні у справі.

Статтею 259 ГПК України встановлено, що особа, яка подає апеляційну скаргу, надсилає іншим учасникам справи копію цієї скарги і доданих до неї документів, які у них відсутні, листом з описом вкладення.

Однак, заявником до апеляційної скарги не додано доказів направлення апеляційної скарги всім учасникам справи.

Таким чином, подана апеляційна скарга не відповідає правилам ст. 258 ГПК України, які встановлюють вимоги до форми і змісту апеляційної скарги.

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу (ч. 2 ст. 260 ГПК України), зокрема, щодо залишення позовної заяви без руху.

Крім цього, згідно з ч.1 ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду - протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст оскаржуваної ухвали складено судом 14.02.2025, отже апеляційна скарга мала бути подана у строку до 24.02.2025 (включно).

Частиною 2 ст. 256 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

У клопотанні про поновлення строку на оскарження, яке було заявлено у первісно поданій апеляційній скарзі, апелянт вказував, що отримав оскаржувану ухвалу 28.02.2025, що підтверджується копією ухвали, і апеляційна скарга була подана 10.03.2025, тобто в межах десятиденного строку після її отримання.

Згідно з частиною 3 ст. 256 ГПК України строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 119 ГПК України встановлено, що суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відтак, статтею 119 ГПК України не передбачено конкретного переліку обставин, що відносяться до поважних і можуть бути підставою для поновлення пропущеного процесуального строку.

Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його поновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку, встановити, чи є такий строк значним та чи поновлення такого строку не буде втручанням у принцип юридичної визначеності з урахуванням балансу суспільного та приватного інтересу.

При цьому поважними визнаються лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними і пов`язані з дійсними істотними труднощами для вчинення відповідних процесуальних дій. Поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яке він використовує виходячи із поважності причин пропуску строку на оскарження.

Обґрунтовуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, яке заявлено у повторно поданій апеляційній скарзі, апелянт посилається на те, що він є бюджетною установою, будь-яке фінансування, зокрема сплата судового збору, здійснюється шляхом звернення до головного розпорядника бюджетних коштів, який в свою чергу надсилає запит до Державної казначейської служби України.

Положеннями статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства України з 1997 року, кожному гарантовано право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у контексті Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна із сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Рябих проти Росії").

При цьому якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України").

Можливість відновлення пропущеного процесуального строку пов`язана із наявністю саме поважних причин його пропуску. Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними та пов`язані із дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій.

Однак апелянт не надав жодних доказів на підтвердження неможливості своєчасного виконання вимог ухвали суду від 16.04.2025, якою було залишено без руху первісно подану апеляційну скаргу, також він не надав доказів неможливості повторної подачі апеляційної скарги у стислі терміни після повернення первісно поданої апеляційної скарги, яка була повернута ухвалою від 14.05.2025, а апеляційна скарга повторно подана лише 11.06.2025, тобто майже через місяць.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. 260 ГПК України з метою надання заявнику можливості виправити вищенаведені недоліки шляхом подання в строк, визначений цією ухвалою, заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав його поновлення та доказів на підтвердження наведених підстав, а також надання доказів направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам процесу.

При цьому суд вважає необхідним роз`яснити заявникові, що відповідно до приписів ч. 4 ст. 260 ГПК України, якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 цього Кодексу, а відповідно до приписів ч. 4 ст. 174 ГПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із позовною заявою.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 174, 234-235, 258, 260 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державної податкової служби України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві на ухвалу Господарського суду міста Києва від 29.01.2025 залишити без руху.

2. Надати Державній податковій службі України в особі відокремленого підрозділу Головного управління Державної податкової служби у місті Києві строк десять днів з дня отримання копії даної ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: надання доказів направлення копії апеляційної скарги іншим учасникам процесу; подання заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням підстав його поновлення та подання доказів на підтвердження наведених підстав.

3. Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді С.В. Сотніков

М.Л. Доманська