РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025Справа № 910/14690/24

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., за участю секретаря судового засідання Яременко Т.Є., розглянувши матеріали господарської справи

за позовом Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК"

до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРОКС»,

2) Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн",

3) Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент"

про стягнення 2 815 100, 00 грн.

Представники:

від позивача: Пех М.В. (в режимі відеоконференції);

від відповідача-1: Анісова О.І. (в режимі відеоконференції);

від відповідача-2: Анісова О.І. (в режимі відеоконференції);

від відповідача-3: Анісова О.І. (в режимі відеоконференції)

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Акціонерне товариство "КРЕДОБАНК" (далі-позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп" (далі-відповідач 1), Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" (далі-відповідач 2) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент"(далі-відповідач 3), в якому просить суд:

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" на користь позивача заборгованість за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 року у розмірі 2 815 100, 39 грн., з яких: 2 067 629, 47 грн - заборгованість по тілу кредиту, 747 470, 92 грн - заборгованість по відсоткам;

- стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" на користь позивача заборгованість за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 року у розмірі 2 815 100, 39 грн., з яких: 2 067 629, 47 грн - заборгованість по тілу кредиту, 747 470, 92 грн - заборгованість по відсоткам.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 року та, враховуючи що зобов`язання відповідача-1 були забезпечені порукою та заставою, позивач вважає, що наявні підстави для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи здійснюється в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 23.01.2025.

19.12.2024 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп" на позовну заяву, в якому відповідач-1 зокрема зазначає, що проценти за користування кредитом нараховуються протягом періоду кредитування, тобто строку надання кредиту (позики), встановленого договором, а в подальшому, у випадку не повернення кредиту (позики), позичальник сплачує позикодавцю відсотки та інфляційні нарахування на підставі ст. 625 ЦК України. Заявлені до стягнення позивачем відсотки за період з вересня 2022 року по жовтень 2024 року на загальну суму 747 470,92 грн., нараховані поза межами строку кредитування. На думку відповідача-1, у позивача відсутні правові підстави для нарахування на суму простроченого до повернення відповідачем-1 кредиту (овердрафту) після 30.04.2022 року будь-яких процентів/відсотків. Також, відповідач-1 зазначає, що розмір неповерненої ТОВ «Імпел Груп» суми кредиту (овердрафту) за договором № 77 становить 1 634 649,09 грн.

19.12.2024 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" на позовну заяву, в якому відповідач-2 зокрема зазначає, що відсутність підпису сторін на першому аркуші договору поруки від 15.12.2021 року викликає сумніви в укладенні сторонами договору поруки саме на тих умовах, що зазначені на непідписаному аркуші договору. Відповідач-2 зазначає, що у ТОВ «Імпел Юкрейн» відсутня будь-яка інформація про факт укладення договору поруки від 15.12.2021 року між позивачем та відповідачем-2, а також відсутній примірник зазначеного договору поруки, у зв`язку з чим ТОВ «Імпел Юкрейн» заперечує факт укладення договору поруки від 15.12.2021 року. Тож, відповідач-2 просить суд витребувати у АТ «Кредобанк» оригінал договору поруки від 15.12.2021 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Імпел Юкрейн», копія якого міститься в матеріалах справи.

19.12.2024 до суду надійшов відзив Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент", в якому відповідач-3 зокрема зазначає, що у ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент» відсутня будь-яка інформація про факт укладення договору поруки від 15.12.2021 року між позивачем та відповідачем-3, а також відсутній примірник зазначеного договору поруки. Крім того, відповідач-3 зазначає, що відсутність підпису сторін на першому аркуші договору поруки від 15.12.2021 року створює обґрунтовані сумніви в укладенні сторонами договору поруки саме на тих умовах, що зазначені на непідписаному аркуші договору, у зв`язку з чим просить суд витребувати у АТ «Кредобанк» оригінал договору поруки від 15.12.2021 року, укладеного між АТ «Кредобанк» та ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент».

23.12.2024 до суду надійшла відповідь позивача на відзив ТОВ "Імпел Груп", в якій позивач зазначає, що після закінчення строку дії договору позичальник продовжував здійснювати часткові оплати по січень місяць 2024 року, що свідчить про те, що позичальник погодився з сумою боргу та визнав всю суму боргу разом із відсотками.

24.12.2024 до суду надійшли відповіді позивача на відзиви ТОВ «Імпел Юкрейн» та ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент», в яких позивач зокрема зазначає, що договори поруки на останній сторінці містять підписи уповноважених представників сторін, відповідачами не надано докази того, що зміст договору було змінено після його підписання, як і не доведено фіктивність або удаваність правочину. Позивач зазначає, що правочин відповідав дійсним намірам сторони (поручителя). Також, позивач зазначає, що закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.

30.12.2024 до суду надійшли заперечення ТОВ "Імпел Груп" на відповідь на відзив, в яких відповідач-1 зокрема зазначає про неправомірність нарахування АТ «Кредобанк» процентів за користування овердрафтом за договором № 77 після спливу строку остаточного повернення овердрафта (30.04.2022 року), що на думку відповідача-1 свідчить про необґрунтованість позовних вимог про стягнення відсотків за користування овердрафтом за період з травня 2022 року по жовтень 2024 року.

Також, 30.12.2024 до суду надійшли заперечення ТОВ "Імпел Юкрейн" на відповідь на відзив, в яких відповідач-2 зокрема заперечує проти нарахування позивачем процентів за користування овердрафтом за договором № 77 після спливу строку остаточного повернення овердрафту (30.04.2022 року). Крім того, відповідач-2 просить суд витребувати у АТ «Кредобанк» оригінал рішення одноосібного учасника ТОВ «Імпел Юкрейн» № 2 від 13.12.2021 року.

