РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

23.06.2025Справа № 910/15830/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Пукаса А.Ю., за участю секретаря судового засідання Салацької О.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва (вул. Костянтинівська, 19-Б, м. Київ, 04071; ідентифікаційний код 02910019) в інтересах держави в особі Київської міської ради (вул. Хрещатик, 36, м. Київ, 01044; ідентифікаційний код 22883141)

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реаль» (пр-т. Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152; ідентифікаційний код 31458351)

про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою, припинення права володіння нерухомим майном та скасування державної реєстрації,

Представники сторін:

прокурор: Павліченко Вікторія

від позивача: Буханистий Олександр

від відповідача: Линдюк Святослав, Бондар Валерій

РОЗГЛЯД СПРАВИ СУДОМ

1. Стислий виклад позиції Прокурора

До Господарського суду міста Києва звернувся керівник Подільської окружної прокуратури міста Києва (далі за текстом - Прокурор) в інтересах держави в особі Київської міської ради (далі за текстом - КМР, Позивач) з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Реаль» (далі за текстом - ТОВ «Реаль», Відповідач), в якому просить суд:

- усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,1301 га з кадастровим номером :90:137:0136 за адресою: проспект Павла Тичини, 18, м. Київ шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, проспект Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) повернути вказану земельну ділянку територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від частини нежитлової будівлі літера «В» (площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0136 становить 212,9780 кв.м.), нежитлових будівель літера «Г» площею 31,6809 кв.м., літера «Д» площею 121,601 кв.м., літера «Е» площею 35,3189 кв.м., літера «Ж» площею 28,2101 кв.м., літера « 3» площею 28,229 кв.м., підпірної стіни площею 12,399 кв.м.;

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, проспект Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) нежитловою будівлею літера «Г», за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18, загальною площею 25 кв.м., шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про відсутність права із закриттям розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000;

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, просп. Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) нежитловою будівлею літера «Д», за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18, загальною площею 200,29 кв.м., шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про відсутність права із закриттям розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000;

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, просп. Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) нежитловою будівлею літера «Е», за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18, загальною площею 25,75 кв.м., шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про відсутність права із закриттям розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000;

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, проспект Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) нежитловою будівлею літера «Ж», за адресою: м. Київ, проспект Тичини, 18, загальною площею 24,18 кв.м., шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про відсутність права із закриттям розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000;

- припинити володіння Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, проспект Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) нежитловою будівлею літера «З», за адресою: м. Київ, проспект Тичини, 18, загальною площею 22,55 кв.м., шляхом внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про відсутність права із закриттям розділу та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 000.

В обґрунтування заявлених вимог Прокурор зазначає, що Відповідач користується земельною ділянкою з кадастровим номером :90:137:0136 за адресою: проспект Павла Тичини, 18, м. Київ без належних на те правових підстав.

Відповідач здійснив на такій земельній ділянці будівництво об`єктів нерухомості без дозволу компетентного органу та зареєстрував право приватної власності на останні.

Згідно доводів Прокурора, спірні об`єкти нерухомості, які споруджені на земельній ділянці з кадастровим номером :90:137:0136 є самочинним будівництвом у зв`язку з чим підлягають знесенню.

Крім того, Прокурор звертає увагу суду на незаконність проведених реєстраційних дій в частині права власності спірних об`єктів за Відповідачем, оскільки при здійсненні останніх держаним реєстратором не перевірено та не встановлено наявність зареєстрованих речових прав на вказане майно в бюро технічної інвентаризації, а директором Відповідача подано підроблені документи.

2. Стислий виклад позиції Позивач

Із наданих пояснень вбачається, що Позивачем визнається фактичне перебування земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136 по просп. Павла Тичини у Дніпровському районі м. Києва у користуванні Відповідача без належних на те правових підстав, оскільки Позивачем не приймалося відповідне рішення.

Позивач зазначає, що реєстрація права власності на самочинно збудоване майно за особою, яка його здійснила, не змінює правового режиму такого будівництва як самочинного, а відтак свідчить про правомірність вимог Прокурора про знесення незаконно споруджених об`єктів.

Оскільки Прокурором оскаржуються правочини, спрямовані виключно на незаконне заволодіння земельною ділянкою комунальної власності, порушують права та охоронювані законом інтереси держави в особі Київської міської ради, як органу, уповноваженого розпоряджатися землями територіальної громади міста Києва, наявні усі підстави для задоволення позову Прокурора.

3. Стислий виклад позиції Відповідача

Із поданого до суду відзиву вбачається, що Відповідач заперечує щодо заявлених вимог оскільки Прокурором не доведено та не зазначено яким саме діям Позивача з розпорядження земельною ділянкою кадастровий номер :90:137:0136 перешкоджає ТОВ «Реаль», а також не конкретизується які саме конкретні дії Київська міська рада планує здійснити щодо такої земельної ділянки.

Відповідач звертає увагу суду на те, що ним вчинялися дії з метою отримання права користування / викупу земельної ділянки кадастровий номер :90:137:0136, однак виключно в силу неналежного урядування Позивача відповідних домовленостей між сторонами не досягнуто.

При цьому, Відповідач стверджує, що від знесення нерухомого майна громада міста Києва втратить можливість надходження від орендної плати та земельного податку, які могли б бути спрямовані на розвиток інфраструктури, соціальні програми та покращення міського середовища.

Згідно переконань Відповідача знесення належних йому на праві власності нежитлових об`єктів є економічно невигідним для міста та його мешканців.

4. Процесуальні дії у справі

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.12.2024 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 27.01.2025.

27.12.2024 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення КМР.

Підготовче засідання 27.01.2025 відкладено на 10.02.2025.

07.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про продовження процесуального строку на подачу відзиву.

10.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшов відзив на позовну заяву.

10.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позовну заяву та зустрічна позовна заява.

