РІШЕННЯ

28 травня 2025 року м. ТернопільСправа № 921/36/25

Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Гевка В.Л.

розглянувши у порядку загального позовного провадження матеріали справи

за позовом: Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА", 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новея", 46003,м.Тернопіль,вул. О.Теліги, б.8

про стягнення заборгованості у сумі 1 909 453,46 грн, з яких: 1 418 743,50 грн - заборгованість з оплати скрапленого газу, 381 447,28 грн - інфляційні втрати, 109 262,68 грн - три проценти річних

За участі представників:

Позивача: адвокат Юхименко Світлана В`ячеславівна, довіреність у порядку передоручення від 20.11.2023, витяг з ЄДР, довіреність від 24.09.2024 (дійсна до 01.11.2025);

Відповідача: не з`явився.

1. Суть та рух справи.

Позивач Публічне акціонерне товариство "УКPНAФТА" звернувся до Господарського суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Новея", у якій просить суд стягнути з відповідача заборгованість у сумі 1 909 453,46 грн, з яких: 1 418 743,50 грн - заборгованість з оплати скрапленого газу, 381 447,28 грн - інфляційні втрати, 109 262,68 грн - три проценти річних згідно договору № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ купівлі-продажу скрапленого газу.

Ухвалою господарського суду Тернопільської області від 28.01.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрити провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 25.02.2025 року.

У судовому засіданні 25.02.2025 відкладено підготовче засідання на 18.03.2025 о 11 год. 00 хв., без оформлення окремого документа.

У судовому засіданні 18.03.2025 продовжено строк підготовчого провадження у справі по 15.04.2025 та відкладено підготовче судове засідання на 15.04.2025, без оформлення окремого документа.

У судовому засіданні 15.04.2025, з ініціативи суду продовжено строк підготовчого провадження у даній справі по 29.04.2025 та відкладено підготовче засідання на 29.04.2025.

У судовому засіданні 29.04.2025 закрито підготовче провадження та призначено розгляд справи по суті на 13.05.2025, без постановлення окремого процесуального документу із зазначенням про постановлення ухвали у протоколі судового засідання.

У судовому засіданні 13.05.2025, судом оголошено про перехід до стадії ухвалення судового рішення та час його проголошення в цьому судовому засіданні. Зазначає, що рішення буде проголошено 19.05.2025.

У судовому засіданні 19.05.2025 судом оголошено скорочену (вступну та резолютивну) частину рішення.

2. Аргументи сторін.

2.1. Позиція позивача.

Позовні вимоги, викладені позивачем у позовній заяві №б/н від 23.01.2025 (вх. № 44 від 23.01.2025), мотивовані неналежним виконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань за Договором №АК1НГ-УУБ/5-2-СГ купівлі-продажу скрапленого газу від 07.06.2022.

Внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 1 418 743,50 грн.

Крім того на підставі умов договору боржнику нараховано та заявлено до стягнення 381 447,43 грн інфляційних втрат та 109 262,68 грн проценти річних.

Вказані обставини, на думку позивача, є підставою для захисту у судовому порядку порушеного його майнового права, у зв`язку з чим останній звернувся до суду з даним позовом.

Також, у відповіді на відзив на позовну заяву (вх. №2282 від 31.03.2025) позивач, щодо можливості зарахування гарантійного внеску у якості штрафу зазначає, що умовами договору № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ від 07.06.2022 прямо передбачено можливість зарахування гарантійного внеску у якості штрафу за неналежне виконання зобов`язань та відсутні будь-які обмеження щодо строку повідомлення про це відповідача, а тому сума гарантійного внеску за проведення аукціону в розмірі 1418743,50 грн вважається зарахованою в сплату штрафу за недотримання графіку оплати за отриманий згідно договору скраплений газ.

Щодо посилання відповідача на акт звірки взаєморозрахунків, позивач звертає увагу на те, що акт звірки взаємних розрахунків не є документом що призводить до зміни у структурі активів та зобов`язань учасників господарської операції, а лише ідентифікує та впорядковує (систематизує) вже проведені контрагентами господарські операції. Акт звірки виконує функцію інформаційного документа та не є доказом наявності або відсутності заборгованості по зобов`язанню.

2.2. Позиція відповідача.

Відповідач стосовно позовних вимог заперечує, зазначивши, що ним, як покупцем 06.07.2022 сплачено ПАТ «УКРНАФТА» грошові кошти за Договором у сумі 8 610 445,45 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 100 (проведена банком 07 липня 2022 року) та 30.08.2022 у сумі 22 959 624,60 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 173.

Також за заявою ПАТ «УКРНАФТА» № 12/0l/01/02-03/2-179 від 31.07.2022 зобов`язання ТОВ «НОВЕЯ» з оплати ПАТ «УКРНАФТА» грошових коштів за договором купівлі-продажу № АКlНГ-УУБ/5-2-СГ від 07.06.2022 за отриманий в червні 2022 р. газ нафтовий скраплений у сумі 4 592 369, 77 грн. припиняються шляхом зарахування зустрічних вимог на підставі договору поставки № НЯ-Г002 від 07.06.2022, укладеного між ПАТ «УКРНАФТА» та ТОВ «НОВЕЯ». При цьому наголошує, що зарахування зустрічних вимог відбулося за ініціативи Позивача.

