ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1907/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мельниченко І.Ф. розглянув спір

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна", м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тривіта", м. Київ

про стягнення 98 917,28 грн.

Без участі представників сторін.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна" звернулось до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення 92 962,55 грн., що складають суму заборгованості за договором № 24/09 про надання послуг та відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами та водозабезпечення від 24.09.2024, 4 988,48 грн. - пені, 465,60 грн. - інфляції грошових коштів та 500,65 грн. - річних.

Судові витрати позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем зобов`язаннь за договором № 24/09 про надання послуг та відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами та водозабезпечення від 24.09.2024 в частині повного та своєчасного відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами об`єктів оренди та витрат за ремонтно-відновлювальні роботи.

Відповідач у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнає частково, а саме, в частині стягнення 79 380,19 грн., що складають залишок несплаченої суми відшкодування вартості за фактично спожиту електроенергію в лютому 2025.

Вимоги позивача про стягнення 5 582,36 грн. (несплаченої суми відшкодування вартості витрат за фактично спожиту електричну енергію за період позадоговірного використання об`єкта оренди) відповідач не визнає, вказуючи при цьому на те, що 04.03.2025 його підприємством повернуто об`єкт оренди та не здійснювалось користування комунальними послугами, проте, ТОВ "Крутон Україна" відмовилось від підписання акта приймання-передачі (повернення) орендованого приміщення, у зв`язку з чим такий акт ТОВ "Тривіта" було направлено поштою та додатково через програму електронного документообігу. Факт отримання приміщення позивачем підтверджено листом № 06/03-25 від 06.03.2025, проте, останній безпідставно вважає датою отримання приміщення 06.03.2025. Тобто, за твердженням відповідача, позивач навмисно створив перешкоди у поверненні (отриманні) майна, у зв`язку з чим вимоги про стягнення несплаченої суми відшкодування вартості витрат за фактично спожиту електричну енергію з 01.03.2025 по 05.03.2025 не підлягають задоволенню.

Також відповідач у відзиві на позовну заяву вказує про те, що причиною несвоєчасної оплати є усна домовленість між сторонами щодо здійснення оплати рахунків за мінусом незареєстрованої суми ПДВ, погашення всієї суми по рахункам - після отримання зареєстрованої суми ПДВ на податковий рахунок ТОВ "Тривіта".

Вимоги позивача про стягнення 8 000,00 грн. витрат за ремонтно-відновлювальні роботи відповідач не визнає та вказує про те, що ТОВ "Крутон Україна" не надано доказів понесення таких витрат (сплати комунальному підприємству).

Не погоджується ТОВ "Тривіта" і з витратами на правничу допомогу в сумі 15 000,00 грн.

19.05.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла відповідь на відзив, в якій останній зазначає про те, що ТОВ "Тривіта" 05.03.2025 через програмне забезпечення "М.Е.Doc" листом № 04/03/2025 від 04.03.2025 направлено ТОВ "Крутон Україна" акт приймання-передачі (повернення) орендованих приміщень за договором оренди № 01012024 від 01.01.2024 для ознайомлення і підписання (що підтверджується квитанцією про відправку листа № 04/03/2025 від 04.03.2025), проте, позивачем не підписано у зв`язку з невиконанням орендарем п. 4.5, 6.3. вказаного вище договору оренди. Фактично об`єкт оренди було повернуто 06.03.2025 із зауваженнями відповідно до листа ТОВ "Крутон Україна" № 06/03-25. Вказані обставини, за твердженням позивача, підтверджують факт фактичного користування об`єктом оренди з 01.03.2025 по 05.03.2025.

Звертає увагу суду ТОВ "Крутон Україна" і на те, що його підприємством не надавалось ТОВ "Тривіта" згоди не сплачувати суми відшкодування витрат за фактично спожиту електричну енергію за договором № 24/09 від 24.09.2024. Крім того, за твердженням позивача, умовами спірного договору не передбачено можливості здійснювати оплати сум відшкодування за фактично спожиту електричну енергію за мінусом незареєстрованої суми ПДВ.