Підготовче засідання 10.02.2025 відкладено на 03.03.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.02.2025 зустрічну позову заяву ТОВ «Реаль» та додані до неї документи повернуто заявнику.

14.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про продовження строку для долучення доказів до матеріалів справи.

17.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про поновлення процесуального строку на долучення доказів до матеріалів справи.

18.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява про відвід судді Пукаса А.Ю. від розгляду справи № 910/15830/24 від Відповідача.

19.02.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Прокурора на заяву про відвід судді.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.03.2025 заяву представника ТОВ «Реаль» про відвід судді Пукаса А.Ю. визнано необґрунтованою.

Заяву представника ТОВ «Реаль» про відвід судді Пукаса А.Ю. передано для визначення судді в порядку, встановленому частиною 1 статті 32 ГПК України.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 (суддя Літвінова М.Є.) відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «Реаль» про відвід судді Пукаса А.Ю. від розгляду справи № 910/15830/24.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 10.03.2025 справу призначено для подальшого розгляду на 07.04.2025.

06.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання Відповідача про долучення доказів.

07.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшло клопотання від Відповідача про зупинення провадження у справі.

У підготовчому засіданні Прокурор заявила усне клопотання про відкладення судового засідання для ознайомлення із поданими Відповідачем клопотаннями та надання заперечень.

У підготовчому засіданні судом оголошено перерву до 14.04.2025.

11.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Прокурора на клопотання про зупинення провадження у справі.

12.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Відповідача про застосування строків позовної давності.

У підготовчому засіданні 14.04.2025 розглядалося клопотання про долучення доказів, у задоволені якого судом відмовлено.

Крім того, у даному засіданні розглядалося клопотання Відповідача про поновлення строку на подачу відзиву, в задоволені якого судом відмовлено, однак відзив долучено до матеріалів справи у зв`язку з поновленням процесуального строку з власної ініціативи суду з метою всебічного та об`єктивного розгляду справи. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 14.04.2025. У підготовчому засіданні оголошено перерву до 28.04.2025 о 16:30 год.

14.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшла заява Позивача, в якій сторона просить суд відмовити Відповідачу в задоволені клопотання про долучення доказів.

28.04.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли заперечення Прокурора на заяву про застосування строків позовної давності та відповідь на відзив.

Підготовче засідання 28.04.2025 не відбулося у зв`язку із перебуванням судді Пукаса А.Ю. на лікарняному.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 призначено підготовче засідання на 12.05.2025.

У підготовчому засіданні 12.05.2025 судом відмовлено у задоволенні клопотання Відповідача про долучення доказів. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 12.05.2025.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 підготовче засідання відкладено на 19.05.2025, а також зобов`язано Київську міську раду надати письмові пояснення щодо клопотання про зупинення провадження у справі та надати вичерпну відповідь на кожне поставлене Відповідачем питання у відзиві на позовну заяву.

14.05.2025 через загальний відділ діловодства до Господарського суду міста Києва надійшли письмові пояснення Позивача.

У підготовчому засіданні 19.05.2025 судом відмолено у задоволенні клопотання Відповідача про зупинення провадження у справі з підстав його необґрунтованості. Дана інформація занесена до протоколу судового засідання від 19.05.2025.

У підготовчому засіданні 19.05.2025 судом закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 23.06.2025.

У судовому засіданні 23.06.2025 Прокурор надав пояснення по суті поданого позову, який просив суд задовольнити.

Представник Позивача підтримав заявлені Прокурором вимоги, які просив суд задовольнити.

Представники Відповідача заперечували щодо задоволення позову, просили суд відмовити у його задоволенні.

Заслухавши вступні слова представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, у судовому засіданні 23.06.2025 відповідно до статті 240 Господарського процесуального кодексу України (далі за текстом - ГПК України) судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

З позовної заяви вбачається, Подільською окружною прокуратурою міста Києва під час здійснення процесуального керівництва досудовим розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000333 від 10.11.2023 встановлено, що Бондар Валерій Іванович (директор Відповідача) здійснив самовільне захоплення частини земельної ділянки, що знаходиться у Дніпровському районі міста Києва по проспекту Тичини у м. Києві, яка належить територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради, на якій в подальшому в різний період часу самовільно здійснив будівництво нежитлових приміщень літери «В» (частини), «Г», «Д», «Е», «Ж», «З» та підпірної стіни загальною площею фундаменту 470,4169 кв.м.

Зокрема, під час здійснення досудового розслідування вказаного кримінального провадження 12.04.2024 проведено огляд земельних ділянок з кадастровими номерами :90:137:0062 та :90:137:0136 із залученням провідних інженерів Комунального підприємства Київський інститут земельних відносин з метою встановлення точного місця розташування нежитлових приміщень, які на праві власності належать ТОВ «РЕАЛЕ».

Проведеним оглядом (протоколи огляду наявні в матеріалах справи) місцевості встановлено, що ряд нежитлових приміщень виходить за межі земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення Київської міської ради від 29.11.2005 за №546/3007 ТОВ «Реаль» 12.04.2006 в особі ОСОБА_1 придбало для будівництва, експлуатації та обслуговування закладу громадського харчування земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0062 загальною площею 0,0524 га, що знаходиться за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18 у Дніпровському районі міста Києва.

У подальшому, в період з квітня 2013 по квітень 2014 збудовано нежитлову будівлю літера «В», що за адресою: м. Київ, проспект Тичини, 18 загальною площею 1 178,3 кв.м., вийшовши за межі належної ТОВ «Реаль» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скляренка О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.09.2014 (індексний номер рішення: 15611318) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1 178, 3 кв.м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стало свідоцтво про право власності № 26464221 від 05.09.2014.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «В» становить 538, 1488 кв.м.; площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0136 становить 212, 9780 кв.м., площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0062 становить 325,1702 кв.м.

