ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4225/24

Господарський суд Одеської області у складі судді Бездолі Д.О.

секретар судового засідання Чуйко О.О.

розглянувши справу за позовом: Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (Овідіопольська дорога, 3, м. Одеса, 65036)

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Олімп.Комсервіс.Плюс (Фонтанська дорога, 49/1, м. Одеса, 65049)

про стягнення 377653,87 грн,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Козирев С.В.;

від відповідача: Тащі М.М.

УСТАНОВИВ:

Селекційно-генетичний інститут Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю Олімп.Комсервіс.Плюс, в якій, з урахуванням поданої до суду заяви про зменшення позовних вимог (а.с. 107-111, т.3), просить суд стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти у розмірі 377653,87 грн.

Позиції учасників справи

В обґрунтування підстав позову позивач посилається на те, що рішенням суду у справі № 916/1127/22 з позивача були стягнуті 473804,64 грн за спожиту електричну енергію на об`єкті за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3, м Одеса та 6567,07 грн судового збору. Як наголошує позивач, електричну енергію на спірну суму фактично було спожито відповідачем, який умисно не уклав договір з постачальником електричної енергії після укладення між сторонами договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015 № б/н. Позивач зазначає, що електрична енергія на спірну суму була спожита для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирних будинків підкачка питної води тощо.

14.10.2024 відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву (а.с. 64-94, т.1), в якому останній просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог з таких підстав: відповідач наголошує, що веде свою господарську діяльність з обслуговування житлових будинків та нежитлових приміщень на території позивача на підставі прямих договорів зі споживачами послуг, при цьому будь-якого відношення до позивача вони не мають, враховуючи те, що відповідно до Закону України «Про приватизацію» з моменту приватизації житлових приміщень у багатоквартирному будинку такі будинки є співвласністю мешканців будинку; наразі договір між позивачем та відповідачем розірваний; посилання позивача на норми Закону України «Про житлово комунальні послуги» від 09.11.2017 є безпідставними, оскільки договір був укладений до його прийняття; позивачем не виконані вимоги, визначені п. 6. Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 щодо визначення управителя багатоквартирного будинку та відповідні зміни до договору, укладеного з відповідачем, не внесені, а тому посилання позивача на те, що відповідач є управителем багатоквартирних будинків є безпідставними та необґрунтованими; відповідач наполягає на тому, що договором не передбачений його обов`язок укласти договір з енергопостачальною організацією, в цей же час, відповідач наголошує, що такий договір не був укладений саме у зв`язку з бездіяльністю позивача, яка мала місце протягом багатьох років, а не у зв`язку з невиконанням відповідачем умов договору; відповідач вказує, що позивач не звертався до енергопостачальної організації із заявою про припинення споживання електричної енергії, вартість якої є предметом спору у цій справі; відповідач зазначає, що об`єкти за актом відповідачем були прийняті саме в обслуговування та відповідач не є балансоутримувачем цього майна; відповідач вважає, що на цей час відсутні правові підстави подальшого розпорядження позивачем спільним майном співвласників багатоквартирного будинку, адже позивач зобов`язаний здійснити списання зазначеного майна зі свого балансу.

08.01.2025 позивач звернувся до суду з клопотання про витребування доказів у відповідача, а саме: засвідчених належним чином копій усіх договорів про надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій з власниками квартир багатоквартирних будинків житлового комплексу СГІ-НЦНС, переданих за актом приймання-передачі від 01.02.2015, який міститься в матеріалах справи № 916/4225/24, а саме з власниками квартир багатоквартирних будинків №3,4,5,6,7,8,9,9а,18,52,60,62,65,67,68,69,70,71,72, розташованих за адресою: Овідіопольська дорога, 3, м. Одеса. Вказане клопотання мотивоване тим, що дослідження вказаних договорів судом має значення для розгляду справи, оскільки їх зміст підтвердить факт надання відповідачем мешканцям квартир багатоквартирних будинків житлового комплексу СГІ-НЦНС послуг з освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирних будинків, що безумовно пов`язано із споживанням електричної енергії. Між цим, 09.01.2025 відповідачем були подані заперечення на вищевказане клопотання позивача (а.с. 49-53, т.2), в яких останній наголосив, що договори, які просить суд витребувати позивач, складають великий обсяг, містять персональні дані фізичних осіб та не мають відношення до цієї справи. Додатково відповідач наголосив, що договір на постачання електричної енергії відповідач не може укласти, оскільки не є власником чи користувачем приміщень житлових будинків. За результатом розгляду клопотання позивача судом у судовому засіданні 14.01.2025 було постановлено протокольну ухвалу про відмову у його задоволенні з проголошенням мотивів суду відповідно до ч. 10 ст. 240 ГПК України.

Під час розгляду справи позивачем було зменшено розмір позовних вимог до відповідача (а.с. 7-10, 107-108, т.3), у зв`язку з тим, що з 2019 року відповідач не виконував функції з утримання будівлі гуртожитку, за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3 та його прибудинкової території, а вартість відшкодованої електричної енергії за цим об`єктом у спірному періоді склала 66717,84 грн. З урахуванням вказаного позивач зменшив позовні вимоги до відповідача на вказану суму та просить суд стягнути з ТОВ Олімп.Комсервіс.Плюс на користь Інституту грошові кошти у розмірі 377653,87 грн.

14.03.2025 відповідачем були подані суду додаткові пояснення (а.с. 45-46, т.3), в яких останній наголосив, що позивач не надав суду обґрунтованого розрахунку суми позовних вимог, а подання заяви про зменшення суми позову свідчить про те, що у позивача відсутня інформація та дані щодо формування заявленої суми.