Вказує позивач у відповіді на відзив також про те, що обов`язок відповідача щодо сплати суми відшкодування витрат, у тому числі за ремонтно-відновлювальні роботи, передбачено пунктом 1.2. спірного договору, в якому сторонами узгоджено, зокрема, що ТОВ "Тривіта" приймає безумовну солідарну участь у фінансуванні виробничих робіт ТОВ "Крутон Україна" згідно наданого рахунку протягом 3 календаних днів з дати його отримання. Долучено позивачем до відповіді на відзив як докази проведення ремонтно-відновлювальних робіт, так і докази понесення витрат на проведення вказаних робіт.

Зазначає останній і про те, що понесені позивачем судові витрати та витрати на правничу допомогу адвоката є співмірними до складності справи та часу, витраченого на виконання робіт, а також підтверджені належними доказами.

Крім того, містить відповідь на відзив і посилання на понесення ТОВ "Крутон Україна" додатково витрат на професійну правничу допомогу адвоката в розмірі 7 000,00 грн. (у зв`язку зі складанням відповіді на відзив).

Ухвалою від 28.04.2025 господарським судом відкрито провадження у справі № 904/1907/25, її розгляд вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

13.05.2025 від позивача через систему "Електронний суд" до суду надійшла заява, в якій останній, зокрема, повідомляє про те, що докази витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10 000,00 грн. було надано разом з позовною заявою. Вказує ТОВ "Крутон Україна" також про те, що ним додатково будуть надані до суду докази витрат на професійну правничу допомогу у порядку та строки, передбачені статтею 129 Господарського процесуального кодексу України.

Судом враховано, що в силу вимог частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку.

З огляду на викладене та згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України справу розглянуто за наявними у справі матеріалами, а рішення підписано без його проголошення.

За результатом дослідження матеріалів справи, оцінки доказів у їх сукупності господарський суд, -

УСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є обставини щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за договором № 24/09 про надання послуг та відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами та водозабезпечення від 24.09.2024 в частині повного та своєчасного відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами об`єктів оренди та витрат за ремонтно-відновлювальні роботи.

01.01.2024 Товариством з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна" (далі - орендодавець, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тривіта" (далі - орендар, відповідач у даній справі) укладено договір оренди № 01012024 (далі - договір оренди).

Відповідно до пункту 1.1. вказаного договору орендодавець передає, а орендар приймає у тимчасове платне користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Будівельників, будинок 34, а саме наступні приміщення: в будівлі частини корпусу № 1 літ. В-1 нежитлові приміщення № 4, 32-41, загальною площею 969,2 кв.м. Загальна площа приміщень, що передаються в орендне користування, складає 969,2 кв.м (далі - об`єкт оренди).

Сторони погодились, що всі платежі комунальним службам (включаючи, без обмеження, електроенергію, воду, тепло, газ, інтернет, а також інші платежі стосовно орендованих приміщень протягом терміну оренди) сплачуються орендарем окремо від орендної плати і своєчасно - безпосередньо на користь відповідних надавачів таких послуг із укладанням щодо таких послуг орендарем договорів з надавачами, користувацьких угод (далі - договори) тощо.

Відповідно до акта приймання-передачі нежитлового приміщення до договору оренди від 01.01.2024 орендодавець передав, а орендар прийняв у тимчасове строкове платне користування нежитлові приміщення, розташовані за адресою: Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Будівельників, будинок 34, а саме - в будівлі частини корпусу № 1 літ. В-1 нежитлові приміщення № 4, 32-41, загальною площею 969,2 кв.м.

У подальшому, як зазначає позивач, на виконання пункту 7.1. договору оренди № 01012024 від 01.01.2024, Товариством з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна" (далі - сторона-1, позивач у даній справі) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Тривіта" (далі - сторона-2, відповідач у даній справі) укладено договір № 24/09 про надання послуг та відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами та водозабезпечення від 24.09.2024 (далі - договір).