30.12.2024 до суду надійшли заперечення ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент» на відповідь на відзив, в яких відповідач-3 зокрема зазначає, що підприємство не визнає та заперечує факт укладення договору поруки від 15.12.2021 року з мотивів, наведених у відзиві на позов. Також, відповідач-3 заперечує проти нарахування АТ «Кредобанк» процентів за користування овердрафтом за договором № 77 після спливу строку остаточного повернення овердрафта (30.04.2022 року) та просить суд витребувати у АТ «Кредобанк» оригінал рішення одноосібного учасника ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент» № 2 від 13.12.2021 року.

21.01.2025 до суду надійшло клопотання від представника відповідачів про відкладення судового засідання, в якому у зв`язку із зайнятістю представника відповідачів в іншому судовому процесі, просить суд відкласти розгляд справи на іншу дату.

У підготовчому засіданні 23.01.2025, розглянувши клопотання відповідачів про відкладення розгляду справи, суд відмовив у його задоволенні (мотиви викладені в ухвалі суду від 03.04.2025).

Також, у підготовчому засіданні 23.01.2025, розглянувши клопотання відповідача-2 та відповідача-3 про витребування оригіналів доказів, суд не вбачає підстав для їх задоволення, оскільки ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 було зобов`язано позивача надати суду оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду в судовому засіданні. Крім того, суд зазначає, що копії рішень № 2 від 13.12.2021 року одноосібних учасників ТОВ «Імпел Юкрейн» та ТОВ «Медікал Фасіліті Менеджмент» були надані позивачем на спростування доводів відповідачів-2,3 викладених у відзивах на позовну заяву та оригінали таких рішень повинні бути у відповідачів-2,3.

Крім того, у підготовчому засіданні 23.01.2025 суд зобов`язав позивача на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2024 надати всі оригінали документів доданих до позовної заяви документів для огляду в судовому засіданні. Також, суд на місці ухвалив продовжити строк проведення підготовчого провадження на 30 днів та оголосив перерву до 27.02.2025.

У підготовчому засіданні 27.02.2025 оголошено перерву до 20.03.2025.

19.03.2025 до суду надійшло клопотання позивача про визнання копій договорів поруки належними доказами та закриття підготовчого провадження.

У підготовчому засіданні 20.03.2025 оголошено перерву до 03.04.2025.

27.03.2025 до суду надійшла заява представників відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій представник відповідачів просить суд надати можливість брати участь у судовому засіданні 03.04.2025 по справі № 910/14690/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 01.04.2025 заяву представника відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

02.04.2025 до суду надійшло клопотання позивача про долучення доказів, в якому позивач просить суд долучити до матеріалів справи, зокрема довідку АТ «Кредобанк» про відсутність оригіналів договорів поруки в архівах банку.

Також, 02.04.2025 до суду надійшла заява позивача, в якій він повідомляє суд про зміну найменування відповідача-1, а саме з ТОВ "Імпел Груп" на ТОВ «ІМПЕРОКС»; про зміну місцезнаходження відповідача-1, про зміну засновників, бенефіціарного власника та про зміну загальних зборів учасників ТОВ «ІМПЕРОКС».

03.04.2025 до суду надійшли клопотання від відповідача-2 та відповідача-3 про долучення доказів до матеріалів справи.

У підготовчому засіданні 03.04.2025 розглянувши заяву позивача про зміну найменування відповідача-1, суд відзначив наступне.

Так, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідачем-1 21.03.2025 проведено державну реєстрацію змін до відомостей про юридичну особу, зокрема змінено найменування юридичної особи, а саме у розділі "Повне найменування юридичної особи" зазначено Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРОКС», код ЄДРПОУ - 35634872.

Статтею 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань" передбачено, що в Єдиному державному реєстрі містяться такі відомості про юридичну особу, крім державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб, зокрема, найменування юридичної особи, у тому числі скорочене (за наявності), місцезнаходження юридичної особи.

Згідно із ст. 10 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань", якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

За приписом статті 52 Господарського процесуального кодексу України, у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, припинення юридичної особи шляхом реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення), заміни кредитора чи боржника в зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідного учасника справи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в судовому процесі до вступу у справу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив.

Суд зазначає, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма даної особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів, порядок проведення якої викладено у статті Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань".

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне змінити найменування відповідача-1 у даній справі з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп" на Товариство з обмеженою відповідальністю «ІМПЕРОКС» відповідно до відомостей зазначених у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо відповідача-1.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 03.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Судове засідання у справі № 910/14690/24 призначено на 08.05.2025.

29.04.2025 до суду надійшла заява Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій позивач просить суд забезпечити та надати можливість представнику, Пеху Максиму Валерійовичу, можливість участі в судових засіданнях по справі № 910/14690/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

02.05.2025 до суду надійшла заява представників відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій представник відповідачів просить суд надати можливість брати участь у судовому засіданні 08.05.2025 по справі № 910/14690/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 заяву Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 06.05.2025 заяву представника відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

У судовому засіданні 08.05.2025 оголошено перерву до 05.06.2025.

19.05.2025 до суду надійшла заява представників відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, в якій представник відповідачів просить суд надати можливість брати участь у судовому засіданні 05.06.2025 по справі № 910/14690/24 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів у системі відеоконференцзв`язку.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.05.2025 заяву представника відповідачів про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції - задоволено.

У судовому засіданні 05.06.2025 оголошено перерву до 26.06.2025.