14.03.2025 позивачем були подані суду клопотання про витребування доказів (а.с. 50-71, т.1), які в подальшому були відкликані заявником.

15.04.2025 відповідачем були подані письмові заперечення щодо розрахунку позивача (а.с. 120-124, т.3), в яких останній наголосив, що розрахунок носить загальний характер без наявності інформації щодо складових загальної суми, яка є предметом позову, а також ґрунтується лише на рішенні Господарського суду Одеської області по справі № 916/1127/22.

Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 30.09.2024 позовну заяву Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/4225/24; постановлено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 23.10.2025 судом було задоволено заяву Селекційно-генетичного інституту Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін; призначено розгляд справи у судовому засіданні з викликом сторін; призначено у справі судове засідання для розгляду справи по суті на 12.11.2024 о 12:00.

12.11.2024 суд протокольною ухвалою оголосив перерву у судовому засіданні до 26 листопада 2024 року об 11:45, 26.11.2024 до 13 грудня 2024 року о 12:00, 13.12.2024 до 14 січня 2025 року о 14:00.

У судовому засіданні 14.01.2025 судом, з урахуванням заявленого сторонами клопотання, ціни позову, обсягу та характеру доказів у справі, було постановлено протокольну ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Також, 14.01.2025 суд протокольною ухвалою відклав підготовче засідання у справі на 04 лютого 2025 року о 15:00.

Далі, судом були постановлені протокольні ухвали про відкладення підготовчого засідання: 04.02.2025 - на 25 лютого 2025 року о 14:00; 25.02.2025 на 14 березня 2025 о 12:15; 14.03.2025 на 28 березня 2025 року о 14:00; 28.03.2025 - на 15 квітня 2025 року об 11:50.

15.04.2025 суд постановив протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до розгляду по суті на 06 травня 2025 року об 11:30.

06.05.2025 суд оголосив перерву у судовому засіданні до 23 травня 2025 року о 14:00, а 23.05.2025 до 06 червня 2025 року о 14:00.

Судове засідання 06.06.2025 о 14:00 не відбулось, у зв`язку з оголошенням системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області повітряної тривоги. Ухвалою суду від 06.06.2025 судом було призначено судове засідання у справі на 20 червня 2025 року о 14:40.

Під час розгляду справи у судовому засіданні 20.06.2025 після судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні - о 16:25. Водночас, системою цивільної оборони у м. Одесі та Одеській області 20.06.2025 о 16:20 було оголошено повітряну тривогу, у зв`язку з чим суд ухвалою від 23.06.2025 призначив судове засідання у справі для проголошення рішення на 24 червня 2025 року о 09:30.

У судовому засіданні 24.06.2025 судом було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Обставини справи

Відповідно до cтатуту Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (а.с. 14-21, т.1) Інститут є державною, бюджетною, неприбутковою, науковою установою. Інститут заснований на державній власності. На балансі Інституту знаходиться майно, закріплене за ним Національною академією аграрних наук України на праві оперативного управління, придбане за рахунок коштів, загального або спеціального фондів державного бюджету. За Інститутом закріплені земельні ділянки, які використовуються для забезпечення наукової діяльності Інституту та надані йому на праві постійного користування, що посвідчується у встановленому законом порядку.

01.02.2015 між Селекційним-генетичним інститутом Національний центр насіннєзнавства та сортовивчення (замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю Олімп.Комсервіс.Плюс (виконавець) був укладений договір на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій (а.с. 40-43, т.1; далі - договір), предметом якого є передача замовником виконавцю функцій з утримання житлових будинків і прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень.

Пунктом 1.3. договору передбачено, що обсяги та порядок надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюються відповідно до діючих нормативно-правових актів Кабінету Міністрів України та рішень органу місцевого самоврядування.

За змістом п. 2.2. договору виконавець має право, зокрема: укладати договори з підприємствами на постачання тепло-, водо-, газо-, електропостачання для житлового фонду переданого на обслуговування виконавцю; розробляти і подавати на затвердження або погодження розрахунки щодо рівня цін/тарифів на житлово-комунальні послуги в порядку, встановленому законодавством; отримувати компенсацію за надані відповідно до закону окремим категоріям громадян пільги та нараховані субсидії з оплати житлово-комунальних послуг і повертати їх у разі ненадання таких послуг чи пільг.

Відповідно до підп. 2.3.5. п. 2.3. договору замовник зобов`язаний сприяти виконавцю у вирішенні питань, що виникають між комунальними підприємствами та виконавцем і пов`язані з тепло-, водо-, газо-, електропостачанням житлового фонду та ліквідацією аварійних ситуацій інженерних комунікацій на території розташування житлового фонду, переданого на обслуговування виконавцю.

За умовами п. 2.4. договору виконавець зобов`язаний, зокрема: проводити розрахунки з квартиронаймачами, власниками житлових і нежитлових приміщень та орендарями за послугу з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій; звертатися до суду з позовами про звернення стягнення на майно осіб, які відмовляються сплачувати рахунки за споживання житлово-комунальних послуг або відшкодовувати завдані збитки майну, що перебуває у нього на обслуговуванні; забезпечити якісне утримання житлових будинків і прибудинкових територій, інженерного обладнання, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором або законодавством; забезпечити цілодобове аварійне обслуговування житлового фонду; укладати з власниками квартир, квартиронаймачами, орендарями та іншими співвласниками будинків договори на надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій згідно із затвердженим типовим договором; забезпечувати вчасне та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг згідно з чинним законодавством та умовами договору; надавати мешканцям житлових будинків у встановленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання житлово-комунальних послуг, їх споживчі властивості тощо; розглядати у визначений законодавством строк претензії та скарги споживачів і проводити відповідні перерахунки розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; своєчасно за власний рахунок проводити роботи з усунення виявлених недоліків, пов`язаних з отриманням житлово-комунальних послуг, що виникли з його вини; вимагати своєчасної та в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів; укладати договори на надання житлово-комунальних послуг з підприємствами - виконавцями (виробниками) послуг згідно з ст. 19, 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Пунктом 3.3. договору передбачено, що виконавець несе повну відповідальність перед третіми особами за борги, що виникли у зв`язку із здійсненням ним господарської діяльності. Замовник не відповідає по зобов`язанням виконавця, а виконавець не відповідає по зобов`язанням замовника.