Відповідно до пункту 1.1. зазначеного вище договору сторона-1 здійснює технічне забезпечення енергоресурсами (електрична енергія, в тому числі перетікання реактивної електричної енергії), а також забезпечення питним водопостачанням та водовідведенням об`єктів, що перебувають у користуванні сторони-2, розташованих за адресою: 49089, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Будівельників, будинок 34 (надалі - технічне забезпечення енергоресурсами), а також надає послуги з використання технічних засобів, обладнання та енергоустановок, належних стороні-1 (надалі - послуги, експлуатаційні послуги), для забезпечення сторони-2 енергоресурсами та водою, натомість, сторона-2 відшкодовує стороні-1 витрати з технічного забезпечення об`єктів нерухомого майна, що перебувають у користуванні сторони-2, енергоресурсами та водою, а також водопостачанням та водовідведенням, та оплачує надані стороною-1 послуги з використання технічних засобів, обладнання та енергоустановок, належних стороні-1, для забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою.

Відповідно до частини 1 статті 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з пунктом 1.2. договору відшкодуванню підлягають витрати за фактичне споживання електричної енергії (ІІІ категорія надійності), у тому числі за перетікання реактивної електричної енергії, питне водопостачання (за даними вузлів обліку, засобів вимірювальної техніки) та водовідведення (за обсягом питного водопостачання), а також оплаті підлягають послуги з надання стороною-1 стороні-2 технічних засобів, обладнання та енергоустановок, належних стороні-1, для забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, що включають у себе експлуатаційні витрати на обслуговування і утримання мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами та водою; вартість втрат електричної енергії (на трансформаторах, мережах) та води відповідно до узгоджених сторонами ставок та обсягу фактичного споживання.

У разі відсутності вузлів обліку та засобів вимірювальної техніки обсяг фактично спожитих енергоресурсів/води визначається розрахунковим способом відповідно до потужності обладнання, що використовується стороною-2, а також характеру його діяльності.

Крім того, сторона-2 приймає безумовну солідарну участь у фінансуванні виробничих витрат сторони-1 з підтримки, ремонту та відновлення мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, в обсязі та за калькуляціями, наданими стороною-1. Сторона-2 зобов`язана сплатити суму фінансування виробничих робіт сторони-1 з підтримки, ремонту та відновлення мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, згідно наданого стороною-1 рахунку, протягом 3 календарних днів з дати отримання такого рахунку у порядку, визначеному п. 8.3. договору.

Пунктом 1.3. договору встановлено, що розрахунок суми витрат з технічного забезпечення енергоресурсами, що підлягають відшкодуванню, проводиться з урахуванням діючих в Україні цін (тарифів).

Вартість суми витрат з технічного забезпечення енергоресурсами (експлуатаційних послуг) з забезпечення електричною енергією розраховується відповідно до узгоджених між сторонами ставок в додатку № 1 до договору, а вартість послуг із технічного забезпечення питним водопостачанням та водовідведенням - в додатку № 2 до договору (п. 1.3.1.).

У пункті 2.1. сторонами узгоджено, що загальна ціна договору складається з суми всіх складених стороною-1 рахунків в межах даного договору.

Відповідно до пункту 2.2. договору розрахунки здійснюються в національній валюті України, в безготівковій формі шляхом перерахування стороною-2 грошових коштів на рахунок сторони-1 на умовах і в порядку, що визначені цим договором.

Згідно з пунктом 2.3. договору розрахунковим періодом є календарний місяць.

Сторона-2 відшкодовує витрати з технічного забезпечення енергоресурсами, а саме - електричною енергією, у наступному порядку:

до 23 числа звітного місяця - вартість заявленого обсягу споживання енергоресурсів на наступний місяць;

до 15 числа місяця, наступного за звітним, - остаточний розрахунок на підставі відповідного рахунку, складеного стороною-1 та наданого стороні-2 до 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 2.4.).

Остаточний розрахунок відшкодування витрат за послуги та технічне забезпечення питним водопостачанням та водовідведенням здійснюється до 15 числа місяця, наступного за звітним, на підставі відповідного рахунку, складеного стороною-1 та наданого стороні-2 до 10 числа місяця, наступного за звітним (пункт 2.5. договору).

Пунктом 2.7. договору встановлено, що ненадання стороною-1 стороні-2 рахунків на оплату у порядку, передбаченому п. 2.4., 2.5. та 2.6. цього договору, не є підставою для звільнення або відтермінування обов`язку сторони-2 з проведення оплат. Так, у випадку неотримання стороною-2 рахунку від сторони-1 за черговий розрахунковий місяць, сторона-2 зобов`язана звернутись до сторони-1 письмово, у тому числі - у порядку п. 8.3. договору, для отримання рахунку на оплату.

