ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/2317/23
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.,

секретар судового засідання: Алієва К.О.,

за участю представників учасників справи:

від АМК України Параконний О.О.,

від Фонду Коваленко А.А.,

представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

на ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2025, постановлену суддею Петренко Н.Д., м. Одеса, повний текст ухвали складено 14.04.2025, про задоволення скарги на дії (бездіяльність) державного виконавця,

у справі № 916/2317/23

за позовом: Антимонопольного комітету України

до відповідача: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні позивача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв»

про: зобов`язання виконати рішення Комітету,

ВСТАНОВИВ

27.05.2021, за результатом розгляду заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Нікморсервіс Ніколаєв» (далі ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв»), Антимонопольним комітетом України (далі Комітет, АМК України) прийнято рішення № 302-р «Про порушення законодавства про захист економічної конкуренції» у справі № 130-26.13/71-20, яким:

1. Визнано дії Міністерства інфраструктури України, які полягають у встановленні умови щодо економічно необґрунтованого розміру орендної плати за нерухоме майно при погодженні продовження дії Договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501 з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», порушенням пункту 3 статті 50, абзацу восьмого частини другої статті 15 Закону України «Про захист економічної конкуренції» у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які полягають у створенні ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» несприятливих умов діяльності порівняно з конкурентами;

2. Визнано дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях (далі Регіональне відділення, Фонд) щодо укладання Договору № 3 від 08.06.2016 про внесення змін до Договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501 з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», яким встановлена економічно необґрунтована орендна плата за нерухоме майно, яке знаходиться в Миколаївському морському торговельному порту, порушенням пункту 3 статті 50, частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які полягають в укладенні угод, що призвели до обмеження конкуренції.

3. Зобов`язано Міністерство інфраструктури України припинити порушення, зазначене в пункті 1 резолютивної частини цього рішення.

4. Зобов`язано Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Додатковим рішенням АМК України від 03.06.2021 № 357-р доповнено резолютивну частину рішення від 27.05.2021 № 302-р такими пунктами:

« 5. Встановити Міністерству інфраструктури України двомісячний строк для виконання пункту 3 резолютивної частини цього рішення. Про виконання пункту 3 резолютивної частини цього рішення повідомити Антимонопольний комітет України протягом 5 робочих днів із дня його виконання.

6. Встановити Регіональному відділенню Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях двомісячний строк для виконання пункту 4 резолютивної частини цього рішення. Про виконання пункту 4 резолютивної частини цього рішення повідомити Антимонопольний комітет України протягом 5 робочих днів із дня його виконання».

Розпорядженням АМК України від 13.10.2021 № 18-рп виправлено описку в рішенні АМК України від 27.05.2021 № 302-р, а саме: у пункті 158 замість слів «…у діях РВ ФДМ по Одеській та Миколаївській областях наявні ознаки порушення…» зазначити слова «…дії РВ ФДМ по Одеській та Миколаївській областях є порушенням…»; у пункті 165 замість слів «Дії Міністерства інфраструктури України… містять ознаки порушення…» зазначити слова «Дії Міністерства інфраструктури України… є порушенням…»; у пункті 167 замість слів «Дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях… містять ознаки порушення…» зазначити слова «Дії Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях… є порушенням…».

Міністерство інфраструктури України та Регіональне відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях, не погоджуючись з рішенням АМК та додатковим рішенням до нього, звернулися до Господарського суду міста Києва на підставі ст. 60 Закону України «Про захист економічної конкуренції» з позовом про визнання недійсним вказаних вище рішень з підстав порушення та неправильного застосування відповідачем норм матеріального та процесуального права.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 15.02.2022 у справі № 910/13573/21, залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 26.09.2022 та Верховного Суду від 07.03.2023 у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.11.2023, залишеним без змін постановами Північного апеляційного господарського суду від 06.03.2024 та Верховного Суду від 14.05.2024 у справі № 910/7898/23, задоволено позов АМК України та зобов`язано Міністерство розвитку громад, територій та інфраструктури України виконати п. 3 резолютивної частини рішення АМК України від 27.05.2021 № 302-р, а саме: припинити порушення, зазначене в п. 1 резолютивної частини цього рішення.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 20.03.2024, залишеним без змін постановою суду апеляційної інстанції від 25.06.2024 у справі № 916/2317/23, задоволено позов АМК України та зобов`язано Регіональне відділення Фонду виконати пункт 4 резолютивної частини рішення АМК України від 27.05.2021 № 302-р, а саме: припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