Згідно з п. 5.1.-5.3. договору цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання сторонами та його скріплення печатками сторін. Строк цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 5.1. цього договору та закінчується 31.12.2025. Умови цього договору застосовуються до відношень між сторонами, що виникли до його укладання з 01.01.2015 відповідно до п. 3 ст. 631 Цивільного кодексу України. Закінчення строку цього договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії цього договору.

17.02.2015 між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до договору (а.с. 44, т.1), згідно з якою п. 1.1. договору викладено у наступній редакції: «Предметом договору є передача замовником виконавцю функцій з утримання житлових будинків і прибудинкової території, асфальтного покриття, загальною площею 8500 кв.м. для надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових.». Також договір доповнено підп. 2.2.10. у наступній редакції: «Виконавцю надається право використання нежитлових та допоміжних приміщень, за наявності таких, у житлових будинках, для належного виконання умов договору по наданню житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень.».

Додатковою угодою № 2 від 18.02.2015 (а.с. 45, т.1) сторони виклали у новій редакції п. 6.2. та 6.3. договору, якими передбачили, що: одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; розірвання цього договору допускається виключно за згодою сторін; договір може бути змінено або розірвано за вмотивованою вимогою однієї із сторін, у разі порушення договору іншою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом шляхом повідомлення іншої сторони договору з вказанням та обґрунтуванням причин у термін не менше ніж три місяці.

За актом приймання-передачі від 01.02.2015, який є додатком № 1 до договору (а.с. 46-48, т.1) позивачем були передані, а відповідачем прийняті на обслуговування 27 об`єктів житлового комплексу, за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3. Ці об`єкти складаються з будівлі гуртожитку для робітників та службовців, 19-ти житлових будинків, а також інженерних споруд: підстанції високого тиску, встроєної станції підкачки питної води, каналізації, підземної станції підкачки питної води, мережі електропостачання та освітлення території, трансформаторної підстанції.

Як вбачається з матеріалів справи (а.с. 22-35, т.1), в провадженні Господарського суду Одеської області перебувала справа № 916/1127/22 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» до Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про стягнення з останнього 437804,64 грн заборгованості зі сплати вартості спожитої електричної енергії. Також, в межах цієї справи на вирішення суду був поданий зустрічний позов Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення про розірвання договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг - ТОВ «ООЕК» та зобов`язання ТОВ «Олімп.Комсервіс.Плюс» укласти з ТОВ «ООЕК» договір постачання електричної енергії за адресами об`єктів: Овідіопольська дорога, 3 - ЕІС-код точка комерційного обліку 62Z57L; Овідіопольська дорога, 3 - ЕІС-код точка комерційного обліку 617690.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 30.01.2023 у справі № 916/1127/22 первісний позов було задоволено: стягнуто з Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ООЕК» заборгованість за спожиту електричну енергію у розмірі 437804,64 грн та витрати по сплаті судового збору у сумі 6567,07 грн; у задоволені зустрічного позову відмовлено.

Вищевказане рішення суду мотивоване, зокрема тим, що Селекційно-генетичний інститут Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення уклав публічний договір про постачання електричної енергії з ТОВ OOEK шляхом підписання заяви-приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, а тому саме Інститут є споживачем електричної енергії на об`єкті, якому присвоєні ЕІС-коди точок комерційного обліку 62Z57L та 62Z690. При цьому судом встановлено, що за цими точками комерційного обліку електрична енергія використовується для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території житлового комплексу Інституту. Як вбачається зі змісту вказаного рішення, заборгованість з Інституту була стягнута за спожитий обсяг електричної енергії у період вересень 2021 року - квітень 2022 року, обсяг споживання 260598 кВт/год. В цей же час, відмовляючи Інституту у задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходив з того, що обраний Інститутом спосіб захисту порушеного права, як зобов`язання ТОВ Олімп.Комсервіс.Плюс укласти з ТОВ ООЕК договір про постачання електричної енергії, не передбачено нормами ЦК України.

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутній договір постачання електричної енергії, укладений між позивачем та ТОВ «ООЕК», в цей час, обставина укладення такого договору визнається сторонами та встановлена судом у справі № 916/1127/22.

Згідно з наявними у справі платіжними інструкціями від 18.07.2023 № 209 та від 18.07.2023 № 208, а також виписки по рахунку позивача (а.с. 36-39, т.1), вищевказане рішення суду було виконано позивачем шляхом перерахування коштів загальному у розмірі 444371,77 грн на рахунок ТОВ «ООЕК».