У пункті 3.4. договору встановлено, що сторона-2 має право, зокрема, вимагати від сторони-1 пояснень щодо отриманих рахунків і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахунковою сумою, вимагати організації та проведення звіряння.

Сторона-2 зобов`язується, зокрема, забезпечувати своєчасне та повне відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами і водою, а також оплати послуг (експлуатаційних послуг) та суми фінансування виробничих робіт сторони-1 з підтримки, ремонту та відновлення мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, відповідно до умов цього договору (пункт 3.5.).

Згідно з пунктом 3.7. договору сторона-1 зобов`язується, зокрема, надавати пояснення щодо виставлених рахунків і, у випадку незгоди сторони-2 з порядком розрахунків або розрахованою сумою, організувати та провести звіряння розрахункових даних.

Цей договір набирає чинності з моменту його підписання і укладається строком на один рік (п. 7.1.).

Вказаний договір підписано сторонами у сервісі Вчасно 14.10.2024.

14.10.2024 сторонами у сервісі Вчасно підписано додаток № 1 від 24.09.2024 до спірного договору, в якому останні на виконання п. 1.3. договору домовились, що для розрахунку вартості експлуатаційних послуг із забезпечення електричною енергією, які підлягають сплаті, використовується показник, що дорівнює 0,84 грн. з урахуванням ПДВ за один спожитий кВт/час.

14.10.2024 сторонами у сервісі Вчасно підписано додаток № 2 від 24.09.2024 до спірного договору, в якому останні на виконання п. 1.3. договору домовились, що для розрахунку вартості експлуатаційних послуг із технічного забезпечення питним водопостачанням та водовідведенням, які підлягають сплаті, використовується показник, що дорівнює 5,82 грн. з урахуванням ПДВ за один спожитий м3.

Як вбачається з матеріалів справи, 04.03.2025 відповідачем складено акт приймання-передачі (повернення) орендованих приміщень до договору оренди приміщень № 01012024 від 01.01.2024 щодо нежитлових приміщень № 4 та № 32-41, загальною площею 969,22 кв.м, що знаходяться в булівлі частини корпусу № 1 літ. В-1 за адресою: м. Дніпро, вул. Будівельників, 34, який надіслано ТОВ "Крутон Україна" 05.03.2025.

Листом вих. № 06/03-25 від 06.03.2025 ТОВ "Крутон Україна" підтвердило факт повернення зазначених вище орендованих приміщень.

Виконуючи умови спірного договору позивачем у період з грудня 2024 по березень 2025 надано відповідачеві послуги з технічного забезпечення енергоресурсами та питним водопостачанням та водовідведенням на загальну суму 1 409 136,35 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи актами надання послуг № 366 від 31.12.2024 на суму 613 675,66 грн., № 79 від 28.02.2025 на суму 789 878,33 грн., № 126 від 31.03.2025 на суму 5 582,36 грн. та відповідними рахунками на оплату, які було направлено відповідачеві, що останнім не заперечується.

До того ж, 13.02.2025 ТОВ "Крутон Україна" було сформовано рахунок № 101 на оплату відшкодування витрат за ремонто-відновлювальні роботи на мережах водовідведення і спорудах фекально-насосних станцій в розмірі 8 000,00 грн., який було направлено ТОВ "Тривіта" засобами програмного забезпечення "М.Е.Doc".

Позивачем до матеріалів справи долучено докази понесення витрат за ремонтно-відновлювальні роботи на мережах водовідведення і спорудах фекально-насосних станцій, а саме, договір № 19/03/24/1 про відшкодування витрат з технічного забезпечення енергоресурсами від 19.03.2025, укладений ТОВ "Дніпровський машинобудівний комплекс" та ТОВ "Крутон Україна"; акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 106 від 13.02.2025 на суму 184 580,00 грн.; рахунок на оплату № 51 від 06.02.2025 на суму 184 580,00 грн.; платіжну інструкцію в національній валюті № 631 від 13.02.2025 на суму 184 580,00 грн.