13.06.2022 продавець ПАТ «УКРНАФТА» отримала від Біржі грошові кошти у сумі 1 418 743,50 гривень, як гарантійний внесок ТОВ «НОВЕЯ» за проведення аукціонних торгів, що підтверджується платіжним дорученням № 45. Вказані платіжні інструкції додані разом з позовною заявою.

Таким чином, на виконання умов Договору, покупець ТОВ «НОВЕЯ» розрахувалося з продавцем ПАТ «УКРНАФТА» на загальну суму 37 581 183,32 грн (8 610 445,45 грн + 22 959 624,60 грн +4 592 369, 77 грн+ 1 418 743,50грн.).

З огляду на зазначене, відповідач не погоджується із тим, що позивачем зараховано 1 418 743,50 грн гарантійного внеску в рахунок штрафних санкцій за недотримання графіку оплати за договором та із посиланням на акт звіряння взаємних розрахунків стверджує, що будь яка заборгованість ТОВ "НОВЕЯ" перед ПАТ "УКРНАФТА" відсутня.

3. Фактичні обставини справи встановлені судом.

На підставі наявних у справі доказів, судом встановлено таке.

Відповідно до частини першої статті 4-1 Закону України «Про нафту і газ» (в редакції станом на 23 червня 2022 року) господарські товариства, 50 відсотків та більше акцій (часток, паїв) яких знаходяться у статутних капіталах інших господарських товариств, акціонером яких є держава і володіє в них контрольним пакетом акцій, щомісячно здійснюють продаж скрапленого газу сирої і газового конденсату власного видобутку, видобутих на підставі спеціальних дозволів на користування нафтогазоносними надрами (крім обсягів, що використовуються на власні технологічні потреби), а також скрапленого газу - виключно на біржових аукціонах.

За результатами комерційного аукціону з продажу скрапленого газу № 1НГ-УУБ, який відбувся 07 червня 2022 року, Публічне акціонерне товариство «УКРНАФТА» (далі ПАТ «Укрнафта») і Товариство з обмеженою відповідальністю «НОВЕЯ» (далі ТОВ «НОВЕЯ») за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА» (далі ТОВ «УУБ») уклали договір № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ купівлі-продажу скрапленого газу (далі - Договір).

Згідно з пунктом 47 Порядку № 570 від 16.10.14 «Про організацію та проведення біржових аукціонів з продажу нафти сирої, газового конденсату власного видобутку і скрапленого газу» (в редакції станом на 23 червня 2022 року) на підставі аукціонного свідоцтва покупець - переможець аукціону і продавець протягом трьох днів зобов`язані підписати договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого продавець зобов`язаний поставити нафту сиру, газовий конденсат і скраплений газ відповідно до визначеного базису поставки та якісної характеристики, а покупець - прийняти та оплатити їх.

За результатами комерційного аукціону з продажу скрапленого газу, який відбувся 07.06.2022, між сторонами, за участю Товариства з обмеженою відповідальністю "УКРАЇНСЬКА УНІВЕРСАЛЬНА БІРЖА" (надалі - Біржа), був укладений договір № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ (далі по тексту - Договір), за умовами якого на комерційному аукціоні з продажу скрапленого газу №1НГ-УУБ, що відбувся 07.06.2022, за результатами проведення торгів Покупець купує у Продавця газ нафтовий скраплений марки А власного виробництва (надалі скраплений газ) (п.1.1. Договору).

Відповідно до пункту 1.2 розділу 1 Договору покупець ТОВ «НОВЕЯ» зобов`язався оплатити та прийняти скраплений газ на умовах цього договору, а продавець ПАТ «Укрнафта» зобов`язався передати покупцю ТОВ «НОВЕЯ» скраплений газ відповідно до графіка поставки, вказаного в додатку до Договору, загальною кількістю 820,000 тон.

Відповідно до пункту 2.1 розділу 2 Договору загальна сума цього договору з урахуванням ПДВ становила вартість скрапленого газу у сумі 37 722 870,00 грн. (у тому числі ПДВ 2 467 851, 31 грн.)

Пунктом 2.2. Договору погоджено, що ціна скрапленого газу, що поставляється по даному Договору, визначається за результатами аукціону відповідно до аукціонних свідоцтв.

На дотримання пункту 3.1 розділу 3 Договору та зміненого графіку поставки скрапленого газу за цим Договором продавець ПАТ «Укрнафта» мав передати скраплений газ покупцю ТОВ «НОВЕЯ» в кількості 820,000 тон на умовах EXW Долинський ГПЗ.

Згідно пункту 4.1.2. Договору Продавець зобов`язаний передати скраплений газ Покупцю або уповноваженій ним особі згідно з графіком поставки в Додатку 1 до цього Договору після отримання Продавцем оплати за скраплений газ відповідно до п.5.2.цього Договору при забезпеченні Покупцем умов для відвантаження скрапленого газу залізничним або автомобільним транспортом відповідно до п.4.2.2. цього Договору.

