ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 року м.Дніпро Справа № 912/3058/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Дарміна М.О. (доповідач),

суддів: Чус О.В., Кощеєва І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Мир на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24 (суддя Кабакова В.Г.)

за позовом фізичної особи - підприємця Самборського Андрія Юрійовича, АДРЕСА_1

до відповідача Приватного сільськогосподарського підприємства Мир, вул. Миру, 46, село Станкувате, Голованівський район, Кіровоградська область, 26608

про стягнення 137337,15 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява фізичної особи-підприємця Самборського Андрія Юрійовича до Приватного сільськогосподарського підприємства Мир з вимогами про стягнення 137337,15 грн, з яких 105857,56 грн основної заборгованості, 23390,36 грн інфляційних та 8089,23 грн річних.

У якості обґрунтування власної позиції ФОП Самборський А.Ю. вказав, що: на підставі договору про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом № 3/П2/Д2 від 01.02.2022 здійснив перевезення на загальну суму 920587,16 грн; ПСП Мир прийняло виконані послуги за актами № 110 від 06.02.2023 на 609357 грн, № 116 від 16.02.2023 на 196035 грн та № 132 від 25.10.2023 на 115195,16 грн, проте оплату у встановлені договором строки не виконало; всього за договором ПСП Мир сплатило 814729,60 грн, відтак заборгованість складає 105857,56 грн; оскільки ПСП Мир виконувало зобов`язання за договором з оплати вартості послуг не у повному обсязі та з порушенням строків, нарахував йому 23390,36 грн інфляційних та 8089,23 грн річних.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі № 912/3058/24 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства Мир, вул. Миру, 46, село Станкувате, Голованівський район, Кіровоградська область, 26608, ідентифікаційний код00152566) на користь фізичної особи - підприємця Самборського Андрія Юрійовича, АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 105857,56 грн основної заборгованості, 8038,21 грн річних, 23390,36 грн інфляційних та 2421,43 грн компенсації по сплаті судового збору.

В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач належним чином виконав свої зобов`язання за договором про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом № 3/П2/Д2 від 01.02.2022, надавши відповідачу послуги з перевезення вантажів, що підтверджується актами приймання-передачі виконаних робіт (наданих послуг), товарно-транспортними накладними, а також відсутністю заперечень з боку відповідача щодо якості та обсягу наданих послуг.

Разом з тим, відповідач не виконав у повному обсязі зобов`язання з оплати вартості наданих послуг, у зв`язку з чим позивач обґрунтовано звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, інфляційних втрат та трьох відсотків річних відповідно до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України.

Рахунки-фактури, на відсутність яких посилався відповідач, не є первинними бухгалтерськими документами, що підтверджують факт надання послуг, а мають лише інформаційний характер. Відтак, їх ненадання не звільняє відповідача від обов`язку здійснити оплату за фактично отримані послуги.

Оцінивши надані докази у сукупності, суд першої інстанції визнав вимоги позивача щодо стягнення основної суми заборгованості, інфляційних втрат і трьох відсотків річних обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме за виключенням нарахування річних у сумі 51,02 грн, яке суд визнав неправомірним.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду, через систему "Електронний суд", Приватне сільськогосподарське підприємство "МИР" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 10 лютого 2025 року у справі №912/3058/24. Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Самборського Андрія Юрійовича до Приватного сільськогосподарського підприємства Мир про стягнення коштів. Відстрочити оплату судового збору до прийняття Центральним апеляційним господарським судом постанови у справі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Згідно з пунктом 4.1 договору, розрахунок між сторонами здійснюється на підставі наданих позивачем рахунків на оплату. Відповідно до пункту 4.3 договору, остаточна вартість послуг визначається у рахунках з урахуванням фактично виконаного обсягу перевезень. Отже, обов`язок відповідача зі сплати послуг виникає лише після отримання відповідних рахунків.

Суд першої інстанції зробив висновок, що ненадання рахунків не є відкладальною умовою та не звільняє відповідача від оплати. Апелянт вважає цей висновок неправильним і таким, що суперечить ст. 212, 526, 530, 612 Цивільного кодексу України, а також ст. 193 Господарського кодексу України.

Позивач не надав доказів направлення рахунків на адресу відповідача, що унеможливлює визначення моменту виникнення заборгованості та є підставою для відмови у задоволенні вимог щодо стягнення основної суми, інфляційних втрат та річних.

Позивачем не було пред`явлено відповідачу жодної вимоги про оплату заборгованості, також позивач не звертався до відповідача ні з листами, ні з претензіями про здійснення оплати.

