ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

у справі про банкрутство

30 червня 2025 року Справа № 903/556/25

Господарський суд Волинської області у складі судді Вороняка А. С., за участі секретаря судового засідання Коритан Л. Ю., розглянувши матеріали по справі

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг

до Товариства з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт

про відкриття провадження у справі про банкрутство,

за участю представників-учасників справи:

від заявника: н/з;

від боржника: н/з;

арбітражний керуючий: н/з.

У зв`язку з неявкою сторін, запис розгляду судової справи не здійснювався, відповідно до ч.3 ст. 222 ГПК України.

Установив:

26.05.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг звернулося до суду із заявою в якій просить відкрити провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт; визнати кредиторські вимоги до боржника в сумі 906224 грн, з них 810000,00 грн основний борг та 96224,00 грн витрати, пов`язані з провадженням у справі про банкрутство(24224,00 грн судовий збір, 72000,00 грн авансування винагороди арбітражного керуючого) та призначити розпорядником майна арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича (свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого № 1863 від 07.02.2018).

Ухвалою суду від 30.05.2025 прийнято до розгляду заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг про відкриття провадження у справі про банкрутство; справу призначено до розгляду в підготовчому судовому засіданні на 10.06.2025; заборонено власнику майна (органу, уповноваженому управляти майном) боржника та боржнику приймати рішення щодо ліквідації, реорганізації боржника, а також відчужувати основні засоби; зобов`язано боржника у строк до 06.06.2025 подати до господарського суду та заявнику належним чином засвідчені копії правовстановлюючих документів, які посвідчують правовий статус юридичної особи із зазначенням засновників підприємства-боржника; відзив на заяву про відкриття провадження у справі.

06.06.2025 боржник через систему Електронний суд подав пояснення в яких підтвердив наявність заборгованості та повідомив про відсутність можливості погасити заборгованість до підготовчого засідання навіть частково з огляду на скрутне фінансове становище та відсутність належних доходів. Додатково повідомив, що не заперечує проти відкриття провадження у справі про банкрутство та просить підготовче засідання 10.06.2025 проводити без участі його представника. Дані пояснення з додатками долучено до матеріалів справи.

У судовому засіданні 10.06.2025 представник заявника підтримала заяву про відкриття провадження у справі про банкрутство з підстав викладених в заяві.

Судом встановлено, що у відзиві божника від 06.06.2025 у відповідності до ч. 2 ст. 36 Кодексу України з процедур банкрутства (далі - КУзПБ) відсутні: загальна сума заборгованості боржника перед кредиторами за зобов`язаннями, що передбачають виплату грошових коштів, у тому числі зі сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), з виплати заробітної плати; відомості про наявне у боржника майно, а також про всі рахунки боржника в установах банків та інших фінансово-кредитних установах, реквізити рахунків; відомості про всі рахунки, на яких ведеться облік прав на цінні папери, що належать боржнику у депозитарних установах, їх реквізити; відомості про всі рахунки, електронні гаманці, відкриті у небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей, що належать боржнику, їх реквізити; відомості про проведення боржником діяльності, пов`язаної з державною таємницею. До відзиву також не додана довідка органів приватизації (органів, уповноважених управляти об`єктами державної власності) про наявність або відсутність на балансі підприємства, щодо якого постановлено ухвалу про прийняття заяви про відкриття провадження у справі, державного майна, що в процесі приватизації (корпоратизації) не увійшло до статутного капіталу боржника.

Ухвалою суду від 10.06.2025 відкладено підготовче засідання на 16.06.2025; явку повноважного представника боржника Товариства з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт у підготовче засідання 16.06.2025 на 14.30 год. для надання пояснень з приводу обставин справи визнано обов`язковою.

16.06.2025 боржник через систему Електронний суд подав пояснення в яких просить підготовче засідання 16.06.2025 проводити без участі його представника, оскільки не може забезпечити явку свого представника в дане судове засідання через значну відстань, відсутність коштів на проїзд та залучення адвоката для представництва інтересів боржника. Зазначає про наявність заборгованості та повідомляє про відсутність можливості погасити заборгованість до підготовчого засідання навіть частково з огляду на скрутне фінансове становище та відсутність належних доходів. Додатково повідомив, що не заперечує проти відкриття провадження у справі про банкрутство. Дані пояснення з додатками долучено до матеріалів справи.

З метою надання можливості учасникам справи скористатися своїми процесуальними правами, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, суд постановив на місці відкласти підготовче засідання на 30.06.2025 та визнати явку директорів заявника та боржника в судове засідання обов`язковою.