У цьому судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги.

Представник відповідачів заперечив проти задоволення позовних вимог.

Відповідно до ст. 233 Господарського процесуального кодексу України, рішення у даній справі ухвалено за результатами оцінки доказів, поданих сторонами та витребуваних судом.

У судовому засіданні 26.06.2025 відповідно до ст. 240 Господарського процесуального кодексу України судом проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

18.09.2019 між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (далі-банк) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп", найменування якого було змінено на Товариство з обмеженою відповідальністю "Імпел Груп", а в подальшому на Товариство з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРОКС" (позичальник) укладено договір № 77 про надання овердрафту, умовами якого передбачено, що банк зобов`язується, при відсутності/ недостатності коштів на визначеному цим Договором поточному рахунку Позичальника, надалі Поточний рахунок, надати Позичальнику, в межах встановленого, у розмірі та на умовах обумовлених Договором Ліміту заборгованості по Овердрафту, кредит у формі Овердрафту, надалі кредит або овердрафт, тобто надання у власність Позичальника грошові кошти у національній валюті, шляхом дебетування Поточного рахунку за рахунок кредитних коштів Банку на суму, що перевищує залишок коштів на Поточному рахунку, для оплати визначених Договором розрахункових документів, а позичальник зобов`язується повернути Овердрафт і сплатити проценти та комісії за користування ним.

Відповідно до розділу 2 договору, банк надає позичальнику овердрафт, а позичальник приймає його на наступних умовах, зокрема:

2.1.ліміт заборгованості по овердрафту - 8 500 000, 00 грн;

2.2. Процентна ставка: річна процентна ставка встановлюється в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника (строку використання овердрафту), а саме: 21,5 % річних - від 1 до 3 днів; 22,0 % річних - від 4 до 7 днів; 22,5 % річних - від 8 до 15 днів; 23,0 % річних - від 16 до 30 днів; 23,5 % річних - від 31 до 45 днів; 24,0 % річних - від 46 до 60 днів; 24,0 % річних - від 61 дня.

2.4. Термін остаточного повернення овердрафту - 17.09.2020.

Згідно п. 3.2. договору, проценти за користуванням Овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Овердрафту за методом «факт /360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 (триста шістдесят) днів у році) за ставкою, визначеною у п. 2.2 цього договору з урахуванням строку користуванням Овердрафтом, з дня видачі Овердрафту до дня повернення Овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. У випадку надання і погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються.

Пунктом 4.1. договору визначено, що позичальник зобов`язаний повернути Банку Овердрафт у повному обсязі в порядку та терміни, передбачені Договором та/ або додатками до нього.

За умовами п. 4.6. договору, погашення заборгованості за цим Договором здійснюється у наступній черговості: сума перевищення діючого ліміту заборгованості по Овердрафту; прострочені платежі по сплаті комісій за користування Овердрафтом; прострочені платежі по сплаті процентів за користування Овердрафтом; строкові платежі по сплаті нарахованих комісій за користування Овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Овердрафтом, термін сплати яких наступив в момент надходження коштів; проценти за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; пеня, штрафи та інші види неустойки по овердрафту; строкові платежі по поверненню Овердрафту (основного боргу). У випадку надходження від Позичальника коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений цим Договором порядок погашення заборгованості, Банк проводить погашення заборгованості Позичальника відповідно до положень цього пункту, незалежно від вказаного Позичальником призначення платежу. Банк має право самостійно, або на підставі клопотання Позичальника, змінити встановлену черговість погашення заборгованості за цим Договором, та письмово довести про це до відома Позичальника за 10 (десять) календарних днів до запровадження такої зміни.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань (п. 10.1. договору).

В подальшому між позивачем та відповідачем-1 було укладено ряд договорів яким вносилися зміни до договору № 77 про надання овердрафту від 18.09.2019, а саме: договір №1 від 11.03.2020 про внесення змін і доповнень до договору №77 про надання овердрафту від 18 вересня 2019 року; договір №2 від 17.04.2020 про внесення змін і доповнень до договору №77 про надання овердрафту від 18 вересня 2019 року; договір №3 від 27.05.2020 про внесення змін і доповнень до договору №77 про надання овердрафту від 18 вересня 2019 року; договір № 4 від 03.08.2020 року про внесення змін №4 до Договору №77 про надання овердрафту від 18 вересня 2019 року; договір від 25.06.2021 про внесення змін і доповнень до Договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року

Так, 17.09.2020 року між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" укладено договір №1 про внесення змін до Договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року, відповідно до якого змінено термін остаточного повернення Овердрафту - 30 жовтня 2020 року.

Крім того, договором №2 від 27.10.2020 про внесення змін до договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року сторонами було змінено термін остаточного повернення Овердрафту до 30 листопада 2020 року.

А також внесено зміни до п. 2.2. договору, виклавши його наступним чином: починаючи з 01.11.2020 встановлюється процентна ставка в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника (строку використання овердрафту), а саме: 14,0 % річних - від 1 до 3 днів; 14,5 % річних - від 4 до 7 днів; 15,0 % річних - від 8 до 15 днів; 15,0 % річних - від 16 до 30 днів; 15,0 % річних - від 31 до 45 днів; 15,0 % річних - від 46 до 60 днів; 15,0 % річних - від 61 дня

В подальшому, сторонами було укладено договір №3 від 30.11.2020 про внесення змін до Договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року, відповідно до якого внесено змін до терміну остаточного повернення Овердрафту до 30 листопада 2021 року.

Крім того, 30.11.2021 року між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" було укладено договір №5 про внесення зміни до Договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року, яким змінено терміни остаточного повернення Овердрафту до 30 квітня 2022 року.