У відповідності до пункту 5.2. Договору Покупець - ТОВ «НОВЕЯ» мав здійснити попередню оплату скрапленого газу на рахунок продавця - ПАТ «Укрнафта»:

- у сумі 9 200 700,00 грн - протягом трьох банківських днів з дати підписання Договору, тобто до 10 червня 2022 року;

- у сумі 18 401 400,00 грн протягом трьох діб до початку другої декади червня 2022 року, тобто до 11 червня 2022 року;

- у сумі 10 120 770,00 грн решти вартості скрапленого газу з урахуванням сплаченого ТОВ «УУБ» гарантійного внеску - протягом трьох діб до початку третьої декади червня 2022 року, тобто до 21 червня 2022 року.

Остання сума зазначена в таблиці, перераховується з врахуванням сплаченого Біржі гарантійного внеску в сумі 1418743,50 грн.

Судом також встановлено, що відповідно до підпункту 5 пункту 14, пункту 23, підпункту 2 пункту 25, підпункту 2 пінкту 27, пунктів 49 - 51 Порядку 570 (в редакції станом на 23 червня 2022 року) підготовка до проведення аукціону включає, серед іншого, приймання від покупців заявок на участь в аукціоні та перерахування ними гарантійних внесків на один з рахунків біржі, який зазначається в аукціонному бюлетені. Для участі в аукціоні покупець подає біржі аукціонну документацію, у тому числі завірену банком копію платіжного доручення, що підтверджує сплату гарантійного внеску. Покупець має право придбати на аукціоні нафту сиру, газовий конденсат і скраплений газ в обсязі, який не перевищує обсягу, визначеного у заявці на участь в аукціоні з урахуванням перерахованої таким покупцем суми гарантійного внеску. Сума гарантійного внеску повертається покупцям протягом двох робочих днів після виникнення визначеної підстави для її повернення. Водночас, сума гарантійного внеску не повертається покупцю, а перераховується продавцю у повному обсязі, зокрема, в разі, коли покупець став переможцем аукціону (в тому числі в разі, коли він відмовився від підписання аукціонного свідоцтва або від укладення договору купівлі-продажу).

Розрахунки між продавцем та покупцем проводяться з урахуванням суми гарантійного внеску, перерахованого покупцем на рахунок біржі.

Договір вступає в дію з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання Сторонами взятих на себе зобов`язань. (п.9.1. Договору).

13 червня 2022 року, відповідно до підпункту 4.3.1 пункту 4.3 розділу 4 та пункту 5.3 розділу 5 Договору, відповідно до платіжної інструкції № 45, складеної ТОВ «УУБ» цього дня і цього ж дня проведеної АТ «Креді Агріколь Банк», Біржа, перерахувала ПАТ «Укрнафта» на рахунок Долинський ГПЗ ПАТ «Укрнафта» кошти у сумі 1 418 743,50 грн як гарантійний внесок ТОВ «НОВЕЯ». Ці грошові кошти мали враховуватися під час проведення розрахунків між ПАТ «Укрнафта» та ТОВ «НОВЕЯ» у складі останнього платежу ТОВ «НОВЕЯ» за скраплений газ, як це передбачено пунктом 5.2 розділу 5 Договору.

На виконання умов Договору, за період з 07 червня 2022 року по 17 червня 2022 року продавець ПАТ «УКРНАФТА» передав покупцю ТОВ «НОВЕЯ», а покупець прийняв від продавця скраплений газ загальною вартістю 37 581 183,32 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи видатковими накладними, а саме:

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00475 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,200 тон вартістю 147 211,22 грн;

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00476 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,000 тон вартістю 828 063,09 грн;

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00477 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,860 тон вартістю 821 622,60 грн;

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00478 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,600 тон вартістю 855 665,20 грн;

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00479 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,740 тон вартістю 816 102,17 грн;

- видаткова накладна від 07.06.2022 р. № ДВГП-00480 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,080 тон вартістю 831 743,37 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00481 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,120 тон вартістю 833 583,51 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00482 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,080 тон вартістю 831 743,35 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00483 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,220 тон вартістю 838 183,87 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00484 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,340 тон вартістю 843 704,29 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00485 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,140 тон вартістю 834 503,58 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00486 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,660 тон вартістю 812 421,90 грн;

- видаткова накладна від 08.06.2022 р. № ДВГП-00487 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,280 тон вартістю 150 891,50 грн;

- видаткова накладна від 09.06.2022 р. № ДВГП-00488 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,920 тон вартістю 824 382,81 грн;

- видаткова накладна від 09.06.2022 р. № ДВГП-00489 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,280 тон вартістю 840 944,07 грн;

- видаткова накладна від 09.06.2022 р. № ДВГП-00490 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,500 тон вартістю 805 061,33 грн;

- видаткова накладна від 09.06.2022 р. № ДВГП-00491 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,260 тон вартістю 149 971,42 грн;

- видаткова накладна від 09.06.2022 р. № ДВГП-00492 про передачу скрапленого газу в обсязі 16,340 тон вартістю 751 697,28 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00493 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,920 тон вартістю 824 382, 82 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00494 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,720 тон вартістю 815 182,11 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00495 про передачу скрапленого газу в обсязі 16,480 тон вартістю 758 137,77 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00496 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,120 тон вартістю 833 583,51 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00497 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,440 тон вартістю 802 301,13 грн;

- видаткова накладна від 10.06.2022 р. № ДВГП-00498 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,320 тон вартістю 152 731,64 грн;

- видаткова накладна від 11.06.2022 р. № ДВГП-00499 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,140 тон вартістю 788 500,09 грн;