Ухвалою суду від 16.06.2025 постановлено відкласти підготовче засідання на 30.06.2025; явку директора Товариства з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг - Вареника Олексія Васильовича у підготовче засідання 30.06.2025 на 12.00 год. для надання пояснень з приводу обставин справи визнати обов`язковою; явку директора Товариства з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт - Колесова Кирила Олександровича у підготовче засідання 30.06.2025 на 12.00 год. для надання пояснень з приводу обставин справи визнати обов`язковою; запропонувано Товариству з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг та Товариству з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт надати суду докази відображення в податковому обліку операцій(зобов`язань) за договором про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24 з додатком №1 (податкові накладні та докази реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних); зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг надати суду оригінали договору про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24, акту № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, моніторингового звіту від 31.01.2025 для огляду у підготовчому засіданні 30.06.2025.

18.06.2025 заявник через систему «Електронний суд» подав додаткові пояснення в яких вказує, що у товариства відсутні додаткові пояснення відносно заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство та відсутня можливість забезпечення участі керівника в судовому засіданні як особисто в залі суду так і у форматі відеоконференції. Щодо пропозиції надати суду докази відображення в податковому обліку операцій (зобов`язань) за договором про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24 з додатком №1 (податкові накладні та докази реєстрації їх в Єдиному реєстрі податкових накладних) повідомив, що в правовідносинах за договором відсутній як обов`язок так і потреба реєстрації податкових накладних оскільки сторони не є платниками ПДВ та перебувають на загальній системі оподаткування без ПДВ, відповідно, податкові накладні не створювались та не реєструвались. Також зазначив, що оригінали договору про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24, акту № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, моніторингового звіту від 31.01.2025 для огляду у підготовчому засіданні 30.06.2025 будуть надані представником. Дані пояснення з додатками долучені до матеріалів справи.

26.06.2025 боржник через систему «Електронний суд» подав клопотання про проведення підготовчого засідання без участі директора ТзОВ «АДВ-продакт», оскільки у товариства відсутня технічна можливість та технічні засоби для забезпечення участі директора в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Також вказав, що ТзОВ «АДВ-продакт» перебуває на загальній системі оподаткування без реєстрації платником ПДВ та відповідно не має обов`язку реєстрації податкових накладних. Дане клопотання з додатками долучено до матеріалів справи.

Учасники у справі (в т.ч. керівники заявника та боржника, явка котрих у судове засідання визнано обов`язковою) судове засідання 30.06.2025 не з`явились, хоча вчасно та належно були повідомлені про час та місце судового засідання.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КУзПБ, провадження у справах про банкрутство регулюється цим Кодексом, Господарським процесуальним кодексом України, іншими законами України. Застосування положень Господарського процесуального кодексу України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Приписи ст. 1 КУзПБ, передбачають, що боржник - юридична особа або фізична особа, у тому числі фізична особа - підприємець, неспроможна виконати свої грошові зобов`язання, строк виконання яких настав.

Грошове зобов`язання (борг) - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України. До грошових зобов`язань належать також зобов`язання щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; зобов`язання, що виникають внаслідок неможливості виконання зобов`язань за договорами зберігання, підряду, найму (оренди), ренти тощо та які мають бути виражені у грошових одиницях. До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до Закону України "Про ринки капіталу та організовані товарні ринки" діє в інтересах власників облігацій, які мають підтверджені у встановленому порядку документами вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; забезпечені кредитори - кредитори, вимоги яких до боржника або іншої особи забезпечені заставою майна боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника; поточні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли після відкриття провадження у справі про банкрутство.

Неплатоспроможність - неспроможність боржника (іншого, ніж страховик або кредитна спілка) виконати після настання встановленого строку грошові зобов`язання перед кредиторами не інакше, як через застосування процедур, передбачених цим Кодексом, або встановлена Національним банком України неплатоспроможність страховика відповідно до Закону України "Про страхування" чи неплатоспроможність кредитної спілки відповідно до Закону України "Про кредитні спілки".

За частиною другою статті 8 КУзПБ право на звернення до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство мають боржник, кредитор.

Частиною першою, третьою статті 34 КУзПБ унормовано, що заява про відкриття провадження у справі про банкрутство подається, серед інших, кредитором у письмовій формі та повинна містити, зокрема: виклад обставин, що є підставою для звернення до суду; перелік документів, що додаються до заяви; відомості про розмір вимог кредитора до боржника із зазначенням окремо розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає сплаті.

Обов`язком ініціюючого кредитора є надання суду достатніх належних доказів існування непогашеного грошового зобов`язання боржника перед кредитором з метою виключення у майбутньому розумних сумнівів інших кредиторів боржника в обґрунтованості відкриття провадження у справі про банкрутство (постанова Верховного Суду від 18.02.2021 у справі №904/3251/20).