Надалі, ОСОБА_1 в період з липня 2016 по серпень 2016 збудував одноповерхову цегляну будівлю, якій в подальшому мав намір присвоїти літеру «Г», вийшовши за межі належної ТОВ «Реаль» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора філії комунального підприємства Київської обласної ради «Готово» Рябого Д.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 10.11.2016 (індексний номер рішення: 32324377) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 25 кв.м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.01.2014, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

Водночас, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «Г» становить 31,6809 кв.м. та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Надалі, ОСОБА_1 в період з жовтня 2018 по березень 2019 збудував одноповерховий цегляний будинок літера «Д», вийшовши за межі належної ТОВ «РЕАЛЬ» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора Київська філія комунального підприємства «Новозаводське» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.10.2017 (індексний номер рішення: 37389736) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 200,29 кв.м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

Проте, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «Д» становить 121,601 кв.м. та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Крім того, ОСОБА_1 в період з березня 2017 по серпень 2017 збудував одноповерховий цегляний будинок, якому в подальшому мав намір присвоїти літеру «Е», вийшовши за межі належної ТОВ «Реаль» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора Київська філія комунального підприємства «Новозаводське» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 03.10.2017 (індексний номер рішення: 37389550) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 25,75 кв. м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

Проте, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «Е» становить 35,3189 кв.м. та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Крім того, ОСОБА_1 в період з вересня 2017 по жовтень 2018 збудував одноповерховий цегляний будинок літера «Ж», вийшовши за межі належної ТОВ «Реаль» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.09.2017 (індексний номер рішення: 37338045) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 24,18 кв.м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «Ж» становить 28,2101 кв.м. та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Крім того, ОСОБА_1 в період з вересня 2017 по жовтень 2018 збудував одноповерховий цегляний будинок літера «З», вийшовши за межі належної ТОВ «Реаль» на праві власності земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0062.

На підставі рішення державного реєстратора Київської філії комунального підприємства «Новозаводське» Мартенівської сільської ради Пулинського району Житомирської області Павленко К.В. про державну реєстрацію та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 29.09.2017 (індексний номер рішення: 37338911) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 22,55 кв. м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 000) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стала декларація про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, видана Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в м. Києві.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи від 19.08.2024 № СЕ-19/111/24/29185-ЗТ площа будівлі літера «З» становить 28,229 кв.м. та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Крім того, відповідно до висновку земельно-технічної експертизи № СЕ-19/111-24/29185-ЗТ від 19.08.2024 в межах фактичного користування самовільно зайнятих земельних ділянках, які використовує ТОВ «Реаль» залишається не зареєстрованою підпірна стіна, площа якої становить 12,399 м2 та розташована в межах земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Так, згідно з інформацією, наданою у відповіді Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) № 0570202/3-7386 від 31.05.2024, Київська міська рада не приймала рішень щодо передачі будь-якій фізичній чи юридичній особі земельної ділянки :90:137:0136 у власність чи користування.

Згідно з інформацією, наданою Департаментом з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва від 23.05.2024 у Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва містяться відомості щодо реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014 за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у Дніпровському районі міста Києва, замовник будівництва - ТОВ «Реаль».

Прокурор зазначає, що в ході здійснення огляду декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, вилученої за результатами тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Державної інспекції архітектури та містобудування України, встановлено що 25.04.2014 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві ТОВ «Реаль» видано декларацію про готовність об`єкта експлуатації № КВ20, а саме нежитлової будівлі громадського призначення площею 1 178, 3 кв.м. по проспекту Тичини, 18 у Дніпровському районі міста Києва.

Так Прокурор стверджує, що з метою маскування незаконних дій із самовільного будівництва нежитлових будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :90:137:0136, ОСОБА_1 (директор Відповідача) підробив декларацію про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 25.04.2014 за № КВ20, змінивши кількість та площі нежитлових приміщень, а саме: пункт № 12 декларації «Техніко- економічні показники об`єкта з урахуванням результатів технічної інвентаризації», згідно з яким замість одного приміщення площею 1 178.3 кв.м., додав наступний перелік нежитлових приміщень: літ. «В» площею 1 178.3 кв.м., літ. «Г» площею 25 кв.м., літ. «Д» площею 70.35 кв.м., літ. «Е» площею 22.75 кв.м., літ. «Ж» площею 15.75 кв.м., літ. «З» площею - 15.75 кв.м.

Крім того, останній вніс недостовірні дані до пункту № 14 «Об`єкт має такі основні показники: потужність, продуктивність, виробнича площа, протяжність, місткість, обсяг, пропускна спроможність, кількість робочих місць тощо», зазначивши основні показники об`єкта замість одного приміщення площею 1 178.3 кв.м., наступний перелік нежитлових приміщень: літ. «В» площею 1178.3 кв.м., літ. «Г» площею 25 кв.м., літ. «Д» площею 70.35 кв.м., літ. «Е» площею 22.75 кв.м., літ. «Ж» площею 15.75 кв.м., літ. «З» площею 15.75 кв.м.

При цьому, відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації № 103-4194 від 24.05.2024, адміністрація не присвоювала об`єкту нерухомого майна поштову адресу: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18.

Таким чином, порушуючи встановлений порядок на зведення будівель і споруд, Бондар В.І. здійснив самовільне, без отримання будь-яких дозволів, будівництво нових будівель, за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18, внаслідок чого самовільно зайняв частину земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136, на якій здійснив будівництво частини нежитлового приміщення літера «В» та нежитлових приміщень літери «Г», «Е», «Д», «Ж», «З» та підпірної стіни, оскільки будівництво вказаних об`єктів нерухомості відбулось на земельній ділянці, що не була відведена для будівництва, без дозволу власника земельної ділянки, без дозволів відповідного органу контролю на виконання будівельних робіт, а тому відповідно до положень статті 376 Цивільного кодексу України зазначені об`єкти є самочинним будівництвом.