- видаткова накладна від 11.06.2022 р. № ДВГП-00500 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,800 тон вартістю 818 862,39 грн;

- видаткова накладна від 11.06.2022 р. № ДВГП-00501 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,920 тон вартістю 824 382,82 грн;

- видаткова накладна від 11.06.2022 р. № ДВГП-00502 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,580 тон вартістю 808 741,62 грн;

- видаткова накладна від 11.06.2022 р. № ДВГП-00503 про передачу скрапленого газу в обсязі 19,320 тон вартістю 888 787,71 грн;

- видаткова накладна від 12.06.2022 р. № ДВГП-00504 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,680 тон вартістю 813 341,97 грн;

- видаткова накладна від 12.06.2022 р. № ДВГП-00505 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,220 тон вартістю 838 183,86 грн;

- видаткова накладна від 12.06.2022 р. № ДВГП-00506 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,100 тон вартістю 786 659,92 грн;

- видаткова накладна від 12.06.2022 р. № ДВГП-00507 про передачу скрапленого газу в обсязі 16,000 тон вартістю 736 056,08 грн;

- видаткова накладна від 12.06.2022 р. № ДВГП-00508 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,040 тон вартістю 829 903,22 грн;

- видаткова накладна від 13.06.2022 р. № ДВГП-00509 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,920 тон вартістю 824 382,81 грн;

- видаткова накладна від 13.06.2022 р. № ДВГП-00510 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,840 тон вартістю 820 702,53грн;

- видаткова накладна від 13.06.2022 р. № ДВГП-00511 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,700 тон вартістю 814 262,03 грн;

- видаткова накладна від 13.06.2022 р. № ДВГП-00512 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,620 тон вартістю 810 581,75 грн;

- видаткова накладна від 13.06.2022 р. № ДВГП-00513 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,500 тон вартістю 805 061,34 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00514 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,420 тон вартістю 801 381,07 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00515 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,840 тон вартістю 820 702,53 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00516 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,200 тон вартістю 791 260,29 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00517 про передачу скрапленого газу в обсязі 16,560 тон вартістю 761 818,04 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00518 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,420 тон вартістю 157 331,99 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00519 про передачу скрапленого газу в обсязі 16,300 тон вартістю 7494 8573,14 грн;

- видаткова накладна від 14.06.2022 р. № ДВГП-00520 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,940 тон вартістю 825 302,88 грн;

- видаткова накладна від 15.06.2022 р. № ДВГП-00522 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,880 тон вартістю 822 542,65 грн;

- видаткова накладна від 15.06.2022 р. № ДВГП-00524 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,040 тон вартістю 829 903,24 грн;

- видаткова накладна від 15.06.2022 р. № ДВГП-00525 про передачу скрапленого газу в обсязі 17,660 тон вартістю 812 421,90 грн;

- видаткова накладна від 16.06.2022 р. № ДВГП-00528 про передачу скрапленого газу в обсязі 18,300 тон вартістю 841 864,14 грн;

- видаткова накладна від 17.06.2022 р. № ДВГП-00534 про передачу скрапленого газу в обсязі 3,360 тон вартістю 154 571,77 грн;

Таким чином, продавець ПАТ «Укрнафта» належно виконав свої зобов`язання перед покупцем ТОВ «НОВЕЯ» за Договором № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ.

Також, умовами Договору № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ, зокрема, пунктом 6.4. погоджено, якщо покупець ТОВ «НОВЕЯ» не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок продавця ПАТ «Укрнафта» в терміни, визначені у пункті 5.2 розділу 5 цього договору, гарантійний внесок покупця ТОВ «НОВЕЯ», отриманий продавцем ПАТ «Укрнафта» від Біржі, залишається у продавця ПАТ «Укрнафта» як штраф (компенсація) за неналежне виконання цього договору покупцем ТОВ «НОВЕЯ» і, як наслідок, не враховується в оплату скрапленого газу за Договором № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ. Сума гарантійного внеску вважатиметься зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання покупцем ТОВ «НОВЕЯ» повідомлення про це продавця ПАТ «Укрнафта». Сплата Покупцем штрафу не звільняє його від належного виконання взятих на себе зобов`язань та відповідальності за їх порушення.

При цьому, не оплативши продавцю ПАТ «Укрнафта» відвантажений ним скраплений газ у строки, передбачені пунктом 5.2 розділу 5 Договору № АК1НГУУБ/5-2-СГ (у сумі 9 200 700,00 грн. до 10 червня 2022 року; - у сумі 18 401 400,00 грн до 11 червня 2022 року; у сумі 10 120 770, 00 грн до 21 червня 2022 року.), покупцем ТОВ «НОВЕЯ» в порушення умов Договору №АК1НГ-УУБ/5-2-СГ прострочено свої грошові зобов`язання.

З огляду на зазначене, ПАТ «Укрнафта» зарахувало гарантійний внесок ТОВ «Новея», сплачений Біржею 13 червня 2022 року на рахунок Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» у сумі 1 418 743,50 грн, як штраф (компенсацію) за неналежне виконання покупцем ТОВ «НОВЕЯ» його зобов`язань за цим договором і повідомило про це ТОВ «НОВЕЯ», що підтверджується наявною у матеріалах справи копією листа-вимоги від 20.12.2024 №01/01/07-02/01/12680 про зарахування 1 418 743,50 грн, як штрафу (компенсації) за неналежне виконання покупцем ТОВ «НОВЕЯ» його зобов`язань за Договором.