На виконання рішення Господарського суду Миколаївської області від 20.03.2024 у справі № 916/2317/23, судом видано відповідний наказ, який згодом був пред`явлений стягувачем до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (далі Відділ ДВС).

22.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (фактичне виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом).

21.03.2025 АМК України звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця, в якій просив суд: поновити процесуальний строк на подання скарги; визнати протиправними дії державного виконавця із винесення постанови про закінчення виконавчого провадження; скасувати цю постанову; направити на адресу Комітету оригінал наказу суду для подальшого пред`явлення до органу ДВС з метою відновлення виконавчого провадження та примусового виконання рішення суду.

В обґрунтування скарги АМК України посилався на те, що рішення суду не є виконаним, в той час як виконавець фактично вийшов за межі власної компетенції та надав оцінку правового статусу договору оренди (його чинності або нечинності), що є виключною компетенцією суду.

Відділ ДВС заперечував проти доводів та вимог АМК України, вказував, що державний виконавець діяв у рамках Закону та у межах наданих повноважень. Зокрема зазначив, що під час здійснення виконавчого провадження, до Відділу надійшов лист Фонду, згідно з яким Регіональним відділенням самостійно визначено шлях (спосіб) виконання наказу суду, а саме 01.11.2024 спрямовано рекомендованим листом на адресу ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» повідомлення від 28.10.2024 про відмову від договору оренди нерухомого майна. Враховуючи відмову Орендодавця від договору оренди, Орендар зобов`язаний повернути Балансоутримувачу державне нерухоме майно та підписати відповідний Акт. Таким чином, Регіональним відділенням виконано зобов`язання щодо припинення порушення, зазначене в п. 2 резолютивної частини рішення АМК України - шляхом розірвання договору оренди.

Фонд також заперечував проти задоволення скарги АМК України та зазначав, зокрема, що рішенням АМК України не визначено для Регіонального відділення способу припинення порушення. Рішення має загальний характер - «припинити порушення», що і було виконано Регіональним відділенням, оскільки усунуто предмет порушення. Будь-які додаткові вимоги АМК України (наприклад, перерахунок орендної плати за минулі роки, тощо) є розширеним тлумаченням рішення, яке не відповідає його тексту та виходить за межі повноважень Комітету, визначених Законом. Відсутність імперативних вказівок у рішенні означає, що Регіональне відділення мало право самостійно обрати спосіб припинення порушення, і припинення договору є законним і достатнім кроком.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2025 скаргу АМК України задоволено частково, визнано протиправними дії державного виконавця із винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасовано цю постанову.

Місцевий господарський суд виходив з того, що припинення договору оренди не є виконанням рішенням суду, оскільки припинення наявних правовідносин між сторонами не відповідає припиненню порушення, зазначеного в пункті 2 резолютивної частини рішення АМК України. При цьому суд погодився з доводами скаржника про те, що перевірку виконання зобов`язальної частини рішення АМК України здійснює саме Комітет, та що невиконання рішення суду призведе до можливості Регіонального відділення уникнути відповідальності, а інтереси держави будуть порушені.

Не погодившись з ухвалою суду в частині задоволення заяви, Фонд подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати, у задоволення скарг АМК України відмовити повністю.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги Фонд посилається на наступне:

- рішення АМК України не містить вимог про внесення змін до договору чи перерахунок орендної плати;

- суд першої інстанції підтримав позицію АМК України, яка фактично є розширеним тлумаченням його рішення. Комітет не має повноважень зобов`язувати органи до конкретних дій, якщо це прямо не зазначено в рішенні.