Між цим, як вбачається з матеріалів прави (а.с. 6-30, т.2), на вирішення господарського суду позивачем був переданий спір про розірвання укладеного між сторонами договору на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015, а також про виселення відповідача із займаних приміщень, а підставою для звернення позивача до суду з цим позовом стало те, що відповідач не укладав договір з постачальником електричної енергії для цілей своєї діяльності, чим, на думку позивача, порушив імперативні норми чинного законодавства та спричинив позивачу матеріальний збиток, оскільки останній несе не передбачені державним фінансуванням і кошторисом додаткові витрати за електроенергію перед енергопостачальними підприємствами, фактично спожиту Товариством з обмеженою відповідальністю „Олімп.Комсервіс.Плюс для житлово-комунальних послуг, які відповідач надає згідно договору від 01.02.2015. Так, за результатом вирішення спору у справі № 916/2738/23 Господарським судом Одеської області 23.11.2023 було ухвалено рішення, яким позов позивача задоволено частково, розірвано укладений між сторонами договір, в іншій частині позову відмовлено. Вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 27.02.2024, при цьому суд апеляційної інстанції зробив, зокрема, такі висновки з урахуванням встановлених обставин:

- рішенням Господарського суду Одеської області від 16.03.2020 року у справі № 916/137/20 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ООЕК до Інституту про стягнення заборгованості за спожиту електроенергію встановлено факт, що станом на 16.03.2020, об`єкти, які нібито були передані третій особі, належать саме відповідачу, чим підтверджено обов`язок останнього зі сплати вартості спожитої електричної енергії. Тобто, твердження скаржника щодо передачі об`єктів третій особі з 01.02.2015 року, як підстава для звільнення від обов`язку з оплати вартості спожитої електричної енергії, не знайшло свого підтвердження та спростовується рішенням суду у справі № 916/137/20, що набрало законної сили;

- 04.07.2023 відповідачем у відповідь на черговий лист позивача від 28.06.2023 №04/239 було зазначено про те, що в жодному листі Інституту про розірвання чинного договору про надання послуг виконавцем не зазначено жодного обґрунтування підстав для розірвання такого договору, з огляду на що останньому запропоновано звернутися до суду з відповідною позовною заявою для вирішення цього питання, посилаючись на те, що у нього відсутнє зобов`язання укласти з відповідними підприємствами правочинів на надання житлово-комунальних послуг, зокрема, щодо укладення з енергопостачальним підприємством договору на постачання електроенергії для забезпечення потреб мешканців на утримання місць загального використання (ліфтів, насосів підкачки води, освітлення, тощо);

- в той же час колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про те, що, укладаючи спірний договір на надання послуг, його контрагенти досягли згоди відносно того, що метою договору є забезпечення кваліфікованого, якісного, гарантованого обслуговування та ремонту житлового фонду, його технічного обладнання, надання житлово-комунальних послуг, дотримання санітарного стану прибудинкових територій для створення мешканцям будинків належних умов проживання згідно з діючим законодавством України та з нормативно-правовими актами та рішеннями органу місцевого самоврядування, що діють у сфері житлово- комунального господарства, а також ведення бухгалтерської, статистичної та іншої, передбаченої законодавством, звітності. Обсяги та порядок надання послуг з утримання житлових будинків, споруд та прибудинкових територій встановлюються відповідно до діючих нормативно-правових актів Кабінету Міністрів Україні та рішень органу місцевого самоврядування (п. 1.3. договору);

- зважаючи на те, що Інститут є балансоутримувачем житлових будинків і споруд, які відповідно до спірного договору обслуговує відповідач, в силу вимог Закону України Про житлово-комунальні послуги в редакції 2017 року та умов такого договору Товариство дійсно є управителем майна, яке перебуває у віданні Інституту, та має утримувати багатоквартирні будинки та прибудинкову територію у відповідності і чинного законодавства і умов укладеного договору;

- судами у даній справі встановлено, що правовідносини між сторонами виникли з договору про надання послуг на обслуговування належного функціонування житлових будинків, споруд та прибудинкової території, умовами якого та вимогами чинного законодавства визначено, що відповідач фактично є управителем такого майна в частині надання житлово-комунальних послуг, а тому, враховуючи обов`язок виконавця, обумовлений п. 2.4.29. договору, який передбачає, що останній зобов`язаний укладати договори на надання житлово-комунальних послуг, а також вимоги п. 1 ст. 5 Закону України Про житлово-комунальні послуги, Товариство з обмеженою відповідальністю "Олімп.Комсервіс.Плюс" мало докласти зусиль щодо виконання такого обов`язку (в частині укладення з енергопостачальною організацією відповідного договору на енергопостачання місць загального користування), проте цього не вчинило, посилаючись на неможливість такого вчинення, що не приймається до уваги судом апеляційної інстанції, оскільки таке твердження суперечить правовій природі укладеного між позивачем та відповідачем договору, оскільки позивач розраховував на таке виконання умов договору з боку виконавця;

- зважаючи на те, що відповідачем ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надано належних та допустимих доказів того, що останній мав на меті або здійснив відповідні дії щодо укладення з енергопостачальною організацією відповідний договір на постачання електричної енергії для належного функціонування місць загального призначення, при тому, що на безоплатній основі здійснює господарську діяльність з обслуговування будинків, отримуючи в тому числі плату від мешканців за це, судова колегія зазначила про правомірність висновку суду першої інстанції про наявність в діях відповідача факту невиконання ним істотних умов договору на надання послуг, що позбавило позивача на отримання того, на що він розраховував, укладаючи такий договір зі спричиненням шкоди у вигляді сплати отриманих від постачальників послуг, зокрема, електроенергії;