Як вбачається з матеріалів справи, лист-вимога ПАТ «Укрнафта» за Договором АК1НГ-УУБ/5-2-СГ була вручена представникам ТОВ «НОВЕЯ» 07 січня 2025 року (вимога, надіслана за адресою зазначеною в договорі), що підтверджується трекінгом відправлення Укрпошта.

Однак, станом на час звернення до суду із позовними вимогами, ПАТ «Укрнафта» не отримало від ТОВ «НОВЕЯ» жодних грошових коштів на задоволення своїх вимог.

Згідно поданого позивачем розрахунку за неналежне виконання умов Договору за період з 21.09.2022 по 27.01.2025 на суму несплачено основного боргу (1 418 743,50 грн) відповідачу нараховано: 381 447,28 грн - інфляційних втрат та 109 262,68 грн - три проценти річних.

Таким чином, позивач звернувся до суду про стягнення з відповідача ТОВ «НОВЕЯ» заборгованості за Договором № АК1НГ-УУБ/5-2-СГ у сумі 1 909 453,46 грн, з яких: 1 418 743,50 грн - заборгованість з оплати скрапленого газу, 381 447,28 грн - інфляційних втрат та 109 262,68 грн - три проценти річних.

4. Норми права та судова практика, які застосував суд.

Відносини, що виникли між сторонами у справі, регулюються Цивільним кодексом України, Господарським процесуальним кодексом України та іншими нормативними актами.

Згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки; підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Статтями 15, 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За змістом статей 598-599 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Пунктами 3,4 частини 1 статті 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частирни 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до статей 627, 628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, зміст договору складається з умов, які визначаються на розсуд та за погодженням сторін, та умов, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Матеріали справи свідчать про те, що укладений між сторонами у справі правочин за своєю правовою природою є договором поставки, згідно з яким та в силу ст. 712 ЦК України, продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або у інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч.2 ст.712 Цивільного кодексу України).

Ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін (ст.632 ЦК України).

Відповідно до частин 1-3 статті 693 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов`язок покупця частково або повністю оплатити товар до його передання продавцем (попередня оплата), покупець повинен здійснити оплату в строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо такий строк не встановлений договором, - у строк, визначений відповідно до статті 530 цього Кодексу.

У відповідності до статті 2 Господарського кодексу України (далі по тексту ГК України) завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням господарського судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Основними засадами (принципами) господарського судочинства є: 1) верховенство права; 2) рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивність; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у визначених законом випадках; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Вказані положення передбачають, що закон встановлює рівні можливості сторін і гарантує їм право на захист своїх інтересів. Принцип рівності учасників судового процесу перед законом і судом є важливим засобом захисту їх прав і законних інтересів, що унеможливлює будь-який тиск однієї сторони на іншу. Це дає змогу сторонам вчиняти передбачені законодавством процесуальні дії, реалізовувати надані їм законом права і виконувати покладені на них обов`язки.

Згідно із статтею 4 ГПК, право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом.

Згідно із статті 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до статті 45 ГПК України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути підприємства та організації, зазначені у статті 4 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статті 174 ГПК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до частини 1 статті 181 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Відповідно до частин 1-3, 7 статті 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Застосування господарських санкцій до суб`єкта, який порушив зобов`язання, не звільняє цього суб`єкта від обов`язку виконати зобов`язання в натурі, крім випадків, коли інше передбачено законом або договором, або управнена сторона відмовилася від прийняття виконання зобов`язання. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

За частинами 1,3 статті 216 ГК України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Господарсько-правова відповідальність базується на принципах, згідно з якими: - потерпіла сторона має право на відшкодування збитків незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; передбачена законом відповідальність виробника (продавця) за недоброякісність продукції застосовується також незалежно від того, чи є застереження про це в договорі; - сплата штрафних санкцій за порушення зобов`язання, а також відшкодування збитків не звільняють правопорушника без згоди другої сторони від виконання прийнятих зобов`язань у натурі; - у господарському договорі неприпустимі застереження щодо виключення або обмеження відповідальності виробника (продавця) продукції.

Статтею 218 ГК України визначено, що підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Із змісту частини 1 статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 статті 86 ГПК України передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

5. Мотивована оцінка судом аргументів учасників справи та обставини справи.

5.1. Щодо заявленої до стягнення суми основного боргу.

Як вставлено умовами п.п. 4.1.2 договору від 07.06.2022, Продавець зобов`язався передати скраплений газ Покупцю або уповноваженій ним особі згідно з графіком поставки в Додатку 1 до цього Договору після отримання Продавцем оплати за скраплений газ відповідно до п. 5.2. цього Договору при забезпеченні Покупцем умов для відвантаження скрапленого газу залізничним або автомобільним транспортом відповідно до п. 4.2.2. цього Договору.

Згідно п. 3.1. Договору, Продавець передає скраплений газ Покупцю по кількості і якості на умовах EXW- Долинський ГПЗ в пунктах передачі та в терміни, зазначені в Додатку 1 до цього Договору Умови транспортування скрапленого газу Покупцем автотранспортом.