- суб`єкт господарювання, якого зобов`язали припинити порушення законодавства про захист економічної конкуренції, має самостійно визначитися із шляхом (способами) такого припинення відповідно до закону;

- відсутність імперативних вказівок у рішенні означає, що Регіональне відділення мало право самостійно обрати спосіб припинення порушення. Отже припинення договору є законним та достатнім кроком;

- підставами для відмови від договору оренди є значна заборгованість ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв». В свою чергу, посилання Орендаря на приписи ч. 5 ст. 762 ЦК України (а саме звільнення від сплати орендних платежів) є безпідставними. Натомість, суд першої інстанції не дослідив цього.

Разом з апеляційною скаргою Регіональним відділенням заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваної ухвали суду скаржник отримав лише 17.04.2025.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 Регіональному відділенню поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду Одеської області від 08.04.2025 у справі № 916/2317/23, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, встановлено іншим учасникам справи строк до 06.06.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами їх направлення іншим учасникам справи), роз`яснено учасникам справи про їх право в цей же строк подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Одночасно вирішено розглянути апеляційну скаргу поза межами строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України, у розумний строк, та призначено справу № 916/2317/23 до розгляду на 24.06.2025 о 14:00 год.

АМК України у відзиві на апеляційну скаргу заперечувало проти її задоволення, зазначаючи, зокрема, що рішення суду не є виконаним, а доводи скаржника не спростовуючись висновки суду першої інстанції.

Відзиви на апеляційну скаргу від інших учасників справи не надходили.

20.06.2025 від Регіонального відділення надійшла заява про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення в іншій господарській справі № 915/182/25 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на те, що: підставою для закінчення виконавчого провадження є одностороння відмова Фонду від договору оренди відповідно до ст. 782 ЦК України; в свою чергу ця одностороння відмова є предметом судового розгляду по справі № 915/182/25 за позовом ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» до Регіонального відділення, зокрема, про визнання одностороннього правочину з розірвання договору оренди недійсним; в межах зазначеної справи Господарський суд Миколаївської області розгляне підстави законності дій Регіонального відділення в частині односторонньої відмови від договору оренди, тим самим визначить законність винесення державним виконавцем постанови про закінчення виконавчого провадження.

В судове засідання 24.06.2025 з`явились представники Фонду та АМК України. Представники ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» та Відділу ДВС України в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В судовому засіданні 24.06.2025 колегія суддів відмовила у задоволенні заяви Регіонального відділення від 20.06.2025 (про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судового рішення в іншій справі № 915/182/25).

Відмовляючи у задоволенні вказаної заяви колегія суддів виходила з наступних підстав.

За приписами п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадку об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Зупинення провадження у справі - це тимчасове або повне припинення всіх процесуальних дій у справі, що викликане настанням зазначених у законі причин, що перешкоджають подальшому руху процесу, і щодо яких невідомо, коли вони можуть бути усунені.

Господарський суд зупиняє провадження у справі в разі неможливості розгляду даної справи до вирішення пов`язаної з нею іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства.

При цьому, пов`язаною з даною справою є така інша справа, у якій інший суд встановлює обставини, що впливають чи можуть вплинути на подання і оцінку доказів у даній справі; в тому числі йдеться про факти, які мають преюдиціальне значення.

Під неможливістю розгляду даної справи слід розуміти неможливість для даного господарського суду самостійно встановити обставини, які встановлюються іншим судом в іншій справі, - у зв`язку з непідвідомчістю або непідсудністю іншої справи даному господарському суду, одночасністю розгляду двох пов`язаних між собою справ різними судами або з інших причин;

Метою зупинення провадження у справі до розгляду пов`язаної з нею справи є виявлення обставин, підстав, фактів, тощо, що не можуть бути з`ясовані та встановлені у даному процесі, проте, які мають значення для конкретної справи, провадження у якій зупинено.

Отже для вирішення питання про зупинення провадження у справі господарський суд у кожному випадку повинен з`ясовувати, як пов`язана справа, яка розглядається даним судом, із справою, що розглядається іншим судом, а також чим обумовлюється неможливість розгляду даної справи.

Неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі. Йдеться про те, що господарський суд не може розглянути певну справу через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Предметом скарги АМК України є вимоги, зокрема, визнати протиправними дії державного виконавця із винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасовано цю постанову.

В свою чергу предметом позову № 915/182/25 є позовні вимоги ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» до Регіонального відділення та Міністерства розвитку громад та територій України про визнання недійсним одностороннього правочину з розірвання договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006, викладеного у листі Регіонального відділення № 11-003-03996 від 28.10.2024, а також про внесення змін до Договору оренди державного нерухомого майна № РОФ-501 від 10.05.2006 шляхом визнання укладеним з дати набрання рішенням законної сили Договору № 4 про внесення змін до Договору № РОФ-501 від 10.05.2006 в редакції, зазначеній позивачем.

Колегія суддів погоджується, що дійсно, справа № 916/2317/23 є пов`язаною зі справою № 915/182/25, зокрема, спільними є обставини щодо направлення Регіональним відділенням на адресу ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» про відмову від Договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501.

Водночас, підставою для зупинення провадження у справі на підставі п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України є не лише пов`язаність справ, а і об`єктивна неможливість розгляду даної справи до вирішення справи іншим судом, яка (неможливість) полягає в тому, що обставини, які розглядаються іншим судом, не можуть бути встановлені господарським судом самостійно у даній справі через обмеженість своєї юрисдикції щодо конкретної справи внаслідок: непідвідомчості; обмеженості предметом позову; неможливості розгляду тотожної справи; певної черговості розгляду вимог.

Отже сама по собі взаємопов`язаність справ ще не свідчить про неможливість розгляду даної справи до прийняття рішення у іншій справі,

Враховуючи положення п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України, суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.

Аналогічний правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 11.01.2021 у справі № 904/8122/17, від 20.01.2021 у справі № 906/129/20, від 04.12.2020 у справі № 917/514/19, від 17.04.2019 у справі № 924/645/18, від 15.05.2019 у справі № 904/3935/18, від 20.12.2019 у справі № 910/13234/18, від 29.04.2020 у справі № 903/611/19, від 18.05.2020 у справі № 905/1728/14-908/4808/14.

Натомість, заявником не наведено мотивів саме про неможливість встановити та оцінити певні конкретні обставини (факти), що мають суттєве значення для вирішення цього спору, на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Колегія суддів зазначає, що з огляду на предмет та підстави скарги АМК України, усі обставини даної справи можуть бути судом встановлені самостійно, за наявними у матеріалах цієї справи доказами, тобто без очікування результатів розгляду справи № 915/182/25.

Вказане вище у сукупності свідчить про відсутність саме об`єктивної неможливості розгляду даної справи до розгляду справи № 915/182/25.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для зупинення провадження у даній справі згідно п. 5 ч. 1 ст. 227 ГПК України.

В судовому засіданні 24.06.20285 представник Регіонального відділення просив задовольнити апеляційну скаргу, скасувати ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2025 у справі № 916/2317/23, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні скарги АМК України.

Представник АМК України заперечував проти доводів та вимог апеляційної скарги, просив залишити її без задоволення, оскаржувану ухвалу місцевого господарського суду без змін.

Дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, фактичні обставини справи, оцінивши докази на їх підтвердження в межах доводів апеляційної скарги, надавши правову кваліфікацію відносинам сторін і виходячи з фактів, встановлених у процесі перегляду справи, правових норм, які підлягають застосуванню, та матеріалів справи, судова колегія зазначає наступне.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи приписи вищевказаної норми, колегія суддів у даному випадку переглядає ухвалу Господарського суду Миколаївської області від 08.04.2025 у даній справі лише в частині задоволення скарги АМК України, якою визнано протиправними дії державного виконавця із винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та скасовано цю постанову.

Згідно із частиною першою статті 2 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: 1) верховенства права; 2) обов`язковості виконання рішень; 3) законності; 4) диспозитивності; 5) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 6) гласності та відкритості виконавчого провадження; 7) розумності строків виконавчого провадження; 8) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями; 9) забезпечення права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності державних виконавців, приватних виконавців.