- судова колегія, переглядаючи оскаржуване рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшла висновку, що за наявними матеріалами господарської справи не вбачається намагання відповідача в будь-якому випадку ініціювання змін до укладеного між ним та Інститутом договору в частині його зобов`язань по укладенню правочинів про надання житлово-комунальних послуг або в судовому порядку визнання таких умов договору недійсними у зв`язку із неможливістю їх виконання самим виконавцем в силу причин, що не залежали від нього, що свідчить про умисне, свідоме невиконання відповідачем взятих на себе господарських зобов`язань за договором. В свою чергу, у зв`язку із таким невиконанням, Інститут вимушений нести додатковий фінансовий тягар (матеріальні витрати, що не передбачені фінансуванням) по відшкодуванню витрат на споживання електричної енергії місцями загального користування (ліфтами, освітленням прибудинкової території тощо), на що останній не розраховував, укладаючи спірний договір з відповідачем;

- у даному разі наявні об`єктивні причини для розірвання спірного договору, укладеного між позивачем та відповідачем, що спростовує доводи останнього, викладені в апеляційній скарзі щодо відсутності таких підстав, оскільки і позивачем в позовній заяві, і судом першої інстанції належним чином обґрунтовано факт порушення виконавцем умов договору про надання послуг, а саме в частині неукладення з відповідним суб`єктом господарювання договору на постачання електричної енергії, що визначено в обов`язках відповідача як в силу Закону, так і в силу договору;

- твердження апелянта про те, що позивач не є власником багатоквартирних будинків, а тому у даному разі не може йти мова про факт управління відповідачем такими будинками, у даному випадку не приймається судовою колегією до уваги, оскільки предметом позову є встановлення факту належного виконання або невиконання відповідачем умов спірного договору, а не встановлення юридичного статусу позивача по відношенню до майна, яке перебуває у останнього на балансі.

За замовленням позивача ФОП Момотовою Н.Г. із залученням інженера-проектувальника ОСОБА_1 була складена технічна паспортизація електричних мереж 6 кВ ЦРП Селекційний ТП-4109 та мереж 0,4 кВ ТП-4109 ВРП житлових будинків (побутові споживачі) на території Селекційно-генетичного інституту (а.с. 65-103, т.2). В Розділі 2 «Схема живлення 6/0,4 вК «побутові споживачі» вказано, зокрема, що всі побутові споживачі, які розташовані на території селекційно-генетичного інституту, заживлені від трансформаторної підстанції № 4109. Живлення ТП-4109 здійснюється від ЦРП-6кВ Селекційний за допомогою двох кабельних ліній марки АСБ 3х95, довжина однієї складає 495 м. На фасаді ком. № 2 та № 19 встановлені комерційний облік (розрахунковий) облік побутового споживача) типу САЗУ-И670М з номерами лічильників № 087857А та № 256736А (коди ЕІС № 62Z81В та 62Z57L). За висновками інженера-проектувальника, у житлових будинках, які живляться від ЦРП-6кВ Селекційний, встановлені прилади обліку електроенергії, за якими мешканці розраховуються як побутові споживачі. Водночас, загальний розрахунок за електроенергію, спожиту побутовими споживачами, здійснюється на основі даних із комерційних обліків у комірках № 2 та № 19 ЦРП Селекційний, за виключенням електроенергії, спожитої субспоживачами. В цей же час, у ході обстеження мереж 0,4 кВ виявлено відсутність будь-якого обліку електричної енергії на: освітлення прибудинкових територій та внутрішніх приміщень житлових будинків (сходові клітини, допоміжні приміщення); роботу ліфтів у багатоповерхових будинках; системи підкачування питної води для забезпечення водопостачання мешканців; інше споживання при обслуговуванні житлових будинків. Усі ці витрати покриваються Селекційно-генетичним інститутом, що створює додаткове фінансове навантаження на установу. Електроенергія, яку фактично споживає обслуговуюча організація на комунальні потреби для надання послуг мешканцям житлових будинків, не розраховується окремо, що призводить до значних втрат інституту. За результатом проведеного аналізу інженером надані наступні рекомендації для мінімізації витрат та вирішення проблем із обліком електричної енергії: варіант 1: обслуговуюча організація, яка займається експлуатацією житлових будинків та отримує кошти за обслуговування від мешканців, повинна укласти прямий договір із АТ «ДТЕК». Розрахунок за спожиту електроенергію здійснюється за показниками комерційних обліків, встановлених у ЦРП Селекційний на комірках № 2 та № 19. Це дозволить перекласти фінансове навантаження на реальних споживачів; варіант 2: встановлення комерційних приладів обліку для власних потреб у кожному житловому будинку. Обслуговуюча організація має проводити розрахунки за спожиту електроенергію для освітлення, роботи ліфтів, насосів тощо за цими обліками. Недоліком цього варіанту є те, що залишаються неврахованими втрати електроенергії в мережах і трансформаторах, що також створює додаткові витрати для інституту. Зі змісту матеріалів технічної паспортизації вбачається, що інженером досліджувався, зокрема, укладений між позивачем та відповідачем договір з додатками.

В цей же час, під час розгляду цієї справи позивачем були подані копії договорів на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій від 13.11.2015 № 70/33, від 09.03.2017 № 70/34, від 30.10.2015 № 72/31а, від 15.11.2018 № 71/22 (а.с. 111-114, т.2), які укладені між відповідачем (виконавець) та фізичними особами мешканцями будинків за адресою: м. Одеса, вул. Овідіопольська дорога, 3. Вказані договори є ідентичними за змістом та передбачають надання відповідачем за плату послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (шляхом укладення договорів з постачальниками), зокрема: технічного обслуговування ліфтів; технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем енергопостачання; освітлення місць загального користування; енергопостачання ліфтів; інших прямих витрат.