Враховуючи викладене, Прокурор стверджує про те, що ТОВ «Реаль» використовує спірні земельні ділянки комунальної власності для розміщення самочинно збудованого нерухомого майна без передбачених земельним законодавством документів.

За таких обставин оголошене володіння майном, здійснене шляхом державної реєстрації речового права підлягає припиненню, оскільки обмежує права власника землі - територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради щодо розпорядження земельною ділянкою, на якій ця нерухомість розташована.

Також підлягають поновленню права власника землі щодо користування земельними ділянками шляхом зобов`язання Відповідача знести об`єкти самочинного будівництва.

В частині обґрунтування обставин використання Відповідачем земельної ділянки без оформлення правовстановлюючих документів Прокурор посилається зокрема на положення статтей 116, 124, 125, 126 Земельного кодексу України та звертає увагу суду на відсутність рішення компетентного органу щодо виділу у користування Відповідачу земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136, а тому згідно статті 376 Цивільного кодексу України об`єкти, на такій земельній ділянці є самочинним будівництвом, які істотно обмежують права власника землі (Позивача) на володіння такою земельною ділянкою.

В частині обґрунтування незаконності реєстрації права власності на нерухоме майно Прокурор посилається на те, що проведена державна реєстрація права власності на об`єкти нерухомості проведена державним реєстратором у тому числі без перевірки та встановлення зареєстрованих речових прав на вказане майно в бюро технічної інвентаризації, що свідчить про незаконність здійснений реєстраційних дій.

Вважаючи Позивача власником спірної земельної ділянки, яку згідно переконань Прокурора Відповідач займає без належних на те правових підстав та на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, належним способом захисту є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна з приведенням її у придатний для використання стан шляхом знесення самочинно збудованого нерухомого майна.

Крім того, посилаючись на судову практику Верховного Суду, викладену у постанові від 07.06.2023 у справі № 916/959/22, Прокурор зазначає про необхідність припинення права власності Відповідача щодо спірного нерухомого майна оскільки таке судове рішення про задоволення таких позовних вимог є підставою для внесення до Державного реєстру запису про відсутність права та підставою для закриття розділу Державного реєстру прав на цей об`єкт.

Заперечуючи щодо задоволення даного позову, Відповідач посилається на наступні обставини.

Перш за все, Відповідачем визнається факт будівництва частини нежитлового приміщення літера «В» та нежитлових приміщень літери «Г», «Е», «Д», «Ж», «З» та підпірної стіни за адресою: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18 на частині земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Листом від 04.08.2015 року № ЛПВ-8122 Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) пропонував ТОВ «Реаль» здійснити викуп земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Так, у довідці Головного управління Держгеокадастру у м. Києві №19-26-7777.2- 270/35-16 від 23.02.2016 зазначено, що фактично на земельній ділянці розташований існуючий заклад громадського харчування, та вищезазначена земельна ділянка не є зеленою зоною загального користування.

Крім того, відсутні відомості про прийняті рішення органів державної влади та органів місцевого самоврядування щодо віднесення вказаної земельної ділянки до певної категорії згідно даних державного земельного кадастру у Головному управлінні Держгеокадастру у м. Києві.

Висновком щодо відповідності заявленої ініціативи містобудівної документації або ситуації, а також наявних містобудівних умов і обмежень, що мають бути враховані при розробці документації із землеусторою № 6002/0/01/19-16 від 25.05.2016 щодо питання експлуатації та функціонування існуючого закладу громадського харчування з озелененням території загального харчування площею 0,1301 га (адреса об`єкта - м. Київ, Дніпровський район, вул. Павла Тичини, 18) зазначено, що заявлена ініціатива відповідає містобудівній ситуації, за умови виконання певних вимог.

Висновком № 16-0227-В про погодження проекту землеусторю Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) (вих. №10515/0/12-4/0913 від 03.11.2016) погоджено проект відведення земельної ділянки ТОВ «Реаль».

Висновком про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 04.01.2017 року №12/82-17 (кадастровий номер :90:137:0136) площею 0,1301 га. погоджено оцінку проекту землеустрою.

В силу зазначеного, Відповідач звертає увагу суду на те, що ТОВ «Реаль» неодноразово зверталось до Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) щодо передачі в оренду або викупу земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136.

Однак, станом на дату будівництва спірних об`єктів нерухомості та станом на дату вирішення даного спору питання викупу чи оренди земельною ділянки з кадастровим номером :90:137:0136 так і не вирішено, що на переконання Відповідача, свідчить про умисну бездіяльність органу місцевого самоврядування.

В частині належності обраного Позивачем способу захисту, Відповідач вказує, що матеріали позовної заяви не містять переліку яким саме реальним діям з розпорядження земельною ділянкою :90:137:0136 перешкоджає ТОВ «Реаль», а також Прокурором не конкретизується, які саме конкретні дії Київська міська рада планує здійснити щодо земельної ділянки :90:137:0136 та які кроки для цього здійснює.

Відповідач стверджує, що на постійні основі звертався і звертається до Позивача з метою отримання в оренду земельної ділянки та/або здійснення її викупу, однак Позивач свідомо не вчиняє жодних дій.

Натомість, від знесення нерухомого майна громада міста Києва втратить можливість надходження від орендної плати та земельного податку, які могли б бути спрямовані на розвиток інфраструктури, соціальні програми та покращення міського середовища. Замість знесення будівель місто може врегулювати питання шляхом оформлення правовідносин із власником, що дозволить отримувати стабільний дохід від оренди або продажу ділянки за ринковими умовами про що постійно у зверненнях вказує відповідач ТОВ «Реаль».

В частині належності обраного Позивача, Відповідач вказує, що матеріали справи не містять відомостей про звернення до відповідної структури Київської міської ради - Управління захисту прав та інтересів територіальної громади міста Києва секретаріату Київської міської ради в силу чого Подільська прокуратура не є належним позивачем у даному спорі.

