ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. м. Житомир Справа № 910/2228/25

Господарський суд Житомирської області у складі:

судді Соловей Л.А. ,

за участю секретаря судового засідання: Васильєвої Т.О.,

без участі представників сторін, які в судове засідання не з`явились;

розглянув у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі справу

за позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м.Києва" (м.Київ) до Фізичної особи-підприємця Судоми Сергія Олександровича (м.Житомир)

про стягнення 69 940,00грн.

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 69 940,00грн, з яких: 34 970,00грн штрафу за пунктом 7.2 договору та 34 970,00грн штрафу за пунктом 7.6 договору на закупівлю товарів за державні кошти №133 від 24.04.2024.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення норм чинного законодавства України та укладеного між сторонами договору №133 на закупівлю товарів за державні кошти від 24.04.2024, належним чином не виконав взяті на себе зобов`язання щодо своєчасної поставки товару, у зв`язку з чим позивачем нараховано 34 970,00грн штрафу за непоставку товару та 34 970,00грн штрафу за дострокове розірвання договору з вини постачальника.

Ухвалою Господарського суду м.Києва від 24.03.2025 позовну заяву Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району міста Києва" до Фізичної особи-підприємця Судоми Сергія Олександровича про стягнення 69 940,00грн передано за підсудністю до Господарського суду Житомирської області.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.04.2025 справу за позовом Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" міста Києва до Фізичної особи-підприємця Судоми Сергія Олександровича про стягнення 69 940,00грн передано для розгляду судді Соловей Л.А.

Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін; судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 03.06.2025.

Ухвалою суду від 03.06.2025 відкладено розгляд справи по суті на 24 06.2025.

24.06.2025 на електронну адресу суду від представника позивача клопотання про розгляд справи без участі позивача та уповноваженого представника. В даному клопотанні представник позивача також вказує, що позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Відповідач повноважного представника в судове засідання 24.06.2025 не направив, письмового відзиву на позовну заяву не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином. На адресу Господарського суду Житомирської області 14.05.2025 та 11.06.2025 повернулись ухвали суду від 06.12.2024 та від 14.01.2025, які надсилались відповідачу, з відміткою органу зв`язку: "досилається за місцем обслуговування" (а.с.68-71, 77-79).

Відповідно до п.п. 4, 5 ч.6 ст.242 ГПК України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

За змістом п.116 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05.03.2009р. №270 (зі змінами), у разі невручення рекомендованого листа з позначкою "Судова повістка" рекомендований лист разом з бланком повідомлення про вручення повертається за зворотною адресою у порядку, визначеному у пунктах 99, 99-1, 99-2, 106 та 114 цих Правил, із зазначенням причини невручення.

В п.99-2 вказаних Правил передбачено, що рекомендовані поштові відправлення з позначкою "Судова повістка", адресовані юридичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються представнику юридичної особи, уповноваженому на одержання пошти, під розпис. У разі відсутності адресата за вказаною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку робить позначку адресат відсутній за вказаною адресою, яка засвідчується підписом з проставленням відбитку календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду.

Відповідно до частин 3, 7 статті 120 ГПК України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Отже, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії (Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного суду від 28.01.2019 у справі №915/1015/16).

Згідно ч.1 ст.202 ГПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цієї статтею.

Судом також враховується, що відповідно до ч.2 ст.2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Судові рішення, внесені до реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч.1 ст.4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідач мав доступ до судових актів та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

При цьому суд констатує, що відповідачем не подано клопотання, заяви, в тому числі і щодо перенесення розгляду справи, її відкладення чи неможливості прибути в судове засідання особисто чи направити свого представника.

За викладеного, суд вважає що вжив всі залежні від нього заходи для повідомлення відповідача своєчасно та належним чином про час і місце розгляду справи і забезпечення явки останнього в судове засідання для реалізації ним права на судовий захист своїх прав та інтересів.