За змістом статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша цієї статті). Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини другої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження").

Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, встановлено статтею 63 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до частини першої статті 63 Закону України "Про виконавче провадження" за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Як встановлено частиною першою статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Згідно зі статтею 339 ГПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

За положеннями частини п`ятої статті 26 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Матеріалами справи підтверджено, що постановою від 15.05.2024 державним виконавцем відкрито виконавче провадження № 75011664 з виконання наказу № 916/2317/23, виданого 23.04.2024 Господарським судом Одеської області, про зобов`язання Регіональне відділення Фонду виконати пункт 4 резолютивної частини рішення АМК України від 27.05.2021 № 302-р, а саме: припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Вказано про необхідність виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

15.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про стягнення виконавчого збору у розмірі передбаченому частиною третьою ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» - 32000 грн.

15.05.2024 державним виконавцем винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

05.06.2024 державним виконавцем було винесено постанову про зупинення виконання виконавчих дій.

14.10.2024 державним виконавцем винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій, оскільки постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 25.06.2024 у справі №916/2317/23 апеляційну скаргу Регіонального відділення залишено без задоволення, рішення Господарського суду Одеської області від 20.03.2024 у справі №916/2317/23 - без змін.

Регіональним відділенням 01.11.2024 спрямовано рекомендованим листом на адресу ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» повідомлення від 28.10.2024 №11-003- 03996 про відмову від Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 10.05.2006 №РОФ501, посилаючись на приписи ст. 782 ЦК України

Відповідно до інформації Укрпошти повідомлення Регіонального відділення вручене 05.11.2024 представнику ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв».

07.11.2024 Регіональне відділення направило Відділу ДВС лист № 03/1234, в якому зазначило, що ним виконано зобов`язання щодо припинення порушення, зазначене у п. 2 резолютивної частини рішення АМК україни від 27.05.2021 № 32-р, шляхом розірвання договору оренди майна, що належить до державної власності від 10.05.2006 №РОФ501.

Листом від 19.11.2024 № 03/1264 Регіональне відділення, посилаючись на отримання ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» 05.11.2024 повідомлення відмову від Договору оренди нерухомого майна, що належить до державної власності від 10.05.2006 №РОФ501, просило Відділ ДВС винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 75011664.

У зв`язку з цим, 21.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 75011664 у зв`язку з фактичним виконанням рішення, яке підлягало виконанню.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Рішенням від 27.05.2021 № 302-р АМК України (п. 2), про зобов`язання виконання якого заявлено позов у даній справі, встановлено, що дії Регіонального відділення щодо укладання Договору № 3 від 08.06.2016 про внесення змін до Договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501 з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», яким встановлена економічно необґрунтована орендна плата за нерухоме майно, яке знаходиться в Миколаївському морському торговельному порту, є порушенням пункту 3 статті 50, частини першої статті 15 Закону України "Про захист економічної конкуренції" у вигляді антиконкурентних дій органу влади, які полягають в укладенні угод, що призвели до обмеження конкуренції.

Пунктом 4 рішення № 302-р зобов`язано Регіональне відділення припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення.

Отже, порушенням законодавства про захист економічної конкуренції є погодження в договорі економічно необґрунтованого розміру орендної плати за нерухоме майно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

При цьому, як зазначено в рішенні № 302-р, Законом України «Про оренду державного та комунального майна» запроваджено додаткові гарантії інтересів держави, зокрема, не допускається внесення змін до договору оренди в частині зменшення суми орендної плати протягом строку його дії, крім випадків, визначених законодавством, з урахуванням вимог, передбачених Порядком передачі майна в оренду (стаття 16 Закону).

Згідно із ч. 6 ст. 180 Господарського кодексу України у разі визнання погодженої сторонами в договорі ціни такою, що порушує вимоги антимонопольно-конкурентного законодавства, антимонопольний орган має право вимагати від сторін зміни умови договору щодо ціни.

Таким чином, визначення в договорі ціни, що порушує вимоги законодавства про захист економічної конкуренції, є підставою для зміни умов договору щодо його ціни.

