УХВАЛА

02 липня 2025 року

м. Київ

cправа №903/803/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Баранець О.М., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Фізичної особи-підприємця Осипенко Ганни Вікторівни

на рішення Господарського суду Волинської області (Шум М.С.)

від 18.02.2025

та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду (Петухов М.Г., Гудак А.В., Олексюк Г.Є.)

від 19.05.2025 (повний текст складений 21.05.2025)

у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання"

до Фізичної особи-підприємця Осипенко Ганни Вікторівни

про стягнення 1 165 744,80 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Товариство з обмеженою відповідальністю "Нововолинський завод спеціального технічного обладнання" (далі - Позивач) звернулося з позовом до Господарського суду Волинської області, у якому просило стягнути з Фізичної особи-підприємця Осипенко Ганни Вікторівни (далі - Відповідачка, Скаржниця) 1 165 744,80 грн, з них: 1 114 344 грн - заборгованість з орендної плати, 15 570,29 грн - три проценти річних, 35 830,51 грн - пеня.

2. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням Відповідачкою умов договору оренди нерухомого майна від 12.08.2022 №1 у частині повної та своєчасної сплати орендних платежів.

3. Рішенням Господарського суду Волинської області від 18.02.2025, залишеним без змін постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі №903/803/24, позов задоволено.

4. 10 червня 2025 року Відповідачка (Скаржниця) із використанням підсистеми "Електронний Суд" подала касаційну скаргу на зазначені судові рішення, у якій просить:

- поновити строк на касаційне оскарження;

- відкрити касаційне провадження у справі;

- скасувати рішення Господарського суду Волинської області від 18.02.2025, постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 повністю та направити справу №903/803/24 на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. У тексті касаційної скарги Скаржниця посилається на підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), та зазначає, що суди попередніх інстанцій:

- допустили порушення норм процесуального права, зокрема, частини першої статті 13, частини другої статті 98, частини першої статті 99, частини п`ятої статті 236 ГПК України, не врахувавши висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 19.10.2023 у справі №910/7514/21, що унеможливлює встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, внаслідок неповного дослідження зібраних у справі доказів;

- всупереч вимогам статей 203, 204, частини другої статті 207, статей 208, 627 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та без урахування правових висновків, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.10.2022 у справі №227/3760/19-ц, постановах Верховного Суду від 16.06.2021 у справі №756/3115/17, від 01.08.2019 у справі №669/982/16-ц та від 18.12.2024 у справі №178/934/19, безпідставно відмовили Скаржниці у призначенні експертизи, чим позбавили її єдиної можливості довести факт неукладення нею спірних правочинів.

6. Відповідно до статті 288 ГПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині четвертій статті 293 ГПК України.

7. Повний текст оскаржуваної постанови Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі №903/803/24 складений 21 травня 2025 року, отже з цього моменту почався перебіг двадцятиденного строку для її оскарження в касаційному порядку.

8. Таким чином, останнім днем для подання касаційної скарги є 11 червня 2025 року. Після цього процесуальний строк вважається таким, що пропущений.

9. Скаржниця подала касаційну скаргу 10 червня 2025 року, тобто в межах встановленого законом строку.

10. З урахуванням викладеного вище, оскільки касаційну скаргу подано в межах строку на касаційне оскарження, передбаченого приписами статті 288 ГПК України, клопотання Скаржниці залишається без розгляду.

11. Водночас згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 293 ГПК України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

12. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

13. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

14. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб установлено в розмірі 3 028 грн.

15. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 163 ГПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за якими стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку.

16. Предметом позову в цій справі є стягнення грошових коштів у розмірі 1 165 744,80 грн, що становить менше п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік (500 х 3 028,00 грн = 1 514 000,00 грн).

17. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі №905/1623/20).

18. При цьому тягар доказування покладається на скаржника.

19. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

20. Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 №R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

21. У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

22. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки воно вже реалізоване шляхом звернення до суду першої інстанції та надалі - суду апеляційної інстанції.

23. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.

24. Разом із тим у тексті касаційної скарги Скаржниця не навела жодного обґрунтування підстав, передбачених підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України, що унеможливлює допуск справи №903/803/24 до перегляду в касаційному порядку.

25. Касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій. Водночас Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду лише тому, що Скаржниця вважає його незаконним. Настання відповідних наслідків у разі ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним (передбачуваним) процесом.

26. З урахуванням викладеного, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Відповідачки на рішення Господарського суду Волинської області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 у справі №903/803/24, оскільки вони не підлягають касаційному оскарженню.

Керуючись статтями 234, 235, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №903/803/24 за касаційною скаргою Фізичної особи-підприємця Осипенко Ганни Вікторівни на рішення Господарського суду Волинської області від 18.02.2025 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді О. Баранець

В. Студенець