Також, до матеріалів справи відповідачем були долучені затверджені відповідачем тарифи з 01.01.2020 на послуги, що надаються у будинках за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3 (а.с. 57-60, т.2), з яких вбачається, що до складу тарифу включені такі послуги: прибирання прибудинкової території; вивезення побутових відходів; прибирання внутрішньобудинкових приміщень; дератизація та дезінсекція; технічне обслуговування зовнішніх систем, холодного водопостачання, водовідведення, теплопостачання, зливової каналізації, обслуговування міжбудинкової системи каналізації та водопостачання; технічне обслуговування систем енергопостачання; поточний ремонт конструктивних елементів, інженерних систем і технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, розташованих на прибудинковій території; підготовка житлового будинку до експлуатації в осінньо-зимовий період; технічне обслуговування та ремонт систем підкачки води; технічне обслуговування ліфтів.

В цей же час, на підтвердження того, що відповідач отримував від мешканців будинків плату за надання послуг, які передбачають споживання електричної енергії, позивачем було надано до суду копії матеріалів позовної заяви відповідача до фізичної особи мешканця одного з будинків, за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3, згідно з якими позивачем порушувалось у судовому порядку питання про стягнення заборгованості за відповідним договором на надання послуг з утримання будинків та прибудинкових територій (а.с. 115-119, т.2). Відповідач включення до цієї заборгованості вартості спірної електроенергії заперечує.

Отже, за переконанням позивача, останній поніс матеріальні збитки внаслідок того, що відповідач не уклав договір з постачальником електричної енергії, з метою закупівлі електроенергії при виконанні функцій з управління житловими будинками, вартість якої була стягнута з позивача рішенням суду у справі № 916/1127/22.

Разом з цим, під час розгляду справи відповідач, заперечуючи проти позовних вимог позивача, наголошував на тому, що відповідач не міг укласти окремий договір з енергопостачальною організацією, не вважаючи себе уповноваженою та зобов`язальною особою. Так, щодо власних доводів відповідач до матеріалів справи долучив, зокрема:

- лист Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 15.08.2017 № 8939/15/7-17 (а.с. 124-127, т. 2), яким роз`яснено, зокрема, що відповідно до Закону України «Про ринок електричної енергії» електрична енергія визначена товаром, а взаємовідносини, які виникають в процесі продажу і купівлі електричної енергії між виробниками або постачальниками електричної енергії та споживачами (на роздрібному ринку електричної енергії) регулюються Правилами користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 № 28, якими визначено, що для укладення договору про постачання електричної енергії, договору про технічне забезпечення електропостачання споживача або договору про спільне використання технологічних електричних мереж, які заявник (споживач, власник технологічних електричних мереж (основний споживач або субспоживач) має надати відповідній організації, у тому числі, копію документа, яким визначено право власності чи користування на об`єкт (приміщення) або копію документа, що підтверджує право власності чи користування на земельну ділянку (у разі відсутності на відповідній земельній ділянці об`єкта);

- копію договору про відшкодування за спожиту електроенергію від 22.11.2019 № 000002/0001А (а.с. 128-129, т.2), укладеного між позивачем та фізичною особою - мешканця гуртожитку, за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3, предметом якого відшкодування споживачем гуртожитку одержаної електричної енергії;

- копію рахунків позивача на відшкодування електричної енергії за листопад 2019 року та січень 2020 року.

Між цим, на підтвердження обставини обслуговування та ремонту ліфтів у будинках відповідачем до матеріалів справи було долучено копії укладених договорів з підрядником (а.с. 77-79, 102-106, т. 3).

Як встановлено судом, в матеріалах справи відсутні докази щодо звернення відповідача до електропостачальної організації із заявою про укладення договору щодо закупівлі безпосередньо відповідачем електричної енергії для забезпечення обслуговування місць загального користування багатоквартирних будинків, за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3. Також у справі відсутні докази щодо результатів звернення відповідача до електропостачальної організації, зокрема, отримання відповідачем відмови в укладенні відповідного договору. Натомість, до матеріалів справи позивачем було долучено докази укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія Професіонал» з ТОВ «ДТЕК Одеські електромережі» договору розподілу електричної енергії, яка споживається житловими будинками, за адресою: вул. Овідіопольська дорога, 3 з присвоєним, зокрема, ЕІС-кодом точки розподілу 62Z57L (а.с. 131-132, т.3).

Так, у зв`язку з тим, що відповідач не уклав договір з електропостачальною організацією щодо закупівлі електричної енергії для забезпечення надання послуг з утримання житлових будинків на підставі укладеного між сторонами договору від 01.02.2015 та враховуючи, що витрати на закупівлю електричної енергії у період вересень 2021 року квітень 2022 року були понесені позивачем на підставі судового рішення у справі № 916/1127/22, позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми понесеної шкоди. У цій справі позивачем розрахунок шкоди здійснено у розмірі стягнутої суми за судовим рішенням у вищевказаній справі та з відрахуванням вартості електричної енергії, яка споживалась мешканцями гуртожитку та відшкодовувалась безпосередньо позивачу. Як пояснив суду позивач, долучивши до матеріалів справи відповідні докази (а.с. 17-37, т.3), у період 2015-2016 років мешканці гуртожитку за вищевказаною адресою сплачували вартість спожитої електричної енергії через відповідача, проте, з початку 2019 року відповідач фактично не виконував функції надання послуг гуртожитку та його прибудинкової території, у зв`язку з чим мешканці гуртожитку сплачували послуги електричної енергії через позивача на підставі відповідних договорів. Оскільки, за поясненням позивача, стягнення грошових коштів за спожиту електричну енергію потребує окремого дослідження, позивач виключив з розрахунку матеріальної шкоди, завданої відповідачем у спірних правовідносинах, вартість спожитої гуртожитком електричної енергії у період з вересня 2021 року по квітень 2022 року, яка за даними позивача становить 66717,84 грн (а.с. 110, т.1). На підтвердження того, що мешканцями гуртожитку було спожито електричну енергію у спірному періоді на іншу суму, матеріали справи доказів не містять.