Відвантаження скрапленого газу здійснюється після отримання Продавцем оплати згідно п. 5.2. цього Договору, за умови своєчасного подання транспортних засобів у зазначені в Додатку 1 терміни.

Графіком поставки скрапленого газу в червні 2022 року сторонами погоджено поставку 200 тонн скрапленого газу у період з 01 по 10 червня 2022 року, 400 тонн у період з 11 по 20 червня 2022 року, 220 тонн у період з 21 по 30 червня 2022 року.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачем на виконання взятих на себе договірних обов`язків в період з 07.06.2022 по 17.06.2022 поставлено товар у визначеному об`ємі, по ціні та у строки, погоджені сторонами у договорі, а відповідачем прийнято скраплений газ, загальною вартістю 37 581 183,32 грн.

Оскільки договір між сторонами укладено у 2022 році, поставку скрапленого газу здійснено у 2022 році, то й оплата за товар підлягає проведенню за графіком, визначеним сторонами у п.5.2 договору, а саме: в розмірі 9 200 700,00 грн 00коп. - протягом трьох банківських днів з дати підписання договору (тобто до 10 червня 2022 року); в розмірі 18 401 400 грн 00коп. - протягом трьох діб до початку другої декади червня 2022 року (тобто до 11 червня 2022 року); в розмірі 10 120 770грн 00 коп. - протягом трьох діб до початку третьої декади червня 2022 року (тобто до 21 червня 2022 року).

Встановлено, що на підставі платіжної інструкції №45 від 13 червня 2022 року Біржою - ТОВ «УУБ» перераховано ПАТ «Укрнафта» на рахунок долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» кошти у сумі 1 418 743 грн 50 коп., сплачені ТОВ «НОВЕЯ» в якості гарантійного внеску.

На підставі платіжної інструкції № 100 від 06 липня 2022 року ТОВ «НОВЕЯ» перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «Укрнафта» грошові кошти в сумі 8 610 445грн 45коп. для оплати скрапленого газу згідно з договором №АК1НГ-УУБ/5-2-СГ від 07.06.2022 (згідно з призначенням платежу).

На підставі платіжної інструкції № 173 від 30 серпня 2022 року ТОВ "НОВЕЯ" перераховано на розрахунковий рахунок ПАТ «Укрнафта» грошові кошти в сумі 22 959 624грн 60коп. для оплати скрапленого газу згідно з договором №АК1НГ-УУБ/5-2-СГ від 07.06.2022 (згідно з призначенням платежу).

Отже, Покупцем сплачено Продавцю кошти в загальній сумі 37 581 183,32 грн., з яких 1 418 743 грн 50 коп. гарантійного внеску, попередньо сплаченого Біржею на рахунок Долинського ГПЗ ПАТ «Укрнафта» та 36 162 439грн 82 коп. сплачених коштів за газ.

Суд відхиляє доводи відповідача про можливість позивача відмовитись від поставки товару у випадку наявності прострочення внесення покупцем передоплати, оскільки оплата за товар є попередньою, якщо відповідно до договору вона має бути здійснена до моменту виконання продавцем свого обов`язку з передачі товару саме у власність, тобто до моменту переходу права власності на товар від продавця до покупця. Це випливає з визначення договору купівлі-продажу, наведеного у ч.1 ст.655 ЦК України, яка встановлює обов`язок продавця передати товар саме у власність покупця.

Як вже зазначалося, умовами договору сторонами передбачено взаємні зустрічні обов`язки: продавця поставити товар згідно з графіком поставок, а покупця прийняти товар та оплатити його згідно з графіком, наведеним у п.5.2 договору.

Договір купівлі продажу, крім основного зобов`язання продавця передати у власність товар, а покупця - оплатити його, може передбачати низку додаткових зобов`язань, встановлювати певну послідовність вчинення дій продавцем та покупцем.

Виконання свого обов`язку однією із сторін, яке відповідно до договору обумовлене виконанням другою стороною свого обов`язку, є зустрічним виконанням зобов`язання (ч.1 ст.538 ЦК України).

Правилами зустрічного виконання зобов`язання, встановленими статтею 538 ЦК України, передбачено одночасне виконання кожною із сторін свого обов`язку.

У разі невиконання однією із сторін у зобов`язанні свого обов`язку або за наявності очевидних підстав вважати, що вона не виконає свого обов`язку у встановлений строк (термін) або виконає його не в повному обсязі, друга сторона має право зупинити виконання свого обов`язку, відмовитися від його виконання частково або в повному обсязі (ч.3 ст.538 ЦК України).

Якщо зустрічне виконання обов`язку здійснено однією із сторін, незважаючи на невиконання другою стороною свого обов`язку, друга сторона повинна виконати свій обов`язок (ч.4 ст.538 ЦК України).

Дана норма спрямована на захист інтересів насамперед постраждалої від невиконання договору сторони, яка має право (а не зобов`язана) зупинити виконання свого обов`язку або відмовитися від його виконання у разі порушення або очікуваного порушення свого зобов`язання з боку іншої сторони.

Вказівка "має право" означає, що сторона може скористатися таким додатковим захистом, але ця норма не може тлумачитися як така, що звільняє іншу сторону від виконання зобов`язання. Таке тлумачення приписів статті 538 ЦК України по суті прирівнює невнесення передоплати до розірвання договору покупцем в односторонньому порядку (відмови від договору), що є неприпустимим, адже договір є дійсним. І право на його розірвання внаслідок неотримання попередньої оплати виникає саме у продавця, а не покупця.