Наявність боргу при ініціюванні справи про банкрутство підтверджується доказами у відповідному обсязі, виходячи з правової природи правовідносин між боржником та кредитором.

Заявлені у справі про банкрутство грошові вимоги до боржника можуть підтверджуватися первинними документами (угодами, накладними, рахунками, актами виконаних робіт тощо), що свідчать про цивільно-правові відносини сторін та підтверджують заборгованість боржника перед кредитором, або рішенням юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення такого спору (висновок Верховного Суду у постанові від 20.06.2019 у справі № 915/535/17).

Порядок відкриття провадження у справі про банкрутство регламентований статтею 39 КУзПБ, згідно частини першої якої перевірка обґрунтованості вимог заявника, а також з`ясування наявності підстав для відкриття провадження у справі про банкрутство здійснюються господарським судом у підготовчому засіданні, яке проводиться в порядку, передбаченому цим Кодексом. Неявка у підготовче засідання сторін та представника державного органу з питань банкрутства, а також відсутність відзиву боржника не перешкоджають проведенню засідання.

У підготовчому засіданні господарський суд розглядає подані документи, заслуховує пояснення сторін, оцінює обґрунтованість заперечень боржника, вирішує інші питання, пов`язані з розглядом справи (частина друга статті 39 КУзПБ).

Якщо провадження у справі відкривається за заявою кредитора, господарський суд перевіряє можливість боржника виконати майнові зобов`язання, строк яких настав. Боржник може надати підтвердження спроможності виконати свої зобов`язання та погасити заборгованість (частина третя статті 39 КУзПБ).

За результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу про: відкриття провадження у справі; відмову у відкритті провадження у справі (частина п`ята статті 39 КУзПБ).

Господарський суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо: вимоги кредитора свідчать про наявність спору про право, який підлягає вирішенню у порядку позовного провадження; вимоги кредитора (кредиторів) задоволені боржником у повному обсязі до підготовчого засідання суду (частина шоста статті 39 КУзПБ).

Системний аналіз статей 1, 8, 34, 39 КУзПБ свідчить, що правовими підставами для відкриття провадження у справі про банкрутство є: наявність грошового зобов`язання боржника перед кредитором, строк виконання якого сплив на дату звернення кредитора до суду; відсутність між кредитором та боржником спору про право стосовно заявлених вимог; не задоволення боржником у повному обсязі вимог ініціюючого кредитора до підготовчого засідання суду.

Отже, основним завданням підготовчого засідання господарського суду у розгляді заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство є: перевірка обґрунтованості вимог заявника (заявників) на предмет відповідності таких вимог поняттю "грошового зобов`язання" боржника перед ініціюючим кредитором; встановлення наявності/відсутності спору про право; встановлення обставин задоволення таких вимог до проведення підготовчого засідання у справі (висновки Верховного Суду у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20).

З огляду на важливі правові наслідки відкриття провадження у справі про банкрутство, які, крім заявника та боржника, стосуються невизначеного кола осіб - потенційних кредиторів боржника, ухваленню відповідного рішення суду має передувати системний аналіз обставин, пов`язаних із правовідносинами, з посиланням на які заявник обґрунтовує свої вимоги до боржника на підставі поданих доказів. Лише після з`ясування та перевірки таких обставин суд може встановити обґрунтованість вимог кредитора до боржника, а також наявність чи відсутність спору про право у цих правовідносинах, як передумови для відкриття провадження у справі (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

Законодавство не містить переліку будь-яких критеріїв для висновку про існування спору про право, тому в кожному конкретному випадку в залежності від змісту правовідносин суд повинен оцінити форму вираження відповідної незгоди учасників провадження на предмет існування спору (висновок Верховного Суду у постанові від 15.10.2020 у справі №922/1174/20).

Відсутність спору про право, в розрізі процедури банкрутства, полягає у відсутності неоднозначності у частині вирішення питань щодо сторін зобов`язання, суті (предмету) зобов`язання, підстави виникнення зобов`язання, суми зобов`язання та структури заборгованості, а також строку виконання зобов`язання тощо (висновок Верховного Суду у постанові від 13.08.2020 у справі № 910/4658/20).

Заперечення боржника щодо вимог заявника у вигляді позову, предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги кредитора, який подано до суду до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство беззаперечно свідчить про наявність спору про право, у розумінні положень частини шостої статті 39 КУзПБ (висновок Верховного Суду у постанові від 16.09.2020 у справі № 911/593/20).

Тобто, задля уникнення зловживання боржником своїми правами і створення спору заради спору, спрямованого на ухилення від відкриття провадження у справі про банкрутство, необхідною умовою оспорення в судовому порядку вимог ініціюючого кредитора є те, що таке оспорення має відбуватись до подання заяви кредитора про відкриття провадження у справі про банкрутство (висновок Верховного Суду у постанові від 10.11.2021 у справі №916/1101/21).

Водночас правова категорія "спору про право", яку з`ясовує суд у підготовчому засіданні перед відкриттям провадження у справі про банкрутство, може бути виражена як в процесуальній формі, про що свідчать судові акти, так і матеріально-правовій формі, що підтверджується юридичними фактами, які дозволяють зробити обґрунтований висновок про наявність суперечностей (розбіжностей) у складі вимог кредитора, а відтак відсутності можливості, на цій стадії судового провадження, встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника (висновок Верховного Суду у постанові від 16.02.2021 у справі № 911/2042/20).

З огляду на викладене, суд враховує сталу та послідовну практику Верховного Суду щодо правозастосування статті 39 КУзПБ, згідно якої встановлення відсутності спору про право щодо вимог ініціюючого кредитора є обов`язковою умовою для відкриття провадження у справі про банкрутство боржника.

При цьому наявність спору про право, згідно наведених вище правових висновків Верховного Суду, може бути виражена у двох формах:

(1) процесуальній (наявності позову, який поданий до ініціювання кредитором справи про банкрутство та предметом якого є оспорення боржником обставин, на яких ґрунтуються вимоги цього кредитора);

(2) матеріально-правовій (відсутність можливості встановити дійсний стан суб`єктивного права кредитора та кореспондуючого йому суб`єктивного обов`язку боржника).

З матеріалів справи вбачається, що ТЗОВ «Візенталь Торг» ініціювало питання відкриття провадження у справі про банкрутство ТзОВ «АДВ-продакт» з підстав невиконання боржником своїх грошових зобов`язань з оплати отриманих послуг за договором №2024/25.11 від 25.11.2024 у загальній сумі 810000,00 грн на підставі акту приймання-передачі наданих послуг № 3 від 31.01.2025 та моніторингового звіту від 31.01.2025, копії який долучили до матеріалів справи.

Так, за умовами пункту 3.1 договору приймання-передача наданих у звітному періоді послуг, здійснюється сторонами шляхом підписання уповноваженими представниками сторін акту приймання-передачі наданих послуг. Сторони визначили звітним періодом місяць.

Заявником до заяви про відкриття провадження про банкрутство додано копію акту № 3 від 31.01.2025, за яким ним як виконавцем було надано такі послуги: інформаційні послуги (моніторингу) по збору та аналізу в Інтернет-ЗМІ та на Веб-ресурсах та моніторинговий звіт. Вартість послуг склала 810000,00 грн без ПДВ.

На відміну від справ позовного провадження, в яких господарський суд обмежений принципами диспозитивності та змагальності сторін, у справах про банкрутство (неплатоспроможність) судовий контроль є невід`ємною складовою цього провадження. Застосування судам принципу судового контролю у процедурах банкрутства (неплатоспроможності) щодо повноти та належності дій учасників справи про банкрутство, єдиного правового захисту інтересів кредиторів в межах процедур банкрутства та пропорційності надає суду у процедурі банкрутства правові важелі, які можуть забезпечити дотримання балансу інтересів кредиторів та боржника на кожному з етапів процедур банкрутства (неплатоспроможності).

Схожий за змістом висновок, викладено у постанові судової палати для розгляду справ про банкрутство Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 22.09.2021 у справі № 911/2043/20.

Поряд із цим, заявник сам визначає докази, які на його думку підтверджують заявлені вимоги. Проте, обов`язок надання правового аналізу поданих кредиторських вимог, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог, покладений на господарський суд, який здійснює правосуддя у справах про банкрутство.

Обов`язковою умовою підтвердження реальності здійснення господарських операцій є фактична наявність у сторін договору первинних документів, фізичних, технічних та технологічних можливостей для здійснення відповідних операцій та зв`язок між фактом придбання послуги і подальшою господарською діяльністю.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05.07.2019 зі справи №910/4994/18.

Верховний суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду постановою 08 квітня 2021 року в справі № 904/4262/17 підкреслив, що використання формального підходу при розгляді заяви з кредиторськими вимогами та визнання кредиторських вимог без надання правового аналізу поданій заяві з кредиторськими вимогами, підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог створює загрозу визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника.

Наведене порушує права кредиторів у справі про банкрутство з обґрунтованими грошовими вимогами, а також порушує права боржника у справі про банкрутство.