Підсумовуючи доводи, Відповідач вказує, що відсутність в нього документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою у відповідача не може бути визнане як її самовільне використання, однак не дає права на її безоплатне використання. Відтак, належним способом захисту порушеного є стягнення на користь Київської міської ради грошових коштів за користування земельною ділянкою.

ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА МОТИВИ, З ЯКИХ ВИХОДИТЬ СУД

Відповідно до частини 1 та 4 статті 373 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК України) земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Власник земельної ділянки має право використовувати її на свій розсуд відповідно до її цільового призначення.

Частиною 1 статті 374 ЦК України встановлено, що суб`єктами права власності на землю (земельну ділянку) є фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до частини 1 статті 83 Земельного кодексу України (далі за текстом - ЗК України) землі, які належать на праві власності. У комунальній власності перебувають:

а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності;

б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об`єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування;

в) землі та земельні ділянки за межами населених пунктів, що передані або перейшли у комунальну власність із земель державної власності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, із врахуванням відкритих відомостей земельного кадастру України, земельна ділянка з кадастровим номером :90:137:0136, на якій розташовано спірне майно Відповідача (частина нежитлової будівлі літера «В» (площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0136 становить 212,9780 кв.м.), нежитлових будівель літера «Г» площею 31,6809 кв.м., літера «Д» площею 121,601 кв.м., літера «Е» площею 35,3189 кв.м., літера «Ж» площею 28,2101 кв.м., літера « 3» площею 28,229 кв.м., підпірної стіни площею 12,399 кв.м.) знаходиться в межах міста Києва та відноситься до земель: житлової та громадської забудови.

Відповідно до статті 40 ЗК України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

Пунктом а) та д) частини 1 статті 90 ЗК України закріплено, що власники земельних ділянок мають право продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, довірчу власність, споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди, а згідно частини 2 цієї статті порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Частиною 1 статті 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Враховуючи доводи Прокурора та Позивача, судом встановлено, що дійсно власник земельної ділянки з кадастровим номером :90:137:0136 - територіальна громада міста Києва в особі Київської міської рада не приймала рішень щодо передачі її у користування та у власність Відповідачу, а відтак зайняття Відповідачем вказаної земельної ділянки є безпідставним та незаконним.

Зазначене Відповідачем не спростовано.

Згідно із частиною 1 статті 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Стаття 376 ЦК України розміщена у главі 27 «Право власності на землю (земельну ділянку)», тобто правовий режим самочинного будівництва пов`язаний з питаннями права власності на землю.

Знаходження на земельній ділянці одного власника об`єкта нерухомості (будівлі, споруди) іншого власника істотно обмежує права власника землі, при цьому таке обмеження є безстроковим. Так, власник землі в цьому разі не може використовувати її ані для власної забудови, ані іншим чином і не може здати цю землю в оренду будь-кому, окрім власника будівлі чи споруди. Тому державна реєстрація будівлі, споруди на чужій земельній ділянці є фактично і реєстрацією обмеження права власника землі (пункт 84 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.05.2020 у справі № 916/1608/18).

Відтак, самочинне будівництво нерухомого майна особою, яка не є власником земельної ділянки, слід розглядати як порушення прав власника відповідної земельної ділянки.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Можливі способи захисту прав особи - власника земельної ділянки, на якій здійснено самочинне будівництво, прямо визначені статтею 376 ЦК України, яка регулює правовий режим самочинно побудованого майна.

Так, частинами 3-5 статті 376 ЦК України, встановлено:

право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно;

якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок;

на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Велика Палата Верховного Суду вже звертала увагу на важливість принципу superficies solo cedit (збудоване на поверхні слідує за нею). Принцип єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди, хоча безпосередньо і не закріплений у такому вигляді в законі, знаходить вияв у правилах статті 120 ЗК України, статті 377 ЦК України, інших положеннях законодавства (постанови від 04.12.2018 у справі № 910/18560/16 (пункт 8.5), від 03.04.2019 у справі № 921/158/18 (пункт 51), від 22.06.2021 у справі № 200/606/18 (пункти 37-38), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Згідно з вказаним принципом особа, яка законно набула у власність будинок, споруду, має цивільний інтерес в оформленні права на земельну ділянку під такими будинком і спорудою після їх набуття (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 263/6022/16-ц (пункт 42), від 31.08.2021 у справі № 903/1030/19 (пункт 54), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 34)).

Крім того, не допускається набуття права власності на споруджені об`єкти нерухомого майна особою, яка не має права власності або такого іншого речового права на земельну ділянку, що передбачає можливість набуття права власності на будівлі, споруди, розташовані на відповідній ділянці. Виходячи з принципу єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованої на ній будівлі або споруди право власності на об`єкт нерухомого майна набуває той, хто має речове право на земельну ділянку (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2021 у справі № 910/2861/18 (пункти 92-94), від 20.07.2022 у справі № 923/196/20 (пункт 35)).

Вимога, яку може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно (пункт 113 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22).

Як встановлено судом вище, факт наявності на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,1301 га з кадастровим номером :90:137:0136 за адресою: проспект Павла Тичини, 18, м. Київ майна Відповідача: частини нежитлової будівлі літера «В» (площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0136 становить 212,9780 кв.м.), нежитлових будівель літера «Г» площею 31,6809 кв.м., літера «Д» площею 121,601 кв.м., літера «Е» площею 35,3189 кв.м., літера «Ж» площею 28,2101 кв.м., літера « 3» площею 28,229 кв.м., підпірної стіни площею 12,399 кв.м. визнається Відповідачем, встановлено протоколами огляду в межах кримінального провадження за № 0000333 від 10.11.2023, висновком спеціаліста за результатам проведення огляду № 06-08/2024 від 12.08.2024 та висновком експерта від 19.08.2024 № СЕ-19/111-24/29185-ЗТ.