В свою чергу, відсутність доказів надіслання Замовнику вимоги про оплату унеможливлює визначення моменту виникнення грошового зобов`язання. Відповідно, вимоги Позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, як похідних від основного зобов`язання, не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначає, що не погоджується з доводами апелянта щодо відсутності підстав для виникнення зобов`язання з оплати послуг за договором № 3/П2/Д2 від 01.02.2022.

Відповідно до умов договору, вартість послуг вказується в рахунках, які мають інформаційний характер і не є первинними документами, а банківські реквізити для оплати містяться у договорі та актах приймання-передачі. Тому ненадання рахунку не є підставою для звільнення від обов`язку сплатити надані послуги.

Відповідач підписав акти приймання-передачі без зауважень, підтверджуючи прийняття послуг, а строк оплати чітко встановлений договором і починається з дати підписання актів. Відмова від оплати, незважаючи на визнання послуг, суперечить принципу добросовісності та чесній діловій практиці, що підтверджується усталеною судовою практикою Верховного Суду.

Наявні докази підтверджують вимоги позивача як більш вірогідні, ніж заперечення відповідача, що відповідає стандарту доказування за принципом переваги більш вірогідних доказів.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 03.03.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/3058/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "МИР" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

17.03.2025р. матеріали справи № 912/3058/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання до апеляційного суду належних доказів оплати судового збору, у розмірі 3633 грн. 60 коп.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 270 ГПК України, в суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше (ч. 5 ст. 252 ГПК України).

Відповідно до ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства Мир на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24, для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

01.02.2022 ФОП Самборський А.Ю., як Перевізник, та ПСП Мир, як Замовник, уклали договір про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом № 3/П2/Д2 (а.с. 12-13, т.1).

За основними умовами договору, які впливають на взаємовідносини сторін щодо наявного спору:

- Перевізник бере на себе зобов`язання доставити автомобільним транспортом і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі, а Замовник бере на себе зобов`язання сплатити плату за перевезення вантажів (пункт 1.1);

- обов`язки перевізника: забезпечити своєчасне подання придатного для перевезення автотранспорту для навантаження вантажу, розпочати перевезення у час відправлення вантажу та дотримувати визначений договором строк доставки вантажу (пункт 2.2); надавати Замовнику акт наданих послуг (пункт 2.4);

- розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюються на підставі наданого Перевізником Замовнику рахунку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника (пункт 4.1);

- розрахунок здійснюється Замовником Перевізнику по факту за надані послуги, на підставі актів приймання-передачі надання послуг на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 банківських днів з дня їх підписання (пункт 4.2).

Додаток 1 до договору визначає вартість послуг з урахуванням градації (км) та ціни в гривнях за т/км.

Відповідно до акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 110 від 06.02.2023 (а.с. 15), складеного між сторонами та підписаного представниками обох сторін, ФОП Самборський А.Ю. надав ПСП Мир послуги, а саме послуги з вантажних автомобільних перевезень с. Станкувате м. Біла Церква 580,34 т за ціною 1050 грн на 609357 грн, акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 116 від 16.02.2023 с. Станкувате м. Біла Церква 186,7 т за ціною 1050 грн на 196035 грн та акту здачі-приймання робіт (надання послуг) № 132 від 25.10.2023 смт Вільшанка м. Біла Церква/Вапнярка 33207 ткм за ціною 3,469 грн на 115195,16 грн, а всього на 920587,16 грн. Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт (надання послуг) не мав.

За результатами виконання договору за актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 132 від 25.10.2023 ФОП Самборський А.Ю. та ПСП Мир склали товарно-транспортні накладні на перевезення: № 270 від 11.10.2023 (а.с. 19), № 272 від 11.10.2023 (а.с. 19 на зв.), № 323 від 12.10.2023 (а.с. 20), № 324 від 12.10.2023 (а.с. 20 на зв.), № 324А від 12.10.2023 (а.с. 21) та № 383 від 13.10.2023 (а.с. 21 на зв., т.1).

За обліковими даним ФОП Самборського А.Ю. на виконання договору ПСП Мир здійснило часткову оплату, а саме: за актом № 110 від 06.02.2023 24.01.2023 сплатило 100000 грн, 10.02.2023 190500 грн, 27.04.2023 100000 грн, 01.06.2023 102990 грн, 01.06.2023 30694,40 грн, 29.06.2023 85172,60 грн; за актом № 116 від 16.02.2023 29.06.2023 сплатило 196035 грн; за актом № 132 від 25.10.2023 сплатило 29.06.2023 9337,60 грн.