Для унеможливлення загрози визнання судом у справі про банкрутство фіктивної кредиторської заборгованості до боржника, суду слід розглядати заяви з кредиторськими вимогами із застосуванням засад змагальності сторін у справі про банкрутство у поєднанні з детальною перевіркою підстав виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характеру, розміру та моменту виникнення.

У разі виникнення мотивованих сумнівів сторін у справі про банкрутство щодо обґрунтованості кредиторських вимог, на заявника таких кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування задля забезпечення перевірки господарським судом підстав виникнення таких грошових вимог, їх характеру, встановлення розміру та моменту виникнення цих грошових вимог. Така правова позиція неодноразово викладалася Верховним Судом, зокрема, у постановах від 07.10.2020 у справі № 914/2404/19, від 11.02.2020 у справі № 904/8484/16, від 07.08.2019 у справі № 922/1014/18.

Враховуючи, що на заявника кредиторських вимог покладається обов`язок підвищеного стандарту доказування, задля забезпечення їх перевірки господарським судом, судом ухвалою суду від 16.06.2025 було зобов`язано заявника надати оригінали договору про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24, акту № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, моніторингового звіту від 31.01.2025 для огляду у підготовчому засіданні 30.06.2025, визнано явку керівників(директорів) сторін обов`язковою, однак заявником даних вимог суду виконано не було, директора сторін повідомили про неможливість забезпечення участі керівників в судовому засіданні як особисто в залі суду так і у форматі відеоконференції.

Проте, представник заявника повідомив, що оригінали договору про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24, акту № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, моніторингового звіту від 31.01.2025 будуть надані в підготовчому засіданні представником для огляду 30.06.2025.

У відповідності до ч. 6 ст. 91 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

За таких обставин, оскільки оригінали витребуваних судом доказів, а саме договору про надання інформаційних послуг №2024/25.11 від 25.11.24, акту № 3 приймання-передачі наданих послуг від 31.01.2025, моніторингового звіту від 31.01.2025 так і не були подані до суду, а суд ставить під сумнів відповідність поданих копій документів оригіналу, враховуючи положення ч. 6 ст. 91 ГПК України, суд не бере до уваги в якості доказів копію договору про надання інформаційних послуг (моніторингу) № 2024/25.11, копію акту № 3 від 31.01.2025 приймання-передачі наданих послуг та моніторингового звіту, що були подані заявником на підтвердження кредиторських вимог. Зазначені докази є недопустимими доказами у даній справі в силу прямих приписів процесуального закону.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 74 ГПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст. 76 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст. 77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до частини 1 статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (постанова Конституційного суду України №3-рп/2003 від 30.01.2003 року).

У зв`язку з встановленням зазначених вище обставин у їх сукупності, господарський суд дійшов висновку, що ініціюючим кредитором не надано суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів надання послуг боржнику на загальну суму у розмірі - 810000 грн, тобто ним не доведено наявність відповідних грошових вимог.

Враховуючи вищевикладене, наявність спору про право у матеріально-правовій формі через відсутність належних доказів надання інформаційних послуг(недопустимі докази, оскільки не подано їх оригіналів для огляду), суд дійшов висновку про відмову у відкритті провадження у справі про банкрутство на підставі ч. 6 ст. 39 КУзПБ.

Схожої правової позиції по застосуванню ч.6 ст. 39 КУзПБ дотримується Верховний Суд у постанові від 31.01.2024 по справі №908/1339/23.

Згідно частини 5 статті 39 Кодексу України з процедур банкрутства за результатами розгляду заяви про відкриття провадження у справі та відзиву боржника господарський суд постановляє ухвалу, зокрема, про відмову у відкритті провадження у справі.

У зв`язку з відмовою у відкритті провадження у справі, заява арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про участь у даній справі про банкрутство підлягає залишенню судом без розгляду.

Згідно ч. 1 ст. 7 Закону України Про судовий збір сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі, зокрема відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Слід зазначити, що в силу частини 7 статті 39 КУзПБ відмова у відкритті провадження у справі про банкрутство не перешкоджає повторному зверненню до господарського суду із заявою про відкриття провадження у справі про банкрутство за наявності підстав, встановлених цим Кодексом.

Керуючись ст.ст. 1, 2, 28, 34, 39 Кодексу України з процедур банкрутства, ст.ст. 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

постановив:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю Візенталь Торг про відкриття провадження у справі про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю АДВ-продакт - відмовити.

2. Заяву арбітражного керуючого Самчука Антона Миколайовича про участь у справі про банкрутство залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст.ст. 256, 257 ГПК України.

Ухвала підписана 01.07.2025.

Суддя А. С. Вороняк