Факт належності вказаних об`єктів Відповідача підтверджується інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, долученої Прокурором до позову, а також визнається Відповідачем.

В силу зазначеного, суд погоджується з позицією Прокурора та зазначає, що вказані вище будівлі, розташовані на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,1301 га з кадастровим номером :90:137:0136 є самочинним будівництвом оскільки доказів надання відповідних дозволів на їх спорудження матеріали справи не містять у зв`язку з чим суд презюмує, що такі докази відсутні, а відтак взагалі не видавалися компетентними органами, а тому враховуючи вимоги Прокурора такі об`єкти підлягають знесенню.

Щодо проведених Відповідачем реєстраційних дій оформлення права власності на вказане самочинно збудоване майно суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Відповідно до частини 2 статті 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Сама по собі державна реєстрація не є окремою підставою набуття особою права власності, а є офіційним засвідченням державою набуття особою права власності (пункт 123 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21.12.2022 у справі № 914/2350/18 (914/608/20)).

Державна реєстрація права власності не породжує права власності, в силу державної реєстрації право власності не виникає, вона визначає лише момент, з якого право власності виникає, за наявності інших юридичних фактів, передбачених законом як необхідних для виникнення права власності.

Факт набуття права власності має передувати державній реєстрації, оскільки юридичний зміст державної реєстрації полягає у визнанні і підтвердженні державою цього факту.

Як вказано вище, реєстрація права власності на самочинне будівництво за особою, що здійснила самочинне будівництво в силу наведених вище положень законодавства та приписів частини 2 статті 376 ЦК України не змінює правовий режим такого будівництва як самочинного з метою застосування, зокрема, положень 4 четвертої цієї статті, тобто знесення такого об`єкту.

Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі за текстом - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації.

Згідно статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (стаття 331 ЦК України).

Відповідно до частини 2 та 3 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 10.11.2016, 03.10.2017, 29.09.2017) права на нерухоме майно, та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1.01.2013, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації.

Згідно частин 1, 2 статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями.

Пунктом 2 частини 3 статті 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Записи, що містяться у Державному реєстрі прав, повинні відповідати відомостям, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії. У разі їх невідповідності пріоритет мають відомості, що містяться в документах, на підставі яких проведені реєстраційні дії (частина 2 статті 12 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлені підстави для проведення державної реєстрації прав, зокрема укладені в установленому законом порядку договори, свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, що відповідно до законодавства підтверджують набуття, зміну або припинення прав на нерухоме майно (пункти 1, 3, 5,14 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Перелік документів, необхідних для державної реєстрації права власності, також визначено Порядком державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 № 1127 (далі - Порядок).

Так, відповідно до пункту 7 Порядку (в редакції станом на дату 10.11.2016) для державної реєстрації прав заявник подає оригінали документів, необхідних для відповідної реєстрації, та документ, що підтверджує сплату адміністративного збору за державну реєстрацію прав.

Згідно пункту 40 та 41 Порядку державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених статтею 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та цим Порядком.

Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються: 1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності (пункт 41 Порядку). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів.

У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі.

Відтак, державний реєстратор приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Судом встановлено, що на підставі рішення державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві Скляренка О.М. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) від 05.09.2014 (індексний номер рішення: 15611318) відбулась первинна реєстрація права власності на нежитлову будівлю загальною площею 1 178,3 кв.м. за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у місті Києві (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00) за ТОВ «Реаль».

Підставою для прийняття рішення та проведення державної реєстрації права власності на вказаний об`єкт нерухомості стало свідоцтво про право власності № 26464221 від 05.09.2014.

При цьому суд звертає увагу на те, що свідоцтво про право власності № 26464221, на підставі якого проведено реєстрацію датоване 05.09.2014, а сама реєстраційна дія проведена 05.09.2014, згідно наданого Прокурором витягу з Державного реєстру речових прави на нерухоме майно.

В подальшому, згідно з відомостями Реєстру речових прав на нерухоме майно для проведення державної реєстрації права власності на об`єкти літера «Г», літера «Д», літера «Е», літера «Ж», літера «З» по проспекту Павла Тичини, 18 у м. Києві ТОВ «Реаль» подано декларацію про готовність об`єкта до експлуатації КВ 20, видану 25.04.2014 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю.

Дослідивши таку декларацію судом встановлено, що дійсно, які вірно зазаначає Прокурор пункт № 12 декларації «Техніко-економічні показники об`єкта (з урахуванням результатів технічної інвентаризації» містить: замість одного приміщення площею 1 178.3 кв.м. (літ.В), наступний перелік нежитлових приміщень: літ. «В» площею 1 178.3 кв.м., літ. «Г» площею 25 кв.м., літ. «Д» площею 70.35 кв.м., літ. «Е» площею 22.75 кв.м., літ. «Ж» площею 15.75 кв.м., літ. «З» площею 15.75 кв.м.

Як зазначає Прокурор, в ході здійснення огляду декларації про готовність об`єкта до експлуатації КВ20 від 25.04.2014, вилученої за результатами тимчасового доступу до речей і документів, які перебувають у володінні Державної інспекції архітектури та містобудування України, встановлено що 25.04.2014 Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві ТОВ «Реаль» видано декларацію про готовність об`єкта експлуатації № КВ20, а саме нежитлової будівлі громадського призначення площею 1178, 3 кв.м. по проспекту Тичини, 18 у Дніпровському районі міста Києва.

Згідно з інформацією КП КМР «КМ БТІ» від 21.04.2024 № 062/14-5152 за даними реєстрових книг по нежитловому фонду за адресою: проспект Павла Тичини, 18 у м. Києві нежитлові будівлі літера «В», літера «Г», літера «Д», літера «Е», літера «Ж», літера «З» на праві власності не зареєстровано.