У зв`язку з порушенням строків оплати та оплатою вартості послуг не у повному обсязі ФОП Самборський А.Ю. нарахував 23390,36 грн інфляційних та 8089,23 грн річних

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог, викладених в апеляційній скарзі, колегія враховує наступні положення діючого законодавства України.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно з частиною першою ст. 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Положеннями статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Відносини, пов`язані з перевезенням пасажирів та багажу, регулюються Цивільним кодексом України та іншими нормативно-правовими актами (ч. 6 ст. 306 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 307 Господарського кодексу України, за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Статтею 307 Господарського кодексу України та ст. 909 Цивільного кодексу України встановлено, що перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Згідно з положеннями статті 916 Цивільного кодексу України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Статтею 920 Цивільного кодексу України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

За правилами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі укладеного між сторонами Договору № 16-П від 01.10.2023 ФОП Самойлов О.В. зобов`язався доставити автомобільним транспортом і видати уповноваженій особі вантаж, а ПСП "Перемога" зобов`язався сплатити плату за перевезення вантажів на умовах, встановлених Договором.

За приписами ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).Як встановлено місцевим господарським судом та підтверджується матеріалами справи, між сторонами укладено договір № 3/П2/Д2 від 01.02.2022 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом.

Акти здачі-приймання робіт (надання послуг) № 110 від 06.02.2023, № 116 від 16.02.2023 та № 132 від 25.10.2023 складення яких відповідає умовам договору, вказують на виконання ФОП Самборським А.Ю. зобов`язань з перевезення на суму 920587,16 грн. Вказані акти підписані без зауважень.

За обліковими даним ФОП Самборського А.Ю. на виконання договору ПСП Мир здійснило часткову оплату, а саме: за актом № 110 від 06.02.2023 24.01.2023 сплатило 100000 грн, 10.02.2023 190500 грн, 27.04.2023 100000 грн, 01.06.2023 102990 грн, 01.06.2023 30694,40 грн, 29.06.2023 85172,60 грн; за актом № 116 від 16.02.2023 29.06.2023 сплатило 196035 грн; за актом № 132 від 25.10.2023 сплатило 29.06.2023 9337,60 грн.

Доводи Скаржника про відсутність підстав для оплати послуг у зв`язку з не надсиланням рахунку: «..Відповідно до пункту 4.1. Договору розрахунок між Перевізником та Замовником здійснюється на підставі наданого Перевізником Замовнику рахунку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника.

За змістом пункту 4.3. Договору вартість послуг перевезення вантажу вказується Перевізником в рахунках на оплату за тарифами, погодженими уповноваженими особами Перевізника та Замовника до початку здійснення перевезень вантажу, з розрахунку фактично виконаного пробігу та ваги перевезеного вантажу. Одиниця виміру в рахунках на оплату-тонно-кілометр перевезеного вантажу. Ціна перевезення тонно-кілометра вантажу заокруглюється в межах двох знаків після коми для коректного заповнення та реєстрації податкових накладних.

Зазначаємо, що умови Договору не містять інших строків здійснення оплат, крім тих, що визначені п. 4.1-4.3 Договору.

Як вбачається із положень Договору, зобов`язання відповідача зі сплати наданих послуг виникають лише після отримання відповідачем рахунків на оплату, оскільки в них відповідно до умов п. 4.3 Договору розраховується остаточна вартість послуг.

Таким чином, зобов`язання Замовника з оплати послуг Перевізника виникає після отримання рахунку, в якому, згідно з пунктом 4.3 Договору, визначається остаточна вартість послуг на основі погоджених тарифів, фактичного пробігу та ваги перевезеного вантажу (розрахунок тонно-кілометрів). Цим самим спростовується висновок суду про те, що ненадання рахунку не є відкладальною умовою розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє ПСП «Мир» від обов`язку оплатити надані йому послуги з перевезення.

Відповідно до частин першої статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно частини першої статті 193 Господарського кодексу України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання -відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Оскільки Договір (пункти 4.1, 4.3) не передбачає інших строків оплати, відсутність рахунку унеможливлює виникнення зобов`язання з оплати, а отже, і не може вважатися простроченням з боку Замовника. Це узгоджується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка вимагає належного виконання зобов`язань відповідно до умов договору, та статтею 193 Господарського кодексу України, яка встановлює аналогічні вимоги для суб`єктів господарювання.