З матеріалів справи вбачається, що 01.10.2019 між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" було укладено договір застави, відповідно до якого в забезпечення виконання відповідачем-1 зобов`язання за Договором про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року надано в заставу рухоме майно відповідача-1, а саме транспортні засоби.

15.12.2021 між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" (поручитель) укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (далі - боржник) зобов`язання в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за договором про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року, укладеним між боржником та кредитором (далі - кредитний договір). Відповідно до вищевказаного кредитного договору боржнику кредитором надаються кредити на наступних умовах:

1.1.1. Максимальний ліміт заборгованості по овердрафту - 8 500 000, 00 грн;

1.1.2. Дата остаточного повернення овердрафту - 30.04.2022.

1.1.3. Розмір процентної ставки становить - 15,0 % річних.

Згідно п.2.1. та 2.2. договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

За умовами п. 2.6. договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що як поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі пред`явлення боргу/заміни боржника на підставі або у зв`язку з кредитним договором.

Також, 15.12.2021 між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" (кредитор) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" (поручитель) укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором за виконані Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Гріффін Груп" (далі - боржник) зобов`язання в повному обсязі (повернення кредиту, сплати процентів та комісій за користування кредитом, пені, штрафів, неустойки) за договором про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року, укладеним між боржником та кредитором (далі - кредитний договір). Відповідно до вищевказаного кредитного договору боржнику кредитором надаються кредити на наступних умовах:

1.1.1. Максимальний ліміт заборгованості по овердрафту - 8 500 000, 00 грн;

1.1.2. Дата остаточного повернення овердрафту - 30.04.2022.

1.1.3. Розмір процентної ставки становить - 15,0 % річних.

Згідно п.2.1. та 2.2. договору поруки, у випадку невиконання боржником своїх зобов`язань за кредитним договором кредитор письмово повідомляє поручителя про це із зазначенням суми заборгованості боржника. Поручитель зобов`язаний сплатити кредитору заборгованість протягом 7 календарних днів з моменту невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором.

За умовами п. 2.6. договору, поручитель та боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором, поручитель своїм підписом на цьому договорі підтверджує, що як поручитель він несе солідарну відповідальність за виконання зобов`язань боржника, а також за будь-якого іншого боржника, в разі пред`явлення боргу/заміни боржника на підставі або у зв`язку з кредитним договором.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК" на виконання своїх зобов`язань за договором про надання Овердрафту №77 від 18.09.2019 року було надано відповідачу-1 кредитні кошти у розмірі 8 500 000, 00 грн, що підтверджується випискою по особовим рахункам за період з 18.09.2019 по 03.10.2024.

Матеріалами справи також підтверджується, що відповідач-1 свої зобов`язання по погашенню кредиту виконав не у повному обсязі, грошові кошти згідно умов договору не повернув, внаслідок чого за відповідачем-1 утворилась заборгованість у розмірі 2 067 629, 47 грн.

Позивачем на адресу відповідача направлялось повідомлення № 85-231023МВП-1 від 23.10.2023, в якому позивач вимагав у строк не пізніше 10 днів від дати отримання даної вимоги, але не пізніше 15 календарних днів від дати відправлення повернути всю суму заборгованості за договором у розмірі 2 579 112, 82 грн.

Також, позивачем на адреси відповідачів направлялись досудові вимоги щодо виконання договірних зобов`язань від 09.10.2023 № 85-091023МВП-1, № 85-091023МВП-2 та № 85-091023МВП-3, в яких позивач вимагав повернути всю суму заборгованості у розмірі 2 579 112, 82 грн, що підтверджується описами вкладення у цінний лист та копіями фіскальних чеків.

Листами № 1210/2023 від 12.10.2023 та № 20/11/23-1 від 20.11.2023 відповідач-1 надав відповідь на вищезазначені вимоги позивача, в яких зазначає, що в разі перерахунку банком сплачених відсотків в рахунок погашення заборгованості за договором овердрафту у ТОВ "Імпел Гріффін Груп" відсутня заборгованість перед АТ "КРЕДОБАНК".

Отже, обґрунтовуючи свої вимоги, позивач зазначає, що відповідач-1 неналежним чином виконує свої зобов`язання щодо повернення кредитних коштів, зокрема щодо погашення заборгованості у розмірі 2 067 629, 47 грн та враховуючи, що зобов`язання відповідача-1 були забезпечені порукою, просить суд солідарно стягнути з відповідачів 2 067 629, 47 грн - заборгованості по тілу кредиту та 747 470, 92 грн - заборгованості по відсоткам.

Оцінюючи подані докази та наведені обґрунтування за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 11 Цивільного кодексу України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Так, згідно частини першої статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частинами 1, 3, 5 ст. 626 Цивільного кодексу України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.

У відповідності до положень ст.ст. 6, 627 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

В силу положень ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів належних йому.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що АТ "КРЕДОБАНК" свої зобов`язання за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 виконало належним чином, надавши відповідачу-1 кредитний ліміт на загальну суму 8 500 000, 00 грн, що підтверджується банківською випискою по особовим рахункам за період з 18.09.2019 по 03.10.2024. (копії в матеріалах справи).

Проте, відповідач-1 порушив договірні зобов`язання в частині своєчасного повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим, у відповідача-1 виникла заборгованість за кредитом в розмірі 2 067 629, 47 грн.