Крім того, відповідно до листа Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації №103-4194 від 24.05.2024, адміністрація не присвоювала об`єкту нерухомого майна поштову адресу: м. Київ, проспект Павла Тичини, 18.

В силу викладеного вище, суд дійшов висновку, що доводи прокурора та Позивача є обґрунтованими, оскільки Відповідачем (в особі директора) внесено недостовірні дані до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, зареєстровану Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у місті Києві від 25.04.2014 за № КВ20, безпідставно змінивши кількість та площу нежитлових приміщень, що в свою чергу призвело до незаконності проведення таких реєстраційних дій з метою маскування незаконних дій із самовільного будівництва нежитлових будівель на самовільно зайнятій земельній ділянці комунальної власності з кадастровим номером :90:137:0136.

При цьому, судом враховано, що будівництво приміщень літера «Г», літера «Д», літера «Е», літера «Ж», літера «З» здійснено без дозволу відповідного органу контролю на виконання будівельних робіт.

В частині обраного Прокурором способу захисту, суд зазначає, що коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 Цивільного кодексу України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду від 04.09.2024 у справі № 910/8317/23.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.11.2023 у справі № 916/1174/22, викладено наступне.

Як правило, суб`єкт порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права (див., зокрема, пункт 5.6 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.08.2018 у справі № 925/1265/16, пункт 88 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (див., зокрема, пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17, пункт 89 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.09.2020 у справі № 910/3009/18, пункт 55 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22.06.2021 у справі № 334/3161/17).

За обставин, коли право власності на самочинно побудоване нерухоме майно зареєстровано за певною особою без дотримання визначеного статтею 376 ЦК України порядку, задоволення вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на таке майно, або вимоги про скасування державної реєстрації прав, або вимоги про припинення права власності тощо у встановленому законом порядку не вирішить юридичну долю самочинно побудованого майна та не призведе до відновлення стану єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна.

Отже, належними вимогами, які може заявити особа - власник земельної ділянки, на якій здійснено (здійснюється) самочинне будівництво, для захисту прав користування та розпорядження такою земельною ділянкою, є вимога про знесення самочинно побудованого нерухомого майна або вимога про визнання права власності на самочинно побудоване майно.

Судовим рішенням про знесення спірного об`єкта нерухомості суд вирішує подальшу юридичну долю самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості).

Якщо право власності на об`єкт самочинного будівництва зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав), у разі задоволення позовної вимоги про знесення об`єкта самочинного будівництва суд у мотивувальній частині рішення повинен надати належну оцінку законності такої державної реєстрації.

Якщо суд дійде висновку про незаконність державної реєстрації права власності на об`єкт самочинного будівництва, таке судове рішення є підставою для закриття розділу Державного реєстру прав та реєстраційної справи з огляду на положення пункту 5 частини першої статті 14 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються в разі набрання законної сили судовим рішенням, яким скасовується рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, на підставі якого відкрито відповідний розділ).

Велика Палата Верховного Суду наголошує, що у випадку задоволення однієї із зазначених вище вимог юридична доля самочинно побудованого майна (спірного об`єкта нерухомості) буде вирішена у встановленому законом порядку. Разом із цим буде відновлено стан єдності юридичної долі земельної ділянки та розташованого на ній нерухомого майна. Натомість заявлена позивачем у цій справі вимога зазначеного не забезпечує.

Відтак, вимоги Прокурора про припинення права власності на спірне майно не є ефективним способом захисту.

В частині поданої Відповідачем заяви про застосування наслідків пропуску строків позовної давності, суд зазначає, що як встановлено судом вище, належним способом захисту власника майна є саме звернення до суду з негаторним позовом.

Велика Палата Верховного Суду у пункті 7.27 постанови від 16.06.2020 у справі № 145/2047/16-ц виклала висновок про те, що зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок.

Згідно судовою практикою Верховного Суду, викладеною у постанові від 21.06.2023 у справі № 914/2075/21 (пункт 4.19), від 21.03.2023 у справі № 910/12958/21 (пункт 71), від 21.06.2022 у справі № 924/702/21 (пункт 33) негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

В силу викладеного, підстав для застосування наслідків пропуску строку позовної давності на звернення до суду з даним позовом немає.

Щодо належності Прокурора та обґрунтованості представництва інтересів держави, враховуючи доводи Прокурора у відповіді на відзив на позовну заяву, суд зазначає, що Подільська окружна прокуратура міста Києва звернулася з позовом у межах здійснення своїх повноважень як процесуального керівника у кримінальному провадженні № 0000333, розпочатому за фактом самовільного захоплення та забудови земельної ділянки комунальної власності з кадастровим номером :90:137:0136.

З пояснень Прокурора вбачається, що постановою першого заступника керівника Київської міської прокуратури про доручення здійснення досудового розслідування від 25.01.2024 досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000333 доручено здійснювати Відділу поліції у річковому порту «Київ» ГУНП ГУНП у м. Києві, розташованому по вул. Електриків, 21-Г, у Подільському районі міста Києва, тобто органу досудового розслідування, який адміністративно та територіально підпорядковується органам поліції у м. Києві.

Згідно з пунктом 7 наказу Офісу Генерального прокурора № 309 від 30.09.2021, в окружних прокуратурах нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування слідчими та дізнавачами органів Національної поліції України забезпечується прокурорами окружних прокуратур.

Таким чином, Подільська окружна прокуратура здійснювала процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні відповідно до приписів КПК України, Закону України «Про прокуратуру» та наказу № 309, що прямо підтверджує її залучення до реалізації державної політики у сфері охорони публічних інтересів та надає їй право, а у випадку виявлення ознак порушення інтересів держави і обов`язок, вжити заходів представницького характеру в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру».