Згідно частини першої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Прострочення виконання зобов`язання, відповідно до статті 612 Цивільного кодексу України, настає лише після спливу строку, встановленого договором або законом. Враховуючи умови Договору, строк оплати починає обчислюватися з моменту отримання Замовником рахунку, що має бути підтверджено документально (поштовим відправленням, кур`єрською доставкою або врученням уповноваженій особі під розписку).

Відповідно до змісту Договору та його тлумачення, перевізник мав надати замовнику рахунок на оплату (враховуючи наявний за Договором обов`язок замовника оплачувати послуги на підставі отриманого рахунку).

Отже, момент несплати або прострочення сплати наданих послуг за Договором починає обраховуватись в наступний день з моменту отримання рахунку поштовим відправленням або кур`єром, або - моменту вручення уповноваженій особі під розписку такого рахунку.

Зазначаємо, що позивачем не додано до позову жодних рахунків, що передбачено умовами договору, та не надано інформації щодо направлення таких рахунків на адресу відповідача.

Таким чином, Позивачем не обґрунтовано та не надано Суду будь-які дані щодо самого моменту виникнення заборгованості (зобов`язання) у Відповідача.

Як наголошувалося Відповідачем вище, пунктом 4.1 Договору передбачено, що розрахунок між Перевізником та Замовником здійснюється на підставі наданого Перевізником Замовнику рахунку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника.

В свою чергу, Позивачем не надано доказів щодо направлення на адресу Відповідача поштовим відправленням або кур`єрським відправленням рахунків на оплату.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Відсутність доказів надання Замовнику рахунків, як це передбачено умовами Договору та статтею 903 Цивільного кодексу України (оплата послуг здійснюється у строки та в порядку, встановлені договором), свідчить про необґрунтованість вимог Позивача щодо стягнення заборгованості. У разі відсутності в договорі терміну оплати, кредитор має право вимагати оплати в будь-який час, а боржник зобов`язаний її здійснити протягом 7 днів з дня пред`явлення вимоги (ст. 530 ЦК України). Відсутність доказів пред`явлення такої вимоги також підтверджує передчасність позовних вимог…» колегія суддів відхиляє з огляду на наступне:

Пунктом 4.2. Договору сторони визначили, що розрахунок здійснюється Замовником Перевізнику по факту за надані послуги, на підставі Актів приймання-передачі надання послуг на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання.

Відтак, Договором чітко визначено строк оплати та початок його перебігу, який обраховується з дати підписання Акта приймання-передачі наданих послуг.

При цьому, всі необхідні банківські реквізити для перерахування грошових коштів безпосередньо відображено в Договорі та в Акті надання послуг, а тому оформлення рахунку не є відкладальною умовою для здійснення оплати.

Водночас, слід зауважити на тому, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги. Така правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018 у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019 у справі № 918/537/18, від 29.08.2019 у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020 у справі № 915/400/18.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо обґрунтованості позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу (вартості наданих послуг з перевезення вантажу) в розмірі 105857,56 грн.

З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово здійснював фактичне виконання договору, підтверджене підписаними сторонами актами здачі-приймання робіт та товарно-транспортними накладними, які свідчать про прийняття відповідачем наданих послуг без зауважень. Відповідно, наявність заборгованості є підтвердженою, а відсутність письмових претензій або вимог про оплату не звільняє відповідача від виконання грошового зобов`язання згідно з договором та чинним законодавством.

Щодо нарахованої позивачем суми 3% річних та інфляційних втрат, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При цьому передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Щодо досліджуваної справи, то з урахування положень наведених норм та вищезазначених фактичних обставин справи, зокрема підтверджений факт неналежного виконання відповідачем зобов`язання за договором № 3/П2/Д2 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом від 01.02.2022 в частині повної та своєчасної оплати за надані послуги, що також не спростовується скаржником (відповідачем) в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що у позивача виникло право для нарахування суми 3% річних та інфляційних втрат, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України.

Після здійсненого перерахунку заявленої до стягнення позивачем суми 3% річних та інфляційних втрат, колегією суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині стягнення 3% річних у розмірі 8038,21 грн та інфляційних втрат у розмірі 23390,36 грн.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникові було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду першої інстанції, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства Мир на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат:

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги у сумі 3633,60 грн. покладаються на особу, яка подала апеляційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства Мир на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 10.02.2025 у справі №912/3058/24 залишити без змін.

Судові витрати у вигляді сплати судового збору за подання апеляційної скарги по даній справі покласти на Приватне сільськогосподарське підприємство Мир.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, порядок і строки оскарження визначені ст.ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя О.В. Чус