Відповідач неналежним чином виконав свої зобов`язання з оплати за надані позивачем послуги з технічного забезпечення енергоресурсами та питним водопостачанням та водовідведенням, а також з відшкодування витрат за ремонто-відновлювальні роботи, здійснивши розрахунки частково в сумі 1 324 173,80 грн., що підтверджується залученими до матеріалів справи платіжними інструкціями в національній валюті № 48435657 від 25.11.2024 на суму 315 840,00 грн., № 48435878 від 15.01.2025 на суму 100 000,00 грн., № 48435881 від 16.01.2025 на суму 139 635,66 грн., № 48436117 від 14.03.2025 на суму 58 200,00 грн. (призначення платежу: "Передоплата за електр.енергію за 12.2024 зг. Договору № 24/09 від 24.09.24..."); № 48435914 від 23.01.2025 на суму 150 000,00 грн., № 48435917 від 24.01.2025 на суму 275 520,00 грн., № 48436025 від 18.02.2025 на суму 100 000,00 грн., № № 48436045 від 25.02.2025 на суму 100 000,00 грн., № 48436047 від 26.02.2025 на суму 30 000,00 грн., № 48436125 від 18.03.2025 на суму 54 978,14 грн. (призначення платежу: "Передоплата за електр.енергію за 02.2025 зг. Договору № 24/09 від 24.09.24...").

Звертаючись з даним позовом до суду позивач зазначає про те, що відповідач в повному обсязі не розрахувався за надані позивачем послуги з технічного забезпечення енергоресурсами (за фактично спожиту електричну енергію у лютому 2025 на суму 79 380,19 грн., у березні 2025 на суму 5 582,36 грн), а також за ремонто-відновлювальні роботи на суму 8 000,00 грн. за спірним договором, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 92 962,55 грн.

Вказані обставини і стали причиною виникнення спору у даній справі.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 173 Господарського кодексу України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Відповідно статті 175 Господарського кодексу України майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Частинами 1, 2 статті 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтею 525 Цивільного кодексу України унормовано, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 629 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є обов`язковим до виконання.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Як вже було зазначено вище, у пункті 2.4. договору сторонами узгоджено, що ТОВ "Тривіта" відшкодовує витрати з технічного забезпечення енергоресурсами, а саме - електричною енергією, у наступному порядку:

до 23 числа звітного місяця - вартість заявленого обсягу споживання енергоресурсів на наступний місяць;

до 15 числа місяця, наступного за звітним, - остаточний розрахунок на підставі відповідного рахунку, складеного ТОВ "Крутон Україна" та наданого ТОВ "Тривіта" до 10 числа місяця, наступного за звітним.

Ненадання рахунків на оплату у порядку, передбаченому п. 2.4., 2.5. та 2.6. цього договору, не є підставою для звільнення або відтермінування обов`язку ТОВ "Тривіта" з проведення оплат.

Крім того, абзацом третім пункту 1.2. спірного договору встановлено, що сторона-2 приймає безумовну солідарну участь у фінансуванні виробничих витрат сторони-1 з підтримки, ремонту та відновлення мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, в обсязі та за калькуляціями, наданими стороною-1. Сторона-2 зобов`язана сплатити суму фінансування виробничих робіт сторони-1 з підтримки, ремонту та відновлення мереж, споруд, приладів, пристроїв та обладнання сторони-1, задіяних в процесі технічного забезпечення сторони-2 енергоресурсами і водою, згідно наданого стороною-1 рахунку, протягом 3 календарних днів з дати отримання такого рахунку у порядку, визначеному п. 8.3. договору.

Відповідно до частини 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статей 74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказів виконання зобов`язання щодо оплати вартості послуг з технічного забезпечення енергоресурсами, а також за ремонто-відновлювальні роботи за спірним договором в сумі 92 962,55 грн. відповідач на момент розгляду спору не надав.

З огляду на викладене, вимоги позивача щодо примусового стягнення зазначеної вище суми слід визнати обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з наданим позивачем розрахунком останнім до стягнення заявлені річні за загальний період прострочення з 16.01.2025 по 17.04.2025 в сумі 500,65 грн. та інфляція грошових коштів за лютий 2025 сумі 465,60 грн.

Розрахунок річних та інфляції грошових коштів позивачем здійснено відповідно до умов спірного договору та вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим зазначені у розрахунку суми підлягають до примусового стягнення з відповідача.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі у вигляді обов`язку сплатити неустойку.

За порушення строків (термінів) розрахунків сторонами у пункті 4.2. договору встановлена відповідальність у вигляді пені за кожень день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України (що діяла у період, за який сплачується пеня) від суми простроченого платежу.

Згідно з наданим позивачем розрахунком, останнім до стягнення заявлена пеня за загальний період прострочення з 16.01.2025 по 17.04.2025 в сумі 4 988,48 грн.

Розрахунок пені позивачем здійснено відповідно до умов спірного договору та вимог діючого законодавства, у зв`язку з чим зазначена у розрахунку сума підлягає до примусового стягнення з відповідача.

До того ж, слід зазначити про те, що, як вже було зазначено вище, відповідач у відзиві на позовну заяву визнав частину основної суми заборгованості за спірним договором в розмірі 79 380,19 грн.

Пунктом 1 частини 2 статті 46 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу.

Згідно з частиною 1 статті 191 Господарського процесуального кодексу України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідно до частини 4 статті 191 Господарського процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відзив на позовну заяву підписано представником ТОВ "Тривіта" - адвокатом Стрюк С.В. на підставі ордеру на надання правничої допомоги серії АЕ № 1377 від 20.03.2025, яким повноваження адвоката не обмежуються.

З огляду на викладене, господарським судом приймається часткове визнання позову відповідачем.

Заперечення відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, до уваги господарським судом не приймаються як такі, що спростовані матеріалами справи.

До того ж, господарський суд звертає увагу на те, що відповідачем до матеріалів справи не надано доказів, які б свідчили про те, що останній звертався до позивача з приводу надання пояснень щодо отриманих рахунків та/або з вимогою організації та проведення звіряння розрахункових даних, відповідно до пункту 3.4. спірного договору.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судових рішеннях у справі, питання вичерпності висновків судів, суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

З урахуванням вказаного, суд зазначає, що інші доводи, міркування сторін, судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Щодо розподілу судових витрат, господарський суд зазначає про таке.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", з урахуванням норм частини 1 статті 4 Закону України "Про судовий збір", прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для працездатних осіб становить 3 028,00 грн.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3 028,00 грн.) і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (частина 3 статті 4 Закону України "Про судовий збір").

У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 зазначено про те, що особи, які після 04.10.2021 подають до суду документи в електронній формі з використанням системи "Електронний суд", мають правомірні очікування, що розмір судового збору, який підлягає сплаті ними, у такому разі буде розрахований із застосуванням понижуючого коефіцієнта, що прямо передбачено в Законі України "Про судовий збір" (п. 8.23).

Ціна позову у даній справі становить 98 917,28 грн., отже, сума судового збору за подання даного позову через систему "Електронний суд" складала 2 422,40 грн. (3 028,00 грн. * 0,8).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до господарського суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 423,00 грн. відповідно до платіжної інструкції в національній валюті № 726 від 10.04.2025.

У статті 7 Закону України "Про судовий збір" унормовано, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема, внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (частина 1 зазначеної вище статті).

Таким чином, позивачу із Державного бюджету України підлягає поверненню судовий збір в сумі 0,60 грн. (2 423,00 грн. - 2 422,40 грн.), який надмірно сплачено при зверненні з позовом до суду, в порядку, встановленому статтею 7 Закону України "Про судовий збір", за відповідною заявою (відповідно до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 № 787, зі змінами).

Відповідно до частини 1 статті 130 Господарського процесуального кодексу України, яка узгоджується з частиною 3 статті 7 Закону України "Про судовий збір", у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого при поданні позову.

З огляду на те, що відповідачем зазначено про часткове визнання позову до початку розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про повернення позивачеві з Державного бюджету України 50% судового збору за визнану відповідачем частину позовних вимог у розмірі 971,98 грн.

Разом з тим, господарський суд звертає увагу на те, що 07.01.2025 набув чинності наказ Міністерства фінансів України від 26.11.2024 № 606 "Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів".