Згідно з частиною 1 статті 546 Цивільного кодексу України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Як встановлено судом вище в забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором між Акціонерним товариством "КРЕДОБАНК", Товариством з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" та Товариством з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" було укладено договори поруки від 15.12.2021, відповідно до яких у випадку невиконання боржником (ТОВ "Імпел Гріффін Груп") зобов`язань за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 боржник та поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 541 Цивільного кодексу України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання.

Згідно статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Таким чином, при солідарному обов`язку кредиторові надається право за своїм розсудом вимагати виконання зобов`язання в повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного окремо. Пред`явивши вимогу до одного із солідарних боржників і не одержавши задоволення, кредитор має право пред`явити вимогу до іншого солідарного боржника.

Статтею 553 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Проте, суд зазначає, що до матеріалів справи відповідачами не було додано належних, допустимих та достовірних доказів відповідно до норм статей 76, 77, 78, 79, 91 Господарського процесуального кодексу України на підтвердження повернення грошових коштів, отриманих за договором про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 у розмірі 2 067 629, 47 грн.

Положеннями статті 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Так, відповідно до договору № 5 від 30.11.2021 про внесення змін до договору про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019, термін остаточного повернення овердрафту - 30.04.2022.

Згідно ч. 1 ст. 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Проте, відповідачі, в порушення вищезазначених норм Цивільного кодексу України та умов договору, не здійснили своєчасне погашення заборгованості за тілом кредиту у передбачений договором строк до 30.04.2022 включно, тобто не виконали свої зобов`язання належним чином, а тому позовні вимоги щодо солідарного стягнення 2 067 629, 47 грн визнаються судом обґрунтованими.

У своїх запереченнях відповідач-2 та відповідач-3 зазначають, що додані позивачем до позовної заяви копії договорів поруки від 15.12.2021 складаються з двох аркушів, проте підписи сторін містяться лише на другому аркуші договору поруки у п. 5 «Реквізити і підписи сторін», в той час як всі істотні умови, зокрема, предмет, деталізація та умови зобов`язання, яке забезпечується порукою, вказані на першому аркуші договору, який не містить підпису сторін. Також відповідачі зазначають, що наявна в матеріалах справи копія договору поруки не містить ознак прошивання всіх аркушів договору та скріплення їх засвідчувальними підписами сторін. Одночасно, всі інші договори (крім договорів поруки), долучені до матеріалів справи та стороною у яких є АТ «Кредобанк», або містять підписи сторін на кожному аркуші договору, або укладені у нотаріальній формі (зокрема, договір застави від 01.10.2019 року, додатки до нього), що виключає будь-які сумніви в автентичності, походженні та підписанні таких договорів.

Тож, відсутність підпису сторін на першому аркуші договору поруки від 15.12.2021 року, на думку відовідачів-2 та 3 створює обґрунтовані сумніви в укладенні сторонами договору поруки саме на тих умовах, що зазначені на непідписаному аркуші договору. Крім того, відповідач-2 та відповідач-3 зазначають, що у них відсутня будь-яка інформація про факт укладення договору поруки від 15.12.2021 року між позивачем та відповідачем-2 та 3, а також відсутній примірник зазначеного договору поруки.

Так, ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.12.2024 про відкриття провадження у даній справі було зобов`язано позивача надати суду, зокрема оригінали доданих до позовної заяви документів для огляду в судовому засіданні.

Також, у підготовчому засіданні 23.01.2025 судом було зобов`язано позивача на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2024 надати всі оригінали документів доданих до позовної заяви документів для огляду в судовому засіданні, у тому числі договору поруки від 15.12.2021.

Проте, позивачем на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2024 про відкриття провадження у даній справі було надано довідку АТ «Кредобанк» № 85-7679/25 від 01.04.2025 про відсутність оригіналів договорів поруки в архівах банку, відповідно до якої за результатами проведеної перевірки матеріалів кредитної справи по договору № 77 про надання овердрафту укладеного 18.09.2019 між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "Імпел Гріффін Груп" встановлено відсутність оригіналів наступних документів в архівах АТ "КРЕДОБАНК", а саме: договору поруки від 15.12.2021 року укладеного між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "Імпел Юкрейн" та договору поруки від 15.12.2021 укладеного між АТ "КРЕДОБАНК" та ТОВ "Медікал фасіліті менеджмент".

Визначення поняття доказів, вимоги щодо доказів, властивостей доказів та порядку їх оцінки урегульовано у главі 5 «Докази та доказування» Господарського процесуального кодексу України .

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи. Ці правила дозволяють оцінити, наскільки вдало сторони виконали вимоги щодо тягаря доказування і наскільки вони змогли переконати суд у своїй позиції, що робить оцінку доказів більш алгоритмізованою та обґрунтованою.

17.10.2019 набув чинності Закон України № 132-IX від 20.09.2019 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні», яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу України, змінено назву статті 79 ГПК з «Достатність доказів» на нову - «Вірогідність доказів» та викладено її у новій редакції, фактично впровадивши в господарський процес стандарт доказування «вірогідності доказів».

Стандарт доказування «вірогідності доказів», на відміну від «достатності доказів», підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.

Крім того, за змістом частин 1, 2 статті 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема змагальність сторін (п. 4 ч. 3 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України).

Принцип змагальності тісно пов`язаний з процесуальною рівністю сторін і забезпечує повноту фактичного й доказового матеріалу, наявність якого є важливою умовою з`ясування обставин справи. Відповідно до вказаного принципу, особи, зацікавлені в результаті справи, вправі відстоювати свою правоту у спорі шляхом подання доказів; участі в дослідженні доказів, наданих іншими особами шляхом висловлення своєї думки з усіх питань, що підлягають розгляду у судовому засіданні. Змагальність є різновидом активності зацікавленої особи (сторони). Особи, які беруть участь у справі, вправі вільно розпоряджатися своїми матеріальними і процесуальними правами й активно впливати на процес з метою захисту прав і охоронюваних законом інтересів.

У пунктах 8.15- 8.22 постанови Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено таке: "8.15. Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України.

Суд зазначає, що на спростування тверджень відповідача-2 та відповідача-3 щодо підписання договору поруки і прийняття всіх умов договору поруки та уповноваження Генерального директора на підписання позивачем було надано:

1) рішення №2 Одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" від 13.12.2021, яке підписано п.Сильвія-Красонь-Копаніаж, яка володіє 100% статутного фонду Товариства, відповідно до якого одноосібним учасником прийнято наступні рішення:

- погодити клопотання ТОВ "Імпел Гріффін Груп" до підприємства та виступити фінансовим поручителем в забезпечення виконання зобов`язань ТОВ "Імпел Гріффін Груп" перед АТ "КРЕДОБАНК" за договором овердрафту № 77 від 18.09.2019 з лімітом 8 500 000, 00 грн, терміном дії до 30.04.2022, відсоткова ставка на умовах, визначених банком;

- укласти від імені підприємства договір поруки за договором овердрафту № 77 від 18.09.2019 з лімітом 8 500 000, 00 грн, терміном дії до 30.04.2022, відсоткова ставки на умовах, визначених банком;

- надати повноваження генеральному директору підприємства самостійно та на власний розсуд визначати усі умови та підписувати усі додаткові угоди, додатки (специфікації) до договору у майбутньому, у тому числі щодо зміни, розірвання, продовження строку його дії тощо.

2) рішення №2 Одноосібного учасника Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" від 13.12.2021, яке підписано п.Сильвія-Красонь-Копаніаж, яка володіє 100% статутного фонду Товариства, відповідно до якого одноосібним учасником прийнято наступні рішення:

- погодити клопотання ТОВ "Імпел Гріффін Груп" до підприємства та виступити фінансовим поручителем в забпезечення виконання зобов`язань ТОВ "Імпел Гріффін Груп" перед АТ "КРЕДОБАНК" за договором овердрафту № 77 від 18.09.2019 з лімітом 8 500 000, 00 грн, терміном дії до 30.04.2022, відсоткова ставка на умовах, визначених банком;

- укласти від імені підприємства договір поруки за договором овердрафту № 77 від 18.09.2019 з лімітом 8 500 000, 00 грн, терміном дії до 30.04.2022, відсоткова ставки на умовах, визначених банком;

- надати повноваження генеральному директору підприємства самостійно та на власний розсуд визначати усі умови та підписувати усі додаткові угоди, додатки (специфікації) до договору у майбутньому, у тому числі щодо зміни, розірвання, продовження строку його дії тощо.

Також, в матеріалах справи наявні довідки № 4 від 15.12.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" та №20 від 15.12.2021 Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент", якими підтверджено що Генеральним директором вказаних товариств є Капланський Максим Леонідович , який підписав договори поруки від імені відовідача-2 та відповідача-3.

Суд зазначає, що вказані документи спростовують твердження відповідача-2 та відовідача-3 про відсутність у них будь-якої інформації про факт укладення договорів поруки від 15.12.2021 року між позивачем та відповідачем-2 та 3.

Відповідно до ст. 204 Цивільного кодексу України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Закріплена зазначеною статтею Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема на підставі рішення суду, яке набрало законної сили; у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 910/9439/13 та від 28.01.2020 у справі № 910/9158/16.

Проте, на момент винесення судового акту у даній справі, суду не надано доказів оскарження до суду та/бо визнання недійсним договорів поруки від 15.12.2021, а тому останній є обов`язковим до виконання.

Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази звернення відповідача-2 та відповідача-3 до правоохоронних органів щодо факту укладення вказаних договорів із підробленням підпису генерального директора та печаток товариств до звернення позивача до суду з даним позовом. Фактично відповідач-2 та відповідач-3 почали заперечувати щодо факту укладення вказаних договорів поруки тільки після звернення Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" до суду з даним позовом про стягнення заборгованості по тілу кредиту та за відсотками, при цьому, договори поруки датовані 15.12.2021.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до п.101 Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження Типової інструкції про порядок ведення обліку, зберігання, використання і знищення документів та інших матеріальних носіїв інформації, що містять службову інформацію" №736 від 19.10.2016 року документи і справи з грифом "Для службового користування" зберігаються у шафах, сейфах, що розташовані у службових приміщеннях або сховищах архіву. Шафи, сейфи, службові приміщення, сховища архіву повинні надійно замикатися і опечатуватися металевими печатками. Порядок виготовлення, ведення обліку, використання металевих печаток та порядок ведення обліку шаф, сейфів і ключів від них визначаються керівником установи. Зберігання документів і справ із грифом "Для службового користування" здійснюється працівниками, які безпосередньо отримали їх під розписку, у спосіб, що унеможливлює доступ до них сторонніх осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, договір поруки від 15.12.2021 скріпленій печатками товариств.

При цьому, саме відповідач-2 та відповідач-3 несуть повну відповідальність за законність використання їх печаток, зокрема, при нанесенні відбитків на договорах, а тому за відсутності доказів втрати печатки Товариством з обмеженою "Імпел Юкрейн" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент", суд приходить до висновку, що договори поруки від 15.12.2021 скріплені печатками підприємства відповідача-2 та відповідача-3.

Крім того, відповідачем-2 та відповідачем-3 не доведено фактів протиправності використання своїх печаток чи доказів їх втрати, так само як і не надано доказів звернення до правоохоронних органів у зв`язку з втратою чи викраденням печаток.