З урахуванням вищевикладеного, позивачем нараховано та, з урахуванням поданої до суду заяви про зменшення розміру позовних вимог, заявлено до стягнення з відповідача 377653,87 грн (а.с. 117-118, т.3).

Законодавство, застосоване судом до спірних відносин

Частиною 1 статті 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управлена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Положеннями п.1 ч.2 ст.11 ЦК України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, а в силу вимог ч.1 ст.629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. В цей же час, частиною 5 статті 11 передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції, чинній на час укладення договору між сторонами) житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; управитель - особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд (далі - управління будинком) і забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору; утримання будинків і прибудинкових територій - господарська діяльність, спрямована на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи щодо забезпечення експлуатації та/або ремонту жилих та нежилих приміщень, будинків і споруд, комплексів будинків і споруд, а також утримання прилеглої до них (прибудинкової) території відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.

Статтею 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV (в редакції, чинній на час укладення договору між сторонами) встановлено, що управитель має право: 1) здійснювати управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та забезпечувати їх належну експлуатацію; 2) укладати договори з виробниками, виконавцями, споживачами в порядку, встановленому законом; 3) контролювати виконання умов договорів на надання житлово-комунальних послуг; 4) отримувати плату за виконання власних функцій; 5) доступу в приміщення, будинки і споруди для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів тощо в порядку, визначеному законом і договором; 6) звертатися до органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування та до суду в межах повноважень, визначених законом та договором, для забезпечення належного виконання умов договору виробниками, виконавцями та споживачами. Управитель зобов`язаний: 1) забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; 2) дотримуватись умов договорів з учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг; 3) вимагати беззастережного виконання умов договору, стандартів, нормативів, норм і правил від виконавців послуг; 4) вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів; 5) надавати необхідну інформацію споживачам та реєструвати звернення споживачів у встановленому законодавством порядку в разі виникнення аварій або тимчасового припинення виконання будь-якої послуги, передбаченої договором; 6) контролювати стан забезпечення споживачів житлово-комунальними послугами, проведення перерахунків розміру плати за житлово-комунальні послуги в разі їх ненадання або надання не в повному обсязі, зниження їх якості; 7) здійснювати огляд основних конструктивних елементів, огороджуючих конструкцій будинків і споруд, інженерних мереж, об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях (зовнішніх та внутрішньобудинкових систем, під`їзних шляхів і тротуарів), і складати відповідні акти; 8) забезпечувати здійснення профілактичних, поточних, капітальних та аварійних ремонтів відповідно до встановлених стандартами, нормативами, нормами і правилами вимог щодо строків та регламентів; 9) надавати в установленому законодавством порядку необхідну інформацію про перелік житлово-комунальних послуг, їх вартість, загальну вартість місячного платежу, структуру цін/тарифів, норми споживання, режим надання послуг, їх споживчі властивості тощо.

Закон України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-IV втратив чинність на підставі Закону України № 2189-VIII від 09.11.2017.

Пунктом 3 Перехідних положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 № 2189-VIII (далі Закон) встановлено, що договори про надання комунальних послуг, укладені до введення в дію цього Закону, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами, до дати набрання чинності договорами про надання відповідних комунальних послуг, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо договорами про надання комунальних послуг, укладеними до введення в дію цього Закону, передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. Договори про надання комунальних послуг, у тому числі із співвласниками багатоквартирних будинків, які не прийняли рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг, мають бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності рішенням Кабінету Міністрів України про затвердження типових публічних договорів приєднання про надання комунальних послуг.

Відповідно до п. 3-1 Перехідних положень Закону договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладені з виконавцями таких послуг або з управителями, визначеними згідно із цим Законом, до введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зберігають чинність на умовах, визначених такими договорами (у тому числі щодо вивезення побутових відходів - за наявності), до дати набрання чинності договорами про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, укладеними за правилами, визначеними цим Законом. У разі якщо такими договорами передбачено більш ранній строк їх припинення, такі договори вважаються продовженими на той самий строк і на тих самих умовах. З дати введення в дію норм цього Закону, що регулюють надання послуги з управління багатоквартирним будинком, зміна будь-яких умов договорів про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, додатків і кошторисів (цін/тарифів) до них забороняється та вважається нікчемною. Виконавець таких послуг або управитель має право достроково розірвати відповідний договір, попередивши про це споживачів не пізніш як за два місяці до дня розірвання договору.

За змістом п. 6-1 Перехідних положень Закону у багатоквартирних будинках, а також одно- і двоквартирних житлових будинках, гуртожитках, у яких всі квартири, житлові та нежитлові приміщення є виключно державної або комунальної власності, управитель багатоквартирного будинку визначається органом, уповноваженим управляти державним або комунальним майном відповідно. Зобов`язання з оплати послуги з управління багатоквартирним будинком у таких будинках, гуртожитках у разі здачі в найм (оренду) квартир, житлових та/або нежитлових приміщень несуть наймачі (орендарі) таких квартир та/або приміщень.

Відповідно до ст. 5 Закону до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: забезпечення утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, якщо прибудинкова територія, за даними Державного земельного кадастру, знаходиться у власності або користуванні співвласників багатоквартирного будинку відповідно до вимог законодавства, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; інші додаткові послуги, які можуть бути замовлені співвласниками багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.