У той же час, відповідно до листів Регіонального відділення, договір оренди від 10.05.2006 № РОФ-501 є розірваним з моменту одержання ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв» повідомлення про відмову від договору, а саме з 05.11.2024.

Підставою для односторонньої відмови від договору Регіональним відділенням, за твердженням останнього, стала несплата орендарем орендної плати понад три місяці.

Таким чином, рішення АМКУ № 302-р Регіональним відділенням не виконано, оскільки розірвання договору, тим більше в односторонньому порядку, не може вважатися виконанням цього рішення, позаяк порушення, які полягали у встановленні умови щодо економічно необґрунтованого розміру орендної плати за нерухоме майно при погодженні продовження дії договору оренди від 10.05.2006 № РОФ-501 з ТОВ «Нікморсервіс Ніколаєв», Регіональним відділенням усунуті не були.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» основним завданням Антимонопольного комітету України є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики в частині, зокрема, здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції.

Згідно з п. 1-6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про Антимонопольний комітет України» у сфері здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції Антимонопольний комітет України має такі повноваження:

1) розглядати заяви і справи про порушення законодавства про захист економічної конкуренції та проводити розслідування за цими заявами і справами;

2) приймати передбачені законодавством про захист економічної конкуренції розпорядження та рішення за заявами і справами, перевіряти та переглядати рішення у справах, надавати висновки щодо кваліфікації дій відповідно до законодавства про захист економічної конкуренції;

3) розглядати справи про адміністративні правопорушення, приймати постанови та перевіряти їх законність та обґрунтованість;

4) перевіряти суб`єкти господарювання, об`єднання, органи влади, органи місцевого самоврядування, органи адміністративно-господарського управління та контролю щодо дотримання ними вимог законодавства про захист економічної конкуренції та під час проведення розслідувань за заявами і справами про порушення законодавства про захист економічної конкуренції;

5) при розгляді заяв і справ про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, проведенні перевірки та в інших передбачених законом випадках вимагати від суб`єктів господарювання, об`єднань, органів влади, органів місцевого самоврядування, органів адміністративно-господарського управління та контролю, їх посадових осіб і працівників, інших фізичних та юридичних осіб інформацію, в тому числі з обмеженим доступом;

6) призначати експертизу та експерта з числа осіб, які володіють необхідними знаннями для надання експертного висновку.

Отже, АМК України є державним органом із спеціальним статусом, основним завданням якого є участь у формуванні та реалізації конкурентної політики, зокрема в частині здійснення державного контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції на засадах рівності суб`єктів господарювання перед законом та пріоритету прав споживачів, запобігання, виявлення і припинення порушень законодавства про захист економічної конкуренції, та до повноважень якого віднесено здійснення контролю за дотриманням законодавства про захист економічної конкуренції.

При цьому розділом ІІІ Порядку контролю за виконанням рішень органів Антимонопольного комітету України та їх примусового виконання, затвердженого наказом АМКУ від 18.03.2024 № 27-ОД (далі - Порядок), визначено порядок контролю за виконанням рішень Комітету (АМКУ) у справах про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про захист від недобросовісної конкуренції, які містять зобов`язання.

Зокрема, згідно з пунктом 1 розділу ІІІ Порядку контроль за виконанням зобов`язань, зазначених у рішеннях Комітету про порушення законодавства про захист економічної конкуренції, про захист від недобросовісної конкуренції, у межах строків, установлених законодавством про захист економічної конкуренції та/або відповідними рішеннями, здійснює структурний підрозділ разом із державним уповноваженим Комітету. У разі невиконання відповідачем покладених на нього зобов`язань, у тому числі пов`язаних зі звітуванням, структурний підрозділ разом із державним уповноваженим Комітету здійснюють заходи, спрямовані на отримання відповідної інформації.