Тобто, продавець у спірному випадку використав своє право на власний розсуд, а відповідач (покупець) отримав товар у власність на умовах, визначених сторонами у договорі, який підлягає безумовному виконанню обома сторонами.

Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідачем допущено порушення взятих на себе грошових зобов`язань в частині здійснення оплати за товар згідно з графіком, наведеним у п.5.2 договору, сплативши кошти в сумі 36 162 439грн 82 коп. лише 30.08.2022.

Згідно з п.6.4 розділу договору, якщо Покупець не перерахував кошти у повному обсязі на рахунок Продавця в терміни, визначені у пункті 5.2 цього договору, гарантійний внесок Покупця, отриманий Продавцем від Біржі, залишається у Продавця як штраф (компенсація) за неналежне виконання цього договору Покупцем і, як наслідок, не враховується в оплату скрапленого газу за договором. Сума гарантійного внеску вважатиметься зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання Покупцем повідомлення про це Продавця.

Встановлено, що 31 грудня 2024 року ПАТ «Укрнафта» направлено на адресу ТОВ «НОВЕЯ», зазначену в договорі (вул. Камінна, 3, м.Тернопіль), повідомлення №01/01/07-02/01/12680 від 20.12.2024 "Про зарахування штрафу за договором №АК1НГ-УУБ/5-2-СГ купівлі-продажу скрапленого газу від 07 червня 2022 року та стягнення заборгованості", за змістом якого Продавець повідомив Покупцю про порушення останнім строку здійснення розрахунку за товар, визначений п.5.2 договору, оскільки кошти в сумі 8 610 445грн 45коп. сплачено лише 06.07.2022, а кошти в сумі 22 959 624грн 60коп. сплачено лише 30.08.2022, що, в свою чергу, згідно з п.6.4 договору є підставою для зарахування суми гарантійного внеску (1 418 743грн 50коп.) для сплати штрафу за порушення грошового зобов`язання з оплати товару.

Це повідомлення направлено відповідачу рекомендованим поштовим відправленням №4135, яке ТОВ «НОВЕЯ» отримано 07.01.2025.

При цьому, слід зазначити, що умовами договору не визначено строк, протягом якого Продавець має зарахувати внесок для сплати штрафу, а можливість та право на таке зарахування залежить від факту порушення відповідачем пункту 5.2 договору.

Отже, оскільки умовами договору (п. 6.4) визначено, що сума гарантійного внеску вважається зарахованою в сплату штрафу з моменту отримання Покупцем про це повідомлення Продавця, то враховуючи отримання відповідачем повідомлення про зарахування суми гарантійного платежу у якості штрафу 07.01.2025, саме з цього дня гарантійний внесок відповідача в сумі 1 418 743 грн 50 коп. набув правової природи штрафу в силу його зарахування позивачем у відповідності до умов пункту 6.4 договору, а тому саме з 08.01.2025 у відповідача виникла заборгованість по сплаті вартості газу в розмірі 1 418 743 грн 50 коп.

Така заборгованість не могла відображатися сторонами в Акті звірки розрахунків, який складено 30.09.2022, оскільки зарахування гарантійного платежу в якості сплати штрафу здійснено пізніше - 07.01.2025.

За приписами статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Частинами 1 та 2 статті 193 ГК України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Укладаючи договір, сторони погодили всі його істотні умови, зокрема і строки поставки товару і обсяг відповідальності.

Ураховуючи умови пунктів 5.2, 6.4 договору та порушення відповідачем строків проведення оплати за товар, зарахування Продавцем суми гарантійного платежу в розмірі 1 418 743 грн 50 коп. у якості штрафу, ґрунтується на умовах договору та є відповідальністю Покупця за порушення договірного зобов`язання.

Відтак, у ТОВ «НОВЕЯ» з 08.01.2025 виник обов`язок сплатити 1 418 743 грн 50 коп. за товар, про що позивачем заявлено у Повідомленні від 20.12.2024, однак така вимога відповідачем залишена без відповіді та задоволення.

З урахуванням вищенаведених норм та обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність позивачем правових підстав для покладення на відповідача обов`язку з оплати товару на суму 1 418 743 грн 50 коп., а тому позовні вимоги про стягнення цієї суми заборгованості підлягають до задоволення як правомірні.

5.2. Щодо вимог позивача про стягнення 3% річних, суд зазначає таке.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

В силу частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Визначення періоду здійснення нарахувань, зокрема на підставі статті 625 ЦК України, за прострочення виконання грошового зобов`язання належить позивачу.

З`ясовано, що гарантійний внесок в сумі 1 418 743 грн 50 коп. за умовами договору та з урахуванням дати отримання відповідного повідомлення позивача, підлягав зарахуванню в якості оплати штрафу 07.01.2025 (тобто з моменту отримання повідомлення), а отже обов`язок оплатити товар на цю суму виник у відповідача з 08.01.2025.

Однак, як вбачається з наведеного у позові та окремо сформованого розрахунку суми позову, позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за період з 21.06.2022 до 13.01.2025. Тобто, такі нарахуванням, позивачем здійснено за період, до 08.01.2025, коли відповідне грошове зобов`язання у відповідача ще не виникло.