З огляду на те, що неявка в засідання суду представника відповідача не перешкоджає розгляду справи, господарський суд дійшов висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами, згідно з ч.9 ст.165 ГПК України та ч.2 ст.178 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

24.04.2024 між Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району" міста Києва (замовник/позивач) та Фізичною особою-підприємця Судомою Сергієм Олександровичем (постачальник/відповідач) укладено договір №133 на закупівлю товарів а державні кошти (а.с.6-10), за умовами якого постачальник зобов`язався у період дії договору, на підставі письмової заявки (додаток №2) замовника, поставити замовнику товар - брус обрізний, дошка обрізна (ДК 021-2015 Код 03410000-7 - деревина), а замовник - прийняти і оплатити поставлений товару (п.1.1. договору).

За умовами п.3.1. договору становить 69 940,00грн.

Відповідно до п.5.1. договору, поставка товару здійснюється згідно заявки замовника (додаток №2), протягом 5 робочих днів з дня надання заявки. За порушення терміну поставки товару за цим договором, постачальник несе відповідальність згідно з умовами даного договору та чинного законодавства України.

Заявка замовника на товар передається постачальнику засобами факсимільного або електронного зв`язку на ел. адресу: ІНФОРМАЦІЯ_1 (п.5.3. договору).

Згідно з п.6.2.1. замовник має право достроково розірвати цей договір в односторонньому порядку в разі невиконання зобов`язань постачальником, повідомивши про це його у строк 5 календарних днів до моменту розірвання договору.

У 7.2. договору сторони погодили, що у разі невиконання зобов`язань за цим договором постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 50% від суми договору.

За дострокове розірвання договору з вини постачальника, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 50% від суми договору (п.7.6. договору).

Договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печатками сторін та діє до 31.12.2024 (п.10.1. договору).

Договір №133 від 24.04.2024 підписано представниками сторін.

У заявці на постачання товарів і послуг №1 від 24.04.2024, яка є додатком №2 до договору №133 від 24.04.2024, сторонами погоджено найменування товару та його кількість (а.с.11).

У зв`язку з не поставкою постачальником товару у встановлений у договорі термін, замовник направив відповідачу на електронну адресу лист №219 від 08.05.2024, у якому просив терміново забезпечити постачання товару згідно з наданими заявками (а.с.13-15).

В подальшому, у зв`язку з нездійсненням відповідачем поставки товару за договором, позивач надіслав відповідачу лист №275 від 21.06.2024 в якому посилаючись на умови п.6.2.1. договору, повідомив про розірвання договору №133 від 24.04.2024 в односторонньому порядку з 27.06.2024 та застосування оперативно-господарських санкцій передбачених п.7.7. договору (а.с.16-17).

Відповідач відповіді на вказані листи позивача та доказів сплати позивачу штрафних санкцій не надав, що стало підставою для звернення позивача з позовом про стягнення 34 970,00грн штрафу на підставі п. 7.2 договору та 34 970,00грн штрафу на підставі п.7.6 договору на закупівлю товарів за державні кошти №133 від 24.04.2024.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно з п.1 ч.2 ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 627 Цивільного кодексу України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України встановлює, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч.1 ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

За приписами ст.655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (ч.1 ст.662 ЦК України).

Частиною 1 статті 664 ЦК України передбачено, що обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент:

1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар;

2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару.

Згідно із ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом не допускається.

За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Стаття 549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Відповідно до частини другої статті 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Предметом спору у цій справі є стягнення з відповідача штрафу у розмірі 34 970,00грн за не поставку товару у встановлений у договорі термін та 34970,00грн штрафу за дострокове розірвання договору з вини постачальника.

Як встановлено судом вище, за умовами п.5.1. договору, поставка товару здійснюється згідно заявки замовника (додаток №2), протягом 5 робочих днів з дня надання заявки.

24.04.2024 заявка на постачання товарів і послуг №1 була направлена на електронну адресу відповідача, що зазначена у договорі (а.с.11-13).

Враховуючи підписання сторонами договору та умови п.5.1. договору щодо строків поставки товару, відповідач мав поставити обумовлений у заявці товар на суму в строк до 01.05.2024 включно.

Відповідач в установлений термін обумовлений товар позивачу не поставив. В матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують протилежне.