Пунктами 2-3 розділу ІІІ Порядку передбачено, що структурний підрозділ протягом 5 робочих днів після закінчення строків добровільного виконання рішення, а у разі оскарження рішення Комітету в судовому порядку протягом 5 робочих днів із дня отримання Комітетом ухвали господарського суду про відкриття провадження у справі незалежно від закінчення строків добровільного виконання рішення, передає Юридичному департаменту інформацію, зазначену в додатку 1 до цього Порядку. Після отримання інформації, зазначеної в пункті 2 цього розділу, Юридичний департамент формує окреме контрольне провадження та вживає заходів щодо примусового виконання рішення.

Відповідно до пунктів 4-5 розділу ІІІ Порядку протягом двох місяців із дня закінчення строків добровільного виконання зобов`язань, визначених рішенням Комітету та/або передбачених законодавством про захист економічної конкуренції, структурний підрозділ Комітету разом із державним уповноваженим Комітету досліджують (аналізують) питання виконання рішення Комітету. У разі виявлення ознак невиконання або виконання в неповному обсязі зобов`язальної частини рішення Комітету державний уповноважений Комітету приймає розпорядження про початок розгляду справи за ознаками вчинення порушення, передбаченого пунктом 4 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", або разом зі структурним підрозділом виносить на розгляд органу Комітету питання про його виконання в повному обсязі для прийняття рішення.

Пунктами 6-7 розділу ІІІ Порядку встановлено, що копію рішення про виконання в повному обсязі зобов`язань, зазначених у рішеннях Комітету, структурний підрозділ передає службовою запискою протягом 10 робочих днів із дня його прийняття (ухвалення) до Юридичного департаменту, а в разі прийняття (ухвалення) органом Комітету рішення про невиконання або виконання в неповному обсязі зобов`язальної частини рішення Комітету Юридичному департаменту передається інформація за формою 1, визначеною в додатку 1 до цього Порядку. У разі отримання Юридичним департаментом під час вжиття заходів щодо виконання рішення Комітету в судовому порядку документів (інформації), які стосуються виконання зобов`язальної частини рішення, Юридичний департамент службовою запискою протягом 5 робочих днів із дня отримання таких документів (інформації) передає структурному підрозділу та державному уповноваженому Комітету зазначені документи (інформацію) для їх дослідження (аналізу).

Згідно з пунктами 8-10 розділу ІІІ Порядку у разі потреби структурний підрозділ разом із державним уповноваженим Комітету вживають заходів для отримання додаткової інформації (документів), необхідної для вирішення питань, зазначених у пункті 7 цього розділу. Структурний підрозділ разом із державним уповноваженим Комітету за результатом дослідження (аналізу) отриманих документів (інформації) виносять на засідання органу Комітету питання для прийняття рішення про виконання рішення Комітету в повному обсязі. Структурний підрозділ Комітету службовою запискою передає копію рішення, прийнятого відповідно до пункту 9 цього розділу, до Юридичного департаменту протягом 5 робочих днів із дня його прийняття.

З огляду на вищезазначене, перевірку виконання зобов`язальної частини рішення № 302-р, здійснює виключно АМК України.

У той же час, як обґрунтовано встановлено судом, зазначене рішення АМК України та, відповідно, рішення суду в даній справі є невиконаними, оскільки розірвання договору не є таким виконанням.

При цьому відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Інших підстав для закінчення виконавчого провадження, передбачених ст. 39 Закону України "Про виконавче провадження", у даній справі також не встановлено.

Проте, всупереч наведеним вище обставинам, державний виконавець виніс постанову про закінчення виконавчого провадження, а відтак, суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що вказана постанова підлягає скасуванню, а скарга АМК України в цій частині - задоволенню.

За приписами ч. 1, 2 ст. 41 Закону України "Про виконавче провадження", у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення. У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), яким повернуто виконавчий документ, зобов`язані у місячний строк з дня надходження постанови про відновлення виконавчого провадження пред`явити його до виконання.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Нормою ст. 276 ГПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 129, 240, 269, 270, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Одеській та Миколаївській областях залишити без задоволення, ухвалу Господарського суду Одеської області від 08.04.2025 у справі № 916/2317/23 - без змін.

Постанова, відповідно до вимог ст. 284 ГПК України, набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку у строк, який обчислюється відповідно до ст. 288 ГПК України.

Повна постанова складена 27.06.2025.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська