ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"24" червня 2025 р. Справа № 924/425/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Мухи М.Є., при секретарі судового засідання Лежніній Я.С. розглянувши матеріали

за позовом Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області, м. Хмельницький

до Комунального підприємства Білогірської селищної ради "Білогір`я спецтрансбуд" смт. Білогір`я, Хмельницька область

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - Білогірської селищної ради смт. Білогір`я, Хмельницька область

про стягнення 241629грн. шкоди

Представники сторін та третьої особи в судове засідання не з`явились

У судовому засіданні відповідно до ст.240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Процесуальні дії по справі.

Ухвалою від 28.04.2025 відкрито провадження у справі, підготовче засідання призначено на 21.05.2025. У підготовчих засіданнях 21.05.2025, 16.06.2025 оголошувалась перерва до 24.06.2025.

Виклад позицій учасників справи, заяви, клопотання.

Державна екологічна інспекція у Хмельницькій області звернулась із позовом до суду про стягнення із відповідача 241629грн. шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу. Обґрунтовуючи позов зазначає, що на підставі наказу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області №875 від 20 вересня 2021 року та направлення на проведення позапланової перевірки №727/03 від 22.09.2021 року, на підставі ст. 4, 5 Закону та відповідно ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" посадовою особою Державної екологічної інспекції у термін з 22.09.2021 р. по 05.10.2021 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, Комунального підприємства Білогірської селищної ради "Білогір`я спецтрансбуд" (КП "Білогір`я спецтрансбуд"), що знаходиться за адресою: 30200, Україна, Хмельницька область, смт. Білогір`я, вулиця Івана Франка, 60, . За результатами перевірки встановлено використання підземних вод із каптажного джерела №1 за відсутності дозвільного документу (спеціального дозволу на користування надрами (підземні води), що є порушенням статей 16, 19 Кодексу України про надра.

22.10.2021, на підставі пунктів 9.1., 9.2. Методики розрахунку розмірів відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону і раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389, проведено розрахунок розмірів збитків, заподіяних відповідачем державі в розмірі 241629,00 грн., які відповідачем не сплачено.

Відповідач у відзиві на позов визнає факт завдання шкоди у розмірі 241629,00 грн. та не заперечує щодо її стягнення. Натомість при ухвалені рішення просить врахувати важкий фінансовий стан підприємства та розстрочити виконання рішення на шість місяців рівними частинами в розмірі по 40254,85грн. щомісячно до 25 числа кожного поточного місяця, починаючи з місяця його ухвалення.

У заяві від 23.06.2025 просить розглядати справу за відсутності представника.

Позивач у відповіді на відзив, не заперечує щодо розстрочення виконання рішення суду у порядку запропонованому відповідачем.

Третя особа письмової позиції з приводу позову не подала, у клопотанні 16.06.2025 просить розглядати справу за відсутності представника, щодо вирішення позову покладається на думку суду.

Розглядом матеріалів справи встановлено таке.

На підставі наказу Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області №875 від 20 вересня 2021 року та направлення на проведення позапланової перевірки №727/03 від 22.09.2021 року, на підставі ст. 4, 5 Закону та відповідно ст. 20-2 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" посадовою особою Державної екологічної інспекції у термін з 22.09.2021 р. по 05.10.2021 року проведено позапланову перевірку дотримання вимог природоохоронного законодавства, Комунального підприємства Білогірської селищної ради "Білогір`я спецтрансбуд" (КП "Білогір`я спецтрансбуд"), що знаходиться за адресою: 30200, Україна, Хмельницька область, смт. Білогір`я, вулиця Івана Франка, 60, .

В ході виявлено, що відповідач з 06.03.2020 здійснює самовільне користування надрами (видобування підземних вод). За 2020 рік, за відсутності спеціального дозволу на користування надрами з підземного водоносного горизонту (каптажне джерело №12) забрано 78,2 тис. м.куб; за період з 01.01.2021 по 03.10.2021 забрано підземних вод в кількості 67,5 тис.куб.м (перевищено облік за показами лічильників).

За результатами складено акт №721/03 від 04.10.2021, який підписаний керівником підприємства без зауважень та заперечень.

07.10.2021 Державною екологічною інспекцією винесено директору КП "Білогір`я спецтрансбуд" припис №721/03 для усунення виявлених порушень, в т.ч. отримати спеціальний дозвіл на користування надрами (підземні води) до 30.12.2021р.

Відповідно до розрахунку позивача розмір відшкодування збитків КП "Білогір`я спецтрансбуд", що заподіяні державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів обумовлене самовільним використанням водних ресурсів за відсутності дозвільного документу - спеціального дозволу на користування надрами (підземні води) становить 241629грн.

07.10.2021 відповідачу направлено повідомлення про добровільну сплату завданих збитків в розмірі 241629грн., яке ним залишено без відповіді, а борг без сплати.

Норми права застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасникам справи та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Відповідно до ст. 38 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів в Україні здійснюється в порядку загального і спеціального використання природних ресурсів. В порядку спеціального використання природних ресурсів громадянам, підприємствам, установам і організаціям надаються у володіння, користування або оренду природні ресурси на підставі спеціальних дозволів, зареєстрованих у встановленому порядку, за плату для здійснення виробничої та іншої діяльності, а у випадках, передбачених законодавством України, - на пільгових умовах.

Приписами ч. 1 ст. 149, ст. 151 ГК України передбачено, що суб`єкти господарювання використовують у господарській діяльності природні ресурси в порядку спеціального або загального природокористування відповідно до цього Кодексу та інших законів. Суб`єктам господарювання для здійснення господарської діяльності надаються в користування на підставі спеціальних дозволів (рішень) уповноважених державою органів земля та інші природні ресурси (в тому числі за плату або на інших умовах). Порядок надання у користування природних ресурсів громадянам і юридичним особам для здійснення господарської діяльності встановлюється земельним, водним, лісовим та іншим спеціальним законодавством.

Статтею 1 ВК України визначено, що забір води - це вилучення води з водного об`єкта для використання за допомогою технічних пристроїв або без них.

Згідно з ст. 6 ВК України, води (водні об`єкти) є виключно власністю Українського народу і надаються тільки у користування.

Статтею 46 ВК України визначено, що водокористування може бути двох видів - загальне та спеціальне.

Згідно з ст. 49 ВК України, спеціальне водокористування є платним та здійснюється на підставі дозволу на спеціальне водокористування, який видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері розвитку водного господарства.

Відповідно до ст. 50 ВК України строки спеціального водокористування встановлюються органами, які видали дозвіл на спеціальне водокористування. Спеціальне водокористування може бути короткостроковим (до трьох років) або довгостроковим (від трьох до двадцяти п`яти років). У разі необхідності строк спеціального водокористування може бути продовжено на період, що не перевищує відповідно короткострокового або довгострокового водокористування. Продовження строків спеціального водокористування за клопотанням заінтересованих водокористувачів здійснюється державними органами, що видали дозвіл на спеціальне водокористування.

Згідно з ст. 40 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" використання природних ресурсів громадянами, підприємствами, установами та організаціями здійснюється з додержанням обов`язкових екологічних вимог, серед яких є й здійснення заходів щодо запобігання псуванню, забрудненню, виснаженню природних ресурсів, негативному впливу на стан навколишнього природного середовища тощо.

При цьому водокористувачі зобов`язані здійснювати спеціальне водокористування лише за наявності дозволу (ч. 9 ст. 44 ВК України).

Статтею 19 Закону України "Про надра" визначено, що надра надаються у користування підприємствам, установам, організаціям і громадянам лише за наявності у них спеціального дозволу на користування ділянкою надр. Право на користування надрами засвідчується актом про надання гірничого відводу. При укладенні угод про розподіл продукції надра надаються в користування на підставі угоди про розподіл продукції з оформленням спеціального дозволу на користування надрами та акта про надання гірничого відводу. Користування надрами здійснюється без надання гірничого відводу чи спеціального дозволу у випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 23 Закону України "Про надра" землевласники і землекористувачі в межах наданих їм земельних ділянок мають право без спеціальних дозволів та гірничого відводу видобувати корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до двох метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови, що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 кубічних метрів на добу.

Як встановлено господарським судом, під час перевірки Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області встановлено здійснення відповідачем забору підземних вод із каптажного джерела №1, що розташоване по вул. Чапаєва, 2 в смт. Білогір`я, Хмельницька область без спеціального дозволу на користування надрами в термін з 06.03.2020 по 03.10.2021.

На підставі виявлених порушень Державною екологічною інспекцією у Хмельницькій області винесено припис за №721/03 від 07.10.2021.

Відповідно до ч. 4 ст. 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України.

Розмір заподіяної шкоди розраховано позивачем згідно п. 9.1 чинної на момент виявлення та вчинення правопорушення на підставі Методики розрахунку розміру збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів, затвердженої наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України від 20.07.2009 № 389 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 14.08.2009 № 767/16783.

Згідно із даними статистичної звітності, відповідно до яких звітується відповідач, за 2020 рік за відсутності спеціального дозволу на користування надрами, комунальним підприємством здійснено забір підземних вод в загальній кількості 78200м3, за період з 01.01.2021 по 03.10.2021 в загальній кількості 67500м3.

З огляду на положення п. 9.2. Методики, на підставі вищезазначеної звітності позивачем було здійснено розрахунок збитків за самовільне використання водних ресурсів без дозволу на спеціальне водокористування наступним чином: Збсам. = 5 х 145700 х 33168/100 = 241629 грн.

Судом перевірено розрахунок позивача, та встановлено, що він проведений відповідно до Методики.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Відшкодування шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодування позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України).

Отже, підставою деліктної відповідальності є протиправне шкідливе винне діяння особи, яка завдала шкоду. Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як: протиправна поведінка боржника, збитки, причинний зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вина. У деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Натомість відповідач повинен довести, що в його діях (діях його працівників) відсутня вина у заподіянні шкоди. Тобто вирішуючи спір про відшкодування шкоди, заподіяної навколишньому природному середовищу, господарський суд виходить з презумпції вини правопорушника. Такі висновки викладені, зокрема, у постановах КГС від 03.11.2021 у справі № 922/1705/20, від 18.12.2020 у справі № 922/3414/19, від 26.05.2022 у справі № 922/2317/21.

Наявність всіх зазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Як свідчить ч. 3 ст. 110 Водного кодексу України недотримання умов дозволу або порушення правил спеціального водокористування є самостійними порушеннями водного законодавства, відповідальність за які несуть винні особи.

Отже, здійснення водокористувачем водокористування без дозволу є порушенням його обов`язку, яке має наслідком застосування до винної особи відповідальності. Дії винної особи щодо водокористування без дозволу є самостійним складом правопорушення.

За таких обставин, факт самовільного використання відповідачем водних ресурсів без отримання відповідного дозволу, завдання збитків державі, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди, причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою, наявність вини відповідача суд визнає доведеним.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03.09.2013 у справі № 13/333-38/463-2012, та постановах Верховного Суду від 09.11.2018 у справі № 908/1593/17, від 15.05.2019 у справі № 638/8281/15-а, від 21.05.2019 у справі №922/1017/17, згідно з якою факт самовільного використання водних ресурсів без наявності відповідного дозволу на спеціальне водокористування визначається у якості самостійної підстави для відшкодування збитків, заподіяних державі внаслідок порушення законодавства про охорону та раціональне використання водних ресурсів.

Відповідно до ч.1 ст.191 ГПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Відповідачем у відзиві на позов заявлено про визнання позову у повному розмірі. Судом встановлено що заява відповідача не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Враховуючи викладене, заява відповідача про визнання позову судом приймається та ухвалюється рішення про задоволення позову в повному розмірі.

Згідно з ч.1 ст.130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідач у відзиві на позов просить розстрочити виконання рішення суду на шість місяців рівними частинами в розмірі по 40254,85грн. щомісячно до 25 числа кожного поточного місяця, починаючи з місяця винесення рішення суду. При вирішенні питання розстрочення виконання рішення суду просить врахувати наявність збитків у підприємства за 1 квартал 2025р. в сумі 593,8 тис.грн., які зумовлені заборгованістю споживачів за водопостачання та водовідведення, визнання ним позову, а також те, що арешт коштів підприємства повністю заблокує його роботу та може призвести до його повної неплатоспроможності, зупинення водопостачання Білогірській громаді.

Позивач у відповіді на відзив, не заперечує проти розстрочення виконання рішення суду згідно із запропонованим відповідачем графіком.

Статтею 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено порядок вирішення питання про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, зміна способу та порядку виконання судового рішення.

Так, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Положеннями ч. 3 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, зокрема, що підставою для відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч. ч. 4, 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України).

Вказана норма визначає процесуальну можливість вирішення питань, пов`язаних із проблемами, що виникають під час виконання рішення господарського суду. У процесі виконання рішення ймовірне виникнення обставин, що ускладнюють виконання чи роблять його неможливим.

Підставою для розстрочки можуть бути конкретні обставини, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. При цьому необхідно враховувати, що згоди сторін на вжиття заходів, передбачених ст. 331 Господарського процесуального кодексу України, ця норма не вимагає, і господарський суд законодавчо обмежений конкретними термінами відстрочки чи розстрочки виконання рішення, який не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення.

Як зазначено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 15.03.2018 року у справі №910/8153/17, вирішуючи питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, господарський суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, тощо. Таким чином, законодавець у будь-якому випадку пов`язує відстрочення виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. При цьому положення Господарського процесуального кодексу України не містять визначеного переліку обставин, які свідчать про неможливість виконання рішення чи ускладнюють його виконання. Тому суд повинен оцінити докази, що підтверджують зазначені обставини, за правилами ст. 86 такого кодексу. Відповідно до вказаної статті господарський суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. Ніякі докази не мають для господарського суду заздалегідь встановленої сили. З урахуванням наведеного, суд самостійно вирішує питання стосовно достовірності доказів, достатності їх для винесення рішення, істинності відомостей, які містяться в доказах.

Зважаючи на викладене, беручи до уваги дотримання балансу інтересів сторін, можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, можливості відновлення нормальної господарської діяльності з метою повного виконання рішення суду та погашення заборгованості перед позивачем, суд вважає за можливе задовольнити заяву КП "Білогір`я спецтрансбуд" про розстрочення виконання рішення суду.

Керуючись ст.ст.2, 4, 5, 12, 13, 73, 74, 76, 77, 86, 129, 194, 232, 233, 236-238, 240-241, 247-252, 327 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з Комунального підприємства Білогірської селищної ради "Білогір`я спецтрансбуд" (Хмельницька область, смт. Білогір`я, вул. Івана Франка, 60, ) на користь держави (отримувач коштів ГУК у Хмел.обл/Білогірськ.стг/24062100, номер рахунку UA0022731, код класифікації доходів бюджету 24062100, код отримувача (ЄДРПОУ) 37971775, банк отримувача Казначейство України (ЕАП)) 241629грн. (двісті сорок одна тисяча шістсот двадцять дев`ять гривень) шкоди заподіяної навколишньому природному середовищу.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Стягнути з Комунального підприємства Білогірської селищної ради "Білогір`я спецтрансбуд" (Хмельницька область, смт. Білогір`я, вул. Івана Франка, 60, ) на користь Державної екологічної інспекції у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 2/2 ) 1812,22грн. (одна тисяча вісімсот дванадцять гривень 22коп.) судового збору.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Розстрочити виконання рішення суду на шість місяців рівними частинами в розмірі по 40254,85грн. щомісячно до 25 числа кожного поточного місяця, починаючи з місяця винесення рішення суду.

Повернути Державній екологічній інспекції у Хмельницькій області (м. Хмельницький, вул. Івана Франка, 2/2, ) з Державного бюджету України 1812,22грн. судового збору сплаченого згідно платіжної інструкції №272 від 16.07.2024.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржено до Північно-західного апеляційного господарського суду протягом 20 днів з дня складання повного тексту судового рішення. Порядок подання апеляційної скарги визначений ст. 257 ГПК України.

Повний текст рішення складено 03.07.2025.

Суддя М.Є. Муха

Віддруковано 1 примірник до справи.

Позивачу, відповідачу та представнику позивача направлено до Електронних кабінетів.

Білогірська селищна рада ()