Відтак, у суду відсутні підстави вважати, що печатка відповідача-2 та відповідача-3 використовувалася проти їх волі.

При цьому, суд зазначає, що чинним законодавством не визначено в обов`язковому порядку проставлення сторонами підпису та печатки на кожній сторінці договору.

Таким чином, підсумовуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що договори поруки від 15.12.2021, були укладені між сторонами на умовах визначених у вказаних договорах, а відсутність оригіналів вказаних документів, як і відсутність підпису сторін на першому аркуші договорів, у даному випадку не свідчить про те, що такі договори були укладені на інших умовах, ніж зазначені на першому аркуші договору.

Договір, відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ч. 1 ст. 614 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. При цьому відсутність своєї вини відповідно до ч. 2 ст. 614 Цивільного кодексу України доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Статтею 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРОКС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" підлягає стягненню солідарно на користь позивача заборгованість за тілом кредиту у розмірі 2 067 629, 47 грн .

Щодо вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів 747 470, 92 грн - заборгованості по відсоткам за період з вересня 2022 по жовтень 2024, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Згідно статті 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Статтею 1056-1 Цивільного кодексу України передбачено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно п. 2.2. договору про надання овердрафту № 77 від 18.09.2019 процентна ставка: річна процентна ставка встановлюється в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника (строку використання овердрафту), а саме: 21,5 % річних - від 1 до 3 днів; 22,0 % річних - від 4 до 7 днів; 22,5 % річних - від 8 до 15 днів; 23,0 % річних - від 16 до 30 днів; 23,5 % річних - від 31 до 45 днів; 24,0 % річних - від 46 до 60 днів; 24,0 % річних - від 61 дня.

В подальшому, договором №2 від 27.10.2020 про внесення змін до договору про надання Овердрафту №77 від 18 вересня 2019 року сторонами було зміни до п. 2.2. договору щодо процентної ставки, виклавши наступним чином: починаючи з 01.11.2020 встановлюється процентна ставка в залежності від строку безперервного дебетового сальдо по поточному рахунку позичальника (строку використання овердрафту), а саме: 14,0 % річних - від 1 до 3 днів; 14,5 % річних - від 4 до 7 днів; 15,0 % річних - від 8 до 15 днів; 15,0 % річних - від 16 до 30 днів; 15,0 % річних - від 31 до 45 днів; 15,0 % річних - від 46 до 60 днів; 15,0 % річних - від 61 дня

Згідно п. 3.2. договору №77 від 18 вересня 2019 року, проценти за користуванням Овердрафтом нараховуються щоденно на суму заборгованості по Овердрафту за методом «факт /360» (фактична кількість днів у місяці, але умовно 360 (триста шістдесят) днів у році) за ставкою, визначеною у п. 2.2 цього договору з урахуванням строку користуванням Овердрафтом, з дня видачі Овердрафту до дня повернення Овердрафту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього договору. У випадку надання і погашення овердрафту протягом одного операційного дня, проценти не нараховуються.

Договір набуває чинності з дня підписання його обома сторонами та діє до повного виконання ними своїх зобов`язань (п. 10.1. договору №77 від 18 вересня 2019 року).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 05.04.2023 у справі №910/4518/16 зазначила, що проценти відповідно до статті 1048 ЦК України сплачуються не за сам лише факт отримання позичальником кредиту, а за «користування кредитом» (тобто за можливість позичальника за плату правомірно не сплачувати кредитору борг протягом певного часу).

Як вказано у п.84 відповідної постанови, зі спливом строку кредитування чи пред`явленням кредитором вимоги про дострокове його погашення, кредит позичальнику не надається, позичальник не може правомірно не повертати кошти, а тому кредитор вправі вимагати повернення кредиту разом із процентами, нарахованими відповідно до встановлених у договорі термінів погашення періодичних платежів на час спливу строку кредитування чи пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту у межах цього строку; тобто позичальник у цьому разі не отримує від кредитора відповідне благо на період після закінчення строку кредитування чи після пред`явлення кредитором вимоги про дострокове погашення кредиту, а тому й не повинен сплачувати за нього нові проценти відповідно до ст.1048 ЦК України.

Згідно п.85 постанови очікування кредитодавця, що позичальник повинен сплачувати проценти за користування кредитом поза межами строку, на який надається такий кредит (тобто поза межами існування для позичальника можливості правомірно не сплачувати кредитору борг), виходять за межі взаємних прав та обов`язків сторін, що виникають на підставі кредитного договору, а отже, такі очікування не можуть вважатись легітимними.

Великою Палатою Верховного Суду у справі №910/4518/16 від 05.04.2023 зазначено, що: «припис абзацу другого частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування; право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою статті 1050 ЦК України».

В п.п.95,96 зазначеної постанови, Велика Палата Верховного Суду вказала, що: регулятивні відносини між сторонами кредитного договору обмежені, зокрема, часовими межами, в яких позичальник отримує можливість правомірно користуватись кредитом; однак якщо позичальник порушує зобов`язання з повернення кредиту, в цій частині між ним та кредитодавцем регулятивні відносини трансформуються в охоронні; оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма ч.1 ст.1048 ЦК України і охоронна норма ч.2 ст.625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно (також п.6.28 постанови Великої Палати Верховного Суду від 04.02.2020 у справі № 912/1120/16).