Даним наказом внесено зміни до механізму повернення судового збору у випадках, визначених статтею 7 Закону України "Про судовий збір".

Відповідно до нового порядку органи Казначейства здійснюють повернення судового збору в усіх випадках виключно на підставі електронного подання, сформованого або Державною судовою адміністрацією України, або її територіальним управлінням, або відповідним судом.

Для повернення судового збору платнику необхідно звернутися із заявою до відповідного суду за місцем розгляду справи. Разом із заявою про повернення коштів судового збору з бюджету платником подається до суду оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Так, відповідно до пункту 5 розділу 1 Порядку заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету складається та подається платником до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, з платежу, який підлягає поверненню, із обов`язковим зазначенням інформації в такій послідовності: найменування платника (суб`єкта господарювання) (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), код за ЄДРПОУ (для юридичної особи) або прізвище, ім`я, по батькові (за наявності) фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), реєстраційний номер облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та мають відмітку у паспорті), дата та номер судового рішення, яке набрало законної сили (у разі повернення судового збору, за виключенням помилково зарахованого), місцезнаходження юридичної особи або місце проживання фізичної особи (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті) та номер контактного телефону (за згодою), сума коштів, що підлягає поверненню (перерахуванню), причина повернення (перерахування) коштів з бюджету, найменування банку або небанківського надавача платіжних послуг, місцезнаходження банку (у разі повернення коштів в іноземній валюті (латиницею)), в якому відкрито рахунок отримувача коштів, та реквізити такого рахунка (латиницею у разі повернення коштів в іноземній валюті), номер карткового рахунка отримувача коштів (за наявності).

За умови інформаційно-технологічних можливостей органу, що контролює справляння надходжень бюджету, платник може подати заяву до такого органу в електронній формі за допомогою засобів інформаційно-комунікаційних систем та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації в інформаційно-комунікаційних системах, електронних довірчих послуг та електронного документообігу. В електронній заяві також має бути зазначено електронну поштову адресу, на яку платнику може бути надіслано відповідь, або відомості про інші засоби зв`язку з ним.

Заява про повернення (перерахування) коштів з бюджету в електронній формі подається з обов`язковим накладанням електронного підпису платника або уповноваженої особи, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, відповідно до вимог Закону України "Про електронну ідентифікацію та електронні довірчі послуги". До заяви одночасно подається копія: платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету, судового рішення, засвідчена належним чином (у разі повернення грошового стягнення за адміністративні правопорушення), документа, що підтверджує відповідні повноваження уповноваженої особи, засвідчена належним чином.

Разом із заявою про повернення (перерахування) коштів з бюджету платником подається до органу, що контролює справляння надходжень бюджету, оригінал або копія платіжної інструкції, яка підтверджує перерахування коштів до бюджету.

Форма заяви про повернення судового збору розміщена на вебсайті Судової влади України та доступна за посиланням:

https://court.gov.ua/storage/portal/sud5005/%D0%97%D0%90%D0%AF%D0%92%D0%90.doc

Враховуючи викладене, для здійснення повернення судового збору з Державного бюджету України, позивачу необхідно подати до суду заяву встановленої форми з відповідними реквізитами.

Розподіл іншої частини сплаченої суми судового збору здійснюється судом відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 130, 233, 238, 240, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тривіта" (03124, місто Київ, б.Гавела Вацлава, будинок 4; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Будівельників, будинок 34; ) 92 962,55 грн. - основного боргу, 500,65 грн. - річних, 465,60 грн. - інфляції грошових коштів, 4 988,48 грн. - пені та 1 450,42 грн. - судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Загальна сума, що підлягає до стягнення, складає - 100 367,70 грн.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Крутон Україна" (49000, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вул.Будівельників, будинок 34; ) із Державного бюджету України судовий збір в розмірі 971,98 грн. (дев`ятсот сімдесят одну гривню 98 копійки), перерахований відповідно до платіжної інструкції в національній валюті № 726 від 10.04.2025 на суму 2 423,00 грн., яка міститься в матеріалах справи.

Відповідно до статті 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Повне рішення складено 30.06.2025.

Суддя І.Ф. Мельниченко