СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
УХВАЛА

30 червня 2025 року м. Харків Справа № 913/35/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.,

без виклику сторін,

розглянувши в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ (вх.№ 909 Д/2 від 21.04.2023)

на рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 у справі №913/35/25 (повне рішення складено 31.03.2025, суддя Масловський С.В.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг", м. Київ,

до Відділу соціального захисту, праці та охорони здоров`я виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області, с.Чмирівка, Луганська обл.,

про стягнення 16 343,62 грн,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" звернулося до Господарського суду Луганської області з позовом до Відділу соціального захисту, праці та охорони здоров`я виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області про стягнення заборгованості за договором постачання природного газу №11-1122/21-БО-Т від 11.11.2021 в розмірі 16343 грн 62 коп., з яких: 9166 грн 94 коп. заборгованість за основним зобов`язанням, 2947 грн 20 коп. пеня, 802 грн 23 коп. 3% річних, 3427 грн 25 коп. інфляційні втрати.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем договору №11-1122/21-БО-Т від 11.11.2021 постачання природного газу, внаслідок чого у відповідача утворилась заборгованість за поставлений природний газ за період листопад 2021 року - лютий 2022 року у розмірі 9166,94 грн, що стало підставою для нарахування пені, 3% річних та інфляційних втрат.

Рішенням Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" до Відділу соціального захисту, праці та охорони здоров`я виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області про стягнення 16343 грн 62 коп. задоволено частково. Стягнуто з Відділу соціального захисту, праці та охорони здоров`я виконавчого комітету Чмирівської сільської ради Старобільського району Луганської області на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" заборгованість за договором постачання природного газу №11-1122/21-БО-Т від 11.11.2021 в розмірі 15 656 грн 59 коп., з яких: 8734 грн 72 коп. заборгованість за основним зобов`язанням, 2855 грн 90 коп. пеня, 768 грн 51 коп. 3% річних, 3297 грн 46 коп. інфляційні втрати, витрати зі сплати судового збору в сумі 2320 грн 57 коп. В іншій частині позову відмовлено.

Товариство з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" не погодилось з рішенням Господарського суду Луганської області та 21.04.2025 через підсистему "Електронний суду" звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить прийняти апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 у справі № 913/35/25 та відкрити апеляційне провадження; скасувати рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 у справі № 913/35/25 в частині відмовлених позовних вимог та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" задовольнити в повному обсязі; судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на відповідача у справі.

Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.04.2025, для розгляду справи визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Крестьянінов О.О., суддя Мартюхіна Н.О.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 24.04.2025 витребувано у Господарського суду Луганської області матеріали справи №913/35/25; відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження матеріалів справи.

Товариством з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" через підсистему "Електронний суд" подано клопотання (вх.№5599), в якому просить зупинити провадження у справі № 913/35/25 до закінчення розгляду Верховним Судом у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23 та оприлюднення повного тексту судового рішення, ухваленого за результатами такого розгляду.

Судова колегія, розглянувши клопотання про зупинення розгляду справи, зазначає таке.

Статтями 227, 228 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) встановлено вичерпний перелік підстав, за яких суд, відповідно, зобов`язаний та має право зупинити провадження у справі.

Зокрема, згідно з п. 7 ч. 1 ст. 228 ГПК України господарський суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадку перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.

За змістом названої норми, вирішення питання про зупинення провадження у справі обумовлено необхідністю досягнення правової визначеності у правозастосуванні відносно конкретної категорії справ.

Відповідно до ч. 4 ст. 236 ГПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При цьому, судова колегія зазначає, що подібність правовідносин означає, зокрема, схожість суб`єктного складу учасників господарських відносин, об`єкта та предмета правового регулювання, підстав позову, а також умов застосування правових норм (зокрема, часу, місця, підстав виникнення, припинення та зміни відповідних правовідносин). Зміст правовідносин з метою з`ясування їх подібності визначається обставинами кожної конкретної справи.

Наказом Міністерства розвитку громад та територій України від 28 лютого 2025 року №376 затверджений Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окуповані російською федерацією (чинного станом на момент ухвалення рішення), до якого включена Чмирівська сільська територіальна громада Старобільського району Луганської області, територія якої є тимчасово окупованою з 26.02.2022 й до теперішнього часу.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII тимчасово окупована російською федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права.

Тимчасова окупація російською федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для російської федерації жодних територіальних прав.