Згідно з п. 1, 6 ч. 4 ст. 8 Закону управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний, зокрема: забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг; укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов цього договору та контроль якості цих послуг.

Постановою Кабінету Міністрів України від 5 вересня 2018 року № 712 затверджено, зокрема, Правила надання послуги з управління багатоквартирним будинком (далі Правила). Пунктом 9 Правил передбачено, що послуга з управління включає, зокрема, купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку.

За умовами п. 43 Правил управитель зобов`язаний, зокрема, укласти з виконавцем послуги з постачання електричної енергії договір про постачання електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку, забезпечувати виконання умов такого договору та контроль якості цих послуг.

Частиною 3 статті 13 ГПК України визначено, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Позиція суду

Як встановлено судом, між сторонами у справі був укладений договір на виконання послуг з обслуговування житлових будинків, споруд та прибудинкових територій від 01.02.2015, предметом якого є передача позивачем відповідачу функцій з утримання житлових будинків і прибудинкової території, надання житлово-комунальних послуг та проведення розрахунків з квартиронаймачами та власниками житлових приміщень.

Також судом встановлено, що вищевказаний договір був розірваний судовим рішенням у справі № 916/2738/23 з підстав того, що відповідачем були допущені істотні порушення умов договору, у зв`язку з тим, що останній не уклав з відповідним суб`єктом господарювання договір на постачання електричної енергії, що визначено в обов`язках відповідача як в силу Закону, так і договору. За результатом вирішення спору у цій справі за встановлених обставин суди зробили висновок, зокрема, що у спірних правовідносинах відповідач мав статус управителя багатоквартирних будинків, переданих позивачем в його обслуговування за відповідним актом та на підставі укладеного між сторонами договору, натомість, внаслідок неналежного виконання зобов`язань відповідачем, Інститут вимушений нести додатковий фінансовий тягар (матеріальні витрати, що не передбачені фінансуванням) по відшкодуванню витрат на споживання електричної енергії місцями загального користування (ліфтами, освітленням прибудинкової території тощо).

Так, не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення. Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу. Суть преюдиції полягає і в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами. У випадку преюдиціального установлення певних обставин особам, які беруть участь у справі (за умови, що вони брали участь у справі при винесенні преюдиціального рішення), не доводиться витрачати час на збирання, витребування і подання доказів, а суду - на їх дослідження і оцінку (постанова Верховного Суду від 29.11.2023 у справі № 638/18026/19).

Отже, приймаючи до уваги встановлені судом обставини у справі № 916/2738/23, суд виснує, що висновки суду щодо статусу відповідача у спірних відносинах сторін управителя будинків, його обов`язку укласти договір з постачальною організацією на закупівлю електричної енергії для забезпечення живлення місць загального користування (ліфтів, освітленням прибудинкової території тощо), а також щодо понесення необґрунтованих витрат позивачем внаслідок бездіяльності відповідача для суду є преюдиційними та відповідно до ст. 75 ГПК України не підлягають доведенню при розгляді цієї справи.

Так, судом було встановлено, що судовим рішенням у справі № 916/1127/22 з позивача на користь електропостачальної організації ТОВ «ООЕК» було стягнуто кошти у розмірі 437804,64 грн за спожиту електричну енергію у період вересень 2021 року - квітень 2022 року, яка використовувалась для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку, розташованого на території житлового комплексу Інституту. При цьому, обставина споживання електричної енергії об`єктом, якому присвоєний ЕІС-код 62Z57L та щодо належності цього об`єкту до спільного майна багатоквартирного будинку також підтверджується даними дослідженої судом у цій справі технічної паспортизації електричних мереж на території Інституту.

Отже, приймаючи до уваги, що позивачем на підставі судового рішення було сплачено вартість електричної енергії, спожитої для забезпечення живлення місць загального користування, натомість, такі витрати позивачем були понесені саме внаслідок невиконання відповідачем істотних умов договору на надання послуг, укладеного між сторонами, суд дійшов висновку, що позивачем доведена обставина спричинення йому шкоди у розмірі сплаченої вартості поставленої електроенергії у спірному періоді.

Водночас, оскільки стягнута судовим рішенням у справі № 916/1127/22 сума включає також і суму відшкодованої мешканцями гуртожитку безпосередньо позивачу вартості електроенергії в розмірі 66717,84 грн, що позивач не врахував при здійсненні розрахунку, суд дійшов висновку, що витрати позивача з відшкодування судового збору у вищевказаній справі № 916/1127/22 підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача у цій справі пропорційно розміру вартості електричної енергії, яку саме відповідач повинен був сплачувати електропостачальнику.

При цьому, аналізуючи питання обсягу щодо надання оцінки кожному з аргументів доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд керується висновками, викладеними Європейським судом з прав людини, який у справі Серявін та інші проти України, які зводяться до того, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення до Товариства з обмеженою відповідальністю Олімп.Комсервіс.Плюс слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 376653,10 грн.

Розподіл судових витрат

Згідно з ч. 1 ст. 129 ГПК України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Приймаючи до уваги вищезазначене, судовий збір слід покласти на відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 4519,84 грн.

Керуючись ст. 129, 130, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Олімп.Комсервіс.Плюс (Фонтанська дорога, 49/1, м. Одеса, 65049, ) на користь Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення (Овідіопольська дорога, 3, м. Одеса, 65036, ) грошові кошти в сумі 376653 грн 10 коп та судовий збір в сумі 4519 грн 84 коп.

3. В іншій частині відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду набирає законної сили в порядку ст. 241 ГПК України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повний текст рішення складено 30 червня 2025 р.

Суддя Д.О. Бездоля