Відповідно до частини 2 статті 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, зобов`язаний вказати орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, і може звернутися самостійно у випадку, коли такий орган не вживає заходів або не наділений відповідними повноваженнями.

На підтвердження дотримання цих вимог Подільською окружною прокуратурою до матеріалів позовної заяви долучено запит № 45-8095вих-24 від 30.08.2024 до Київської міської ради, у якому прокуратура просила повідомити, чи вжито заходів цивільно-правового захисту.

У відповідь на зазначене звернення Київська міська рада не повідомила про вжиття будь-яких заходів правового або судового захисту інтересів територіальної громади. Розгляд порушеного питання було делеговано Департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), який листом №057-12537 від 17.09.2024 повідомив, що заходи цивільно-правового характеру не вживались, і в разі наявності підстав для звернення до суду підтримує ініціативу прокуратури та готовий надавати необхідну інформацію.

Ця відповідь фактично є підтвердженням бездіяльності уповноваженого органу.

Як роз`яснено Верховним Судом у постанові від 07.12.2018 у справі № 924/1256/17 з системного аналізу наведених правових норм, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. При цьому, в кожному конкретному випадку прокурор при зверненні до суду з позовом повинен довести існування обставин порушення або загрози порушення інтересів держави.

Наявність інтересів держави повинна бути предметом самостійної оцінки суду у кожному випадку звернення прокурора з позовом.

Підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді є належне обґрунтування, підтверджене достатніми доказами, зокрема, але не виключно, повідомленням прокурора на адресу відповідного суб`єкта владних повноважень про звернення до суду від його імені, відповідними запитами, а також копіями документів, отриманих від суб`єкта владних повноважень, що свідчать про наявність підстав для такого представництва (зокрема, внаслідок порушення прав).

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 08.02.2019 у справі № 915/20/18 інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також у захисті прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» право комунальної власності це право територіальної громади володіти, доцільно, економно, ефективно користуватися і розпоряджатися на свій розсуд і в своїх інтересах майном, що належить їй, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування.

За змістом частини 2 статті 2, частин 1, 4, 5 статті 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами як безпосередньо так і через відповіднi виконавчі органи. Територіальним громадам належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, доходи місцевих бюджетів, iншi кошти та об`єкти, визначенi відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності.

Відповідно до статей 10, 11, 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від імені територіальної громади функції і повноваження місцевого самоврядування здійснюють місцеві ради, яким підконтрольні і підзвітні їх виконавчі органи.

Згідно пункту 1 Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) Департамент здійснює управління землями комунальної власності територіальної громади міста Києва, розпорядником яких є виконавчий орган Київська міська рада, забезпечує проведення в місті земельної реформи, раціональне використання та охорону цих земель на території міста.

Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) є структурним підрозділом виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), та є підзвітним та підконтрольним Київській міській раді та виконавчому органу Київської міської ради (КМДА).

В контексті правовідносин у даній справі, інтереси держави полягають не тільки у захисті прав державних органів влади чи тих, які відносяться до їх компетенції, а також захист прав та свобод місцевого самоврядування, яке не носить загальнодержавного характеру, але направлене на виконання функцій держави на конкретній території та реалізуються у визначеному законом порядку та способі, який відноситься до їх відання. Органи місцевого самоврядування є рівними за статусом носіями державної влади, як і державні органи.

В силу викладеного, суд зазначає, що КМР є уповноваженим органом, діяльність якого визначена Конституцією України, Законом України «Про місцеве самоврядування» та Законом України «Про столицю України - місто - герой Київ», розпоряджатися землями комунальної власності, які в чергу забезпечуються матеріальну основу місцевого самоврядування.

Оскільки внаслідок спірних правовідносин порушено права територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради з огляду на бездіяльність даного органу, звернення до суду з позовом саме Прокурора є обґрунтованим.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ

Підсумовуючи викладене вище та враховуючи встановлені судом обставини за сукупністю наданих сторонами доказів, суд дійшов висновку, що Прокурором доведено факт незаконності спорудження Відповідачем об`єктів нерухомості на земельній ділянці комунальної форми власності площею 0,1301 га з кадастровим номером :90:137:0136 за адресою: проспект Павла Тичини, 18, м. Київ, а відтак і наявність підстав для усунення перешкод для Позивача у користуванні нею, незаконності реєстрації права власності та споруджені будівлі, що свідчить про обґрунтованість вимог Прокурора та наявність підстав для часткового задоволення позову з огляду на здійснені судом висновку в частині ефективного та належного способу захисту прав Позивача у розрізі спірних правовідносин.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до статті 129 ГПК України відшкодовуються Київській міській прокуратурі пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Kеруючись статтею 74, статтями 76-79, статтею 86, 123, 129, статтями 236-238, статтями 240 та 241 ГПК України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позов керівника Подільської окружної прокуратури міста Києва в інтересах держави в особі Київської міської ради - задовольнити частково.

2. Усунути перешкоди територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою комунальної форми власності площею 0,1301 га з кадастровим номером :90:137:0136 за адресою: проспект Павла Тичини, 18, м. Київ шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕАЛЬ» (, проспект Павла Тичини, 9, кв. 133, м. Київ, 02152) повернути вказану земельну ділянку територіальній громаді міста Києва в особі Київської міської ради з приведенням її у придатний для використання стан шляхом звільнення від частини нежитлової будівлі літера «В» (площа накладання будівлі на земельну ділянку з кадастровим номером :90:137:0136 становить 212,9780 кв.м.), нежитлових будівель літера «Г» площею 31,6809 кв.м., літера «Д» площею 121,601 кв.м., літера «Е» площею 35,3189 кв.м., літера «Ж» площею 28,2101 кв.м., літера « 3» площею 28,229 кв.м., підпірної стіни площею 12,399 кв.м.

3. В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Північного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано: 01.07.2025

Суддя Антон ПУКАС