За державою Україна, територіальними громадами сіл, селищ, міст, розташованих на тимчасово окупованій території, органами державної влади, органами місцевого самоврядування та іншими суб`єктами публічного права зберігається право власності, інші речові права на майно, у тому числі на нерухоме майно, включаючи земельні ділянки, що знаходиться на тимчасово окупованій території.

Згідно із абзацем 1 частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 № 1207-VII на період тимчасової окупації переміщення товарів (робіт, послуг) з тимчасово окупованої території на іншу територію України та/або з іншої території України на тимчасово окуповану територію усіма видами транспорту, в тому числі автомобільним, залізничним, повітряним та трубопровідним транспортом, а також лініями електропередачи та гідротехнічними спорудами, заборонено, за винятком випадків, передбачених частинами третьою та четвертою цієї статті.

Саме на цих положеннях ґрунтувалися висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23.

У пункті 47 ухвали Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.04.2024 у справі № 908/1162/23 вказано про те, що: з огляду на виконання функцій із забезпечення сталості та єдності судової практики колегія суддів вважала за необхідне передати справу № 908/1162/23 на розгляд об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду згідно із частиною другою статті 302 ГПК України, оскільки вважає, що є необхідність відступити від висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 07.03.2024 у справі № 910/9680/23 щодо того, що достатнім для застосування частини другої статті 13 та частини другої статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є розповсюдження дії цього Закону на спірні правовідносини з огляду на приписи статті 2 Закону. Колегія суддів вважає, що положення статей 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" можуть бути поширені на тимчасово окуповані території з урахуванням частини першої цих статей, а саме, за рішенням Кабінету Міністрів України.

Колегія суддів зазначає, що вирішуючи питання про відкриття провадження у справі №908/1162/23 колегія суддів врахувала, що у цій справі як і у справі №93/35/25, йдеться про діяльність, що підпадає під ознаки, наведені у частині другій статті 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України"; окрім того, в обох справах йдеться про території, окуповані з лютого 2022 року, за відсутності окремого рішення Кабінету Міністрів України щодо територій, тимчасово окупованих, починаючи з 24 лютого 2022 року. Тобто правовідносини у цих справах є подібними і доводи касаційної скарги ґрунтуються на застосуванні тих самих приписів Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України".

Отже, вирішення Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі № 908/1162/23 питання, чи поширюються норми статей 13 та 13-1 Закону на відносини, що виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України за відсутності окремих рішень органів державної влади має істотне значення для розгляду даної справи.

Тобто, цілком очевидним є той факт, що правовідносини у справах № 913/35/25 та №908/1162/23 є подібними, адже в обох справах досліджуються обставини щодо застосування норми статей 13 та 13-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15.04.2014 №1207-VII до правовідносин сторін у даній справі, що виникли та існували на тимчасово окупованих після 24.02.2022 територіях України.

Ухвалою Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 17.06.2025 повідомлено учасників справи № 908/1162/23, що судове засідання з розгляду касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВІМК" відбудеться 03 жовтня 2025 року о 10:00 у приміщенні Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань № 203.

Відповідно до частини 4 статті 17 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" єдність системи судоустрою забезпечується, зокрема єдністю судової практики.

Статтею 36 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" також передбачено, що Верховний Суд є найвищим судом у системі судоустрою України, який забезпечує сталість та єдність судової практики у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

Верховний Суд, серед іншого забезпечує однакове застосування норм права судами різних спеціалізацій у порядку та спосіб, визначені процесуальним законом.

З огляду на те, що в цій справі предметом розгляду є стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за природний газ на тимчасово окуповану територію (лютий 2022 рік), висновок Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у справі №908/1162/23 сприятиме забезпеченню єдності судової практики, дотриманню принципу верховенства права, складовою якої є юридична визначеність, та принципу пропорційності

З урахуванням того, що постанова Верховного Суду є остаточною і виступає джерелом формування судової практики, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити клопотання позивача та зупинити провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" у справі №913/35/25, до перегляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23.

Керуючись ст.ст. 234, 228-229 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" (вх.№5599) про зупинення провадження у справі № 913/35/25 задовольнити.

2. Зупинити провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газопостачальна компанія "Нафтогаз Трейдинг" на рішення Господарського суду Луганської області від 31.03.2025 у справі №913/35/25 до закінчення перегляду Верховним Судом у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду справи № 908/1162/23 та оприлюднення повної постанови.

3. Зобов`язати сторін повідомити Східний апеляційний господарський суд про усунення обставин, що спричинили зупинення провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями. Порядок та строки оскарження ухвали передбачені статтями 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя О.О. Крестьянінов

Суддя Н.О. Мартюхіна