Відтак, суд здійснивши перерахунок 3% річних за перід з 08.01.2025 по 13.01.2025, встановив, що позовні вимоги в цій частині підлягаю частковому задоволенню в сумі 699 грн 65 коп.

З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині стягнення 108 563грн 03коп. 3% річних є безпідставними, а тому задоволенню не підлягають

5.3. Щодо вимог позивача про стягнення інфляційних втрат, суд зазначає таке.

Інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена частиною 2 статті 625 ЦК України, не є штрафною санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) - показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін обчислюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері статистики, і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях.

Отже, зазначені нарахування здійснюються окремо за кожен місяць щодо якого обчислюється відповідний індекс інфляції, а одержані таким чином результати підсумовуються за весь час прострочення виконання грошового зобов`язання.

Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений Державною службою статистики України, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція.

При цьому індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальність передбачена частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України - стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 22.01.2019 у справі №905/305/18, від 30.01.2019 у справі № 922/175/18 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 20.11.2020 у справі №910/13071/19.

У зв"язку з порушенням відповідачем строків оплати за отриманий товар, позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 381 447грн 28 коп.

Як вже зазначалося судом, що нарахування інфляційних втрат можуть проводитися на суму боргу лише за період з дати його виникнення 08.01.2025.

Згідно розрахунку інфляційних втрат, позивачем здійснено нарахування за період з 12 черня 2022 року по 13 січня 2025року.

При цьому, відповідно до ч. 2 статті 237 ГПК України при ухваленні рішення суд не може виходити у рішенні за межі позовних вимог.

Частиною 1 статті 14 ГПК України унормовано, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За змістом цієї загальної засади суд, вирішуючи спір, обмежений сформульованими учасниками справи вимогами, тому вирішення спору судом безпосередньо залежить від вимоги, адресованої судові, про відправлення правосуддя.

Отже суд (за загальним правилом та якщо про це немає спеціальної норми права) не має права вийти за межі сформульованих і заявлених позивачем вимог, оскільки це суперечитиме принципу диспозитивності судочинства у приватноправових відносинах.

Аналогічна позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 05.06.2024 у справі №910/14524/22.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення інфляційних втрат у розмірі 381 447грн 28 коп. задоволенню не підлягають.

6. Загальний висновок.

Статтею 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності.

Згідно з частиною 1 статті 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до статті 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Відповідно до статті 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Стандарт доказування "вірогідності доказів", який на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Тобто, з введенням в дію нового стандарту доказування необхідним є не надати достатньо доказів для підтвердження певної обставини, а надати їх саме ту кількість, яка зможе переважити доводи протилежної сторони судового процесу. На суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були. Вказаної позиції дотримується Верховний Суд, зокрема у постанові від 21 серпня 2020 року у справі №904/2357/20.

У відповідності до частин 1,2 статті 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача 1 418 743 грн 50 коп. заборгованість з оплати скрапленого газу, 699 грн 65 коп. три проценти річних. В решті позову суд відмовляє за необґрунтованістю та безпідставністю.

7. Судові витрати.

Згідно із нормами ГПК України розподіл судових витрат здійснюється за правилами статті 129 ГПК України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 129 ГПК України судовий збір покладається: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін; 2) у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, від сплати якого позивач у встановленому порядку звільнений, стягується з відповідача в дохід бюджету пропорційно розміру задоволених вимог, якщо відповідач не звільнений від сплати судового збору. Якщо інше не передбачено законом, у разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від сплати судового збору, судовий збір, сплачений відповідачем, компенсується за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При поданні позовної заяви, позивачем, згідно квитанції № 4372УГ25 від 14.01.2025 сплачено 28 641 грн 80коп. судового збору.

З огляду на часткове задоволення позову, судовий збір покладається на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись положеннями статей 2, 42, 86, 129, 233, 236, 238, 240,241, з 253 по 259 у сукупності з іншими статтями Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новея" на користь Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА" - заборгованості у сумі 1 419 443 грн 15 коп., з яких 1 418 743 грн 50 коп. заборгованість з оплати скрапленого газу, 699 грн 65 коп. три проценти річних.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Судові витрати покласти на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

5. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Новея" на користь Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА" 19 804 (дев`ятнадцять тисяч вісімсот чотири) грн 89 коп. судового збору.

6. Судовий збір в сумі 6 839 грн 91 коп. покласти на позивача.

7. Накази видати після набрання рішенням суду законної сили.

Позивач : Публічного акціонерного товариства "УКPНAФТА", 04053, м. Київ, пров. Несторівський, буд. 3-5 () ;

Відповідач: Товариства з обмеженою відповідальністю "Новея", 46003,м.Тернопіль,вул. О.Теліги, б.8, ().

Рішення господарського суду набирає законної сили у порядку статті 241 ГПК України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається у порядку, визначеному статтями з 253 по 259 ГПК України.

Повне рішення складено 03.07.2025.

Копію повного тексту рішення надіслати учасникам справи відповідно до вимог статті 242 ГПК України.

Учасники справи можуть отримати інформацію по справі на офіційному веб -порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб - адресою: https://te.court.gov.ua/sud5022.

Суддя В.Л. Гевко