В повідомленні від 08.05.2024, позивач посилаючись на порушення строків поставки товару, просив терміново забезпечити поставку товару.

Відповідач відповіді на зазначену претензію на надав.

21.06.2024 позивач надіслав відповідачу лист №275 та повідомив про дострокове розірвання договору №133 від 24.04.2024 в односторонньому порядку на підставі п.6.2.1. договору.

Вказаний лист позивача також залишився без реагування зі сторони відповідача.

Відповідно до ч.3 статті 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Отже, за змістом ст.651 ЦК України розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом, розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість одностороннього розірвання договору. Право сторони на одностороннє розірвання договору може бути передбачено законом або безпосередньо у договорі, а може залежати від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Одностороння відмова від договору не потребує узгодження та як самостійний юридичний факт зумовлює його розірвання. У випадках, коли права на односторонню відмову у сторони немає, намір розірвати договір може бути реалізований лише за погодженням з іншою стороною, оскільки одностороннє розірвання договору не допускається, а в разі недосягнення сторонами домовленості щодо розірвання договору - за судовим рішенням на вимогу однієї із сторін. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 16.03.2021 у справі №910/10233/20, від 01.04.2021 у справі №910/5206/20, від 13.12.2021 у справі №904/2780/19.

У п.6.2.1. договору сторони передбачили право позивача на одностороннє розірвання договору у разі невиконання відповідачем зобов`язань.

Оскільки відповідач не виконав свого обов`язку з поставки товару у встановлений у договорі термін, дії позивача щодо одностороннього розірвання договору суд вважає правомірними та такими, що тягнуть за собою відповідні правові наслідки.

Таким чином, враховуючи умови п.6.2.1. договору, він вважається розірваним.

Доказів поставки позивачу товару до моменту його розірвання відповідач суду не надав, тобто має місце прострочення виконання відповідачем зобов`язання.

Пунктом п.7.2, 7.3. договору передбачено, що у разі невиконання зобов`язань за цим договором постачальник сплачує замовнику штраф у розмірі 50% від суми договору. За дострокове розірвання договору з вини постачальника, постачальник сплачує замовнику штраф в розмірі 50% від суми договору (п.7.6. договору).

Відповідно до норм закону та умов договору, позивачем нараховано штраф у розмірі 34970,00грн за невиконання обов`язку з поставки товару та 34970,00грн за дострокове розірвання договору з вини постачальника.

Здійснивши перевірку наведених позивачем розрахунків штрафу, суд дійшов висновку про те, що він є арифметично вірним, обґрунтованим та виконаним у відповідності до приписів чинного законодавства.

Суд зазначає, що відповідач, прийнявши на себе зобов`язання за договором погодився із передбаченою ним відповідальністю за прострочення взятих на себе зобов`язань, а також усвідомлював визначені строки здійснення поставки товару.

Згідно частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідач під час розгляду справи не надав суду належних та допустимих доказів, які б спростовували заявлені позовні вимоги та свідчили про відсутність підстав для стягнення штрафу за порушення умов договору №131 від 24.04.2024.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі на суму 69 940,00грн, з яких: 34 970,00грн штрафу за невиконання обов`язку з поставки товару на підставі п.7.2. договору та 34 970,00грн штрафу за дострокове розірвання договору з вини постачальника на підставі п.7.3. договору.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи задоволення позовних вимог, судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись статтями123, 129, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити у повному обсязі.

2. Стягнути з Фізичної особи-підприємця Судоми Сергія Олександровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 )

на користь Комунального підприємства "Шляхово-експлуатаційне управління по ремонту та утриманню автомобільних шляхів та споруд на них Голосіївського району м.Києва" (проспект Науки, 53, м.Київ, 03083, )

- 34 970,00грн штрафу за невиконання обов`язку з поставки товару на підставі п.7.2. договору;

- 34 970,00грн штрафу за дострокове розірвання договору з вини постачальника на підставі п.7.3. договору;

- 3 028,00грн судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Соловей Л.А.

Віддрукувати: 2 прим.1- у справу;

2- позивачу через "Електронний суд";3- відповідачу РНОКПП НОМЕР_1 (рек. з повід)