Отже, відповідач-1 мав сплачувати проценти, розмір яких визначається в порядку встановленому п.2.2 договору кредиту до моменту закінчення терміну остаточного повернення овердрафту, а у подальшому, оскільки протягом встановленого договором строку кредитування, не повернув кредит, - на підставі ч.2 ст.625 ЦК України у такому ж розмірі, що установлено п.2.2, з урахуванням п. 3.2 договору кредиту, оскільки сторони договору кредиту про це домовились, що вбачається з відповідного пункту договору кредиту, а саме п. 3.2. договору № 77 від 18.09.2019.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У п.3.2. договору кредиту сторони, у відповідності до ч.2 ст.627 ЦК України на власний розсуд вирішили змінити розмір процентів, встановивши інший розмір процентної ставки, що визначається з урахуванням положень п.2.3 договору кредиту, у випадку якщо основний борг не повернутий після закінчення встановленого договором строку.

Оскільки відповідач-1 не повернув кредит протягом строку, встановленого п.2.4 договору після закінчення терміну остаточного повернення овердрафту, не сплатив нараховані протягом строку його дії проценти та проценти, нараховані на підставі ч. 2 ст.625 ЦК України, а поручителі - відповідачі 2-3 не виконали відповідні зобов`язання відповідача-1 на вимогу позивача, враховуючи що розрахунок процентів за користування кредитними коштами здійснено позивачем вірно, заявлені вимоги щодо стягнення з відповідачів боргу з відсотками солідарно визнаються судом обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

При цьому, з огляду на викладене вище суд не приймає до уваги твердження відповідачів стосовно неправомірного, на їх думку, зарахування позивачем сплачених відповідачем-1 коштів у розмірі 460 831,37 грн. в рахунок погашення заборгованості зі сплати відсотків за користування кредитом, нарахованих починаючи з квітня 2022 року, а не в рахунок погашення основної суми заборгованості (кредиту).

Також, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, відповідно до п. 4.6. договору, погашення заборгованості за цим Договором здійснюється у наступній черговості: сума перевищення діючого ліміту заборгованості по Овердрафту; прострочені платежі по сплаті комісій за користування Овердрафтом; прострочені платежі по сплаті процентів за користування Овердрафтом; строкові платежі по сплаті нарахованих комісій за користування Овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; строкові платежі по сплаті нарахованих процентів за користування Овердрафтом, термін сплати яких наступив в момент надходження коштів; проценти за користування овердрафтом, термін сплати яких наступає в поточному місяці; пеня, штрафи та інші види неустойки по овердрафту; строкові платежі по поверненню Овердрафту (основного боргу). У випадку надходження від Позичальника коштів з призначенням платежу, яке порушує встановлений цим Договором порядок погашення заборгованості, Банк проводить погашення заборгованості Позичальника відповідно до положень цього пункту, незалежно від вказаного Позичальником призначення платежу. Банк має право самостійно, або на підставі клопотання Позичальника, змінити встановлену черговість погашення заборгованості за цим Договором, та письмово довести про це до відома Позичальника за 10 (десять) календарних днів до запровадження такої зміни.

Відтак, враховуючи погоджений сторонами у п. 4.6. договору порядок погашення заборгованості за договором про надання овердрафту, банком правомірно було зараховано сплачені відовідачем-1 кошти у розмірі 431 830,38 грн. в рахунок погашення процентів за користування Овердрафтом.

Тож, позовні вимоги Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" підлягають задоволенню.

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28.05.2020 у справі №909/636/16.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд першої інстанції спирається на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006р. у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» (SERYAVINOTHERS v.) вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року). Ще одне призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті. Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією. Лише за умови винесення обґрунтованого рішення може забезпечуватись публічний контроль здійснення правосуддя (див. рішення у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії» (Hirvisaari v. Finland), №49684/99, п. 30, від 27 вересня 2001 року).

Аналогічна правова позиція викладена у постанові від 13.03.2018 Верховного Суду по справі №910/13407/17.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не висвітлюються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Статтею 13 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

За приписами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" підлягають задоволенню повністю.

Витрати по сплаті судового збору відповідно до ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236-242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" - задовольнити.

2. Стягнути солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРОКС" (вул. Чикаленка Євгена, буд. 71-А, м. Одеса, 65000, ідентифікаційний код - 35634872), Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" (вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс 1, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код - 44463329) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" (вул. Ділова, буд. 6, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 43839842) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026, ідентифікаційний код - 09807862) 2 067 629 грн (два мільйони шістдесят сім тисяч шістсот двадцять дев`ять) грн 47 коп. - заборгованості по тілу кредиту та 747 470 (сімсот сорок сім тисяч чотириста сімдесят) грн 92 коп. - заборгованості по відсоткам.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ІМПЕРОКС" (вул. Чикаленка Євгена, буд. 71-А, м. Одеса, 65000, ідентифікаційний код - 35634872) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026, ідентифікаційний код - 09807862) 11 260 (одинадцять тисяч двісті шістдесят) грн 40 коп. - судового збору.

4. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імпел Юкрейн" (вул. Мирного Панаса, буд. 11, офіс 1, м. Київ, 01011, ідентифікаційний код - 44463329) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026, ідентифікаційний код - 09807862) 11 260 (одинадцять тисяч двісті шістдесят) грн 40 коп. - судового збору.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Медікал фасіліті менеджмент" (вул. Ділова, буд. 6, м. Київ, 03150, ідентифікаційний код - 43839842) на користь Акціонерного товариства "КРЕДОБАНК" (вул. Сахарова, буд. 78, м. Львів, 79026, ідентифікаційний код - 09807862) 11 260 (одинадцять тисяч двісті шістдесят) грн 40 коп. - судового збору.

6. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено: 04.07.2025.

Суддя Щербаков С.О.