РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2025Справа № 910/4511/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., розглянувши справу в порядку спрощеного позовного провадження

за позовом Фізичної особи - підприємця Шевченко Сергія Григоровича

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Товуз Вино»

про стягнення 179 672, 00 грн.

Без виклику представників сторін.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва із вказаною позовною заявою до відповідача про стягнення 179 672, 00 грн.

Частиною 1 статті 247 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що малозначні справи розглядаються у порядку спрощеного позовного провадження.

Відповідно до частини 1 статті 250 Господарського процесуального кодексу України питання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Частиною 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 позовну заяву прийнято судом до розгляду та відкрито провадження у справі. Приймаючи до уваги малозначність справи в розумінні частини 5 статті 12 Господарського процесуального кодексу України, враховуючи ціну позову, характер спірних правовідносин та предмет доказування, господарським судом вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, у зв`язку з чим надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а позивачу - для подання відповіді на відзив.

Відповідач не подав до суду відзив на позов, тобто не скористався наданим їм процесуальним правом, передбаченим статтею 178 Господарського процесуального кодексу України.

Згідно з ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Приймаючи до уваги, що відповідач не подав до суду відзив на позов, а відтак не скористався наданим їм процесуальним правом, за висновками суду, у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами відповідно до частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України.

У частині 8 статті 252 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

УСТАНОВИВ:

20.12.2022 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Товуз Вино» (далі - Відповідач/Замовник) та Фізичною особою - підприємцем Шевченко Сергієм Григоровичем (далі - Позивач/Перевізник) було укладено Заявку-Договір № 2012-01 про виконання перевезення вантажу автотранспортом за маршрутом місто Аксу (Республіка Азербайджан) - місто Київ (Україна).

За умовами Заявки - Договору вартість послуг перевезення складає 6 850 доларів США, з яких 40% сплачується по факту вивантаження грузу за місцем призначення, а решта 60% - протягом 10-15 банківських днів. Оплата послуг Перевізника здійснюється на підставі виставленого ним рахунку, надані оригіналу CMR та акту виконаних робіт.

Відповідно до п.25 Заявки-Договору № 2012-01 від 20.12.2022р., підписана та передана за допомогою електронної пошти або факсимільного зв`язку Заявка-Договір має юридичну силу до моменту обміну оригінальними екземплярами.

Підтвердженням виконання Перевізником своїх обов`язків за зазначеним договором є надання Замовнику міжнародної накладної CMR, на якій Замовник проставив відмітку про отримання вантажу. Навантаження повинно бути здійснено 22-23.12.2022 року в місті Аксу (Республіка Азербайджан). Перевезення здійснюється автомобілем DAF НОМЕР_1 / НОМЕР_2 .

З метою виконання умов Заявки-Договору № 2012-01 від 20.12.2022 року, між ФОП Шевченко Сергієм Григоровичем (Експедитор) та ФОП Колодяжною Марією Андріївною (Перевізник) було укладено разовий Договір-Заявка № 1 від 20.12.2022 року.

Відповідно до міжнародної накладної CMR № 152522, 10.01.2023 року товар було передано представнику Замовника без будь-яких зауважень.

Також підтвердженням здійснення міжнародного перевезення та доставки товару є транзитні супровідні документи MRN 22TR4891 від 28.12.2022 року та LRN 22LR418 від 24.12.2022 року.

Як зазначає позивач, оплата здійснюється у національній валюті України за узгодженим сторонами курсом долара США до гривні. Сторони узгодили взяти при розрахунку оплати вартості перевезення середній комерційний курс, що дорівнював 40, 2210 гривень за 1 долар США. Таким чином, загальна вартість перевезення за Заявкою-Договором № 2012-01 від 20.12.2022 року склала 275 513,85 грн.

З урахуванням здійсненої Замовником передплати, залишок заборгованості за надані послуги становив 195 072,00 грн.

Позивачем було надіслано засобами поштового зв`язку на адресу Відповідача рахунок-фактуру № СФ-0000008 від 10.01.2023 року на суму 195 072,00 грн., Акт № ОУ-0000008 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) та 2 примірника оригіналу Заявки-Договору № 2012-01 від 20.12.2022р, які були підписані зі сторони ФП Шевченко С.Г. Зазначені документи були отримані ТОВ «ТОВУЗ ВИНО» 25.01.2023 року.

Таким чином, Позивачем було виконано свої зобов`язання за Заявкою-Договором № 2012-01 від 20.12.2022 року у повному обсязі.

Однак, Відповідача не повернув Позивачу підписаний зі свого боку Заявку-Договір № 0212-01 від 20.12.2022 року та Акт № ОУ-0000008 здачі-прийняття робіт (наданих послуг). Відповідачем було здійснено часткову оплату рахунку - фактури №СФ-0000008 від 10.01.2023 р. у розмірі 15 400,00 гривень.

Як зазначає позивач він неодноразово звертався до Відповідача з вимогою про сплату заборгованості, а також надсилав для підписання Акт звірки взаєморозрахунків. Проте заборгованість не була сплачена та не підписано та не повернуто Акт звірки взаєморозрахунків. (копія вимоги надається)

Таким чином, станом на день подання позову, розмір заборгованості становить 179 672,00грн., що і стало підставою для звернення до господарського суду з даним позовом.

Згідно із ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 ЦК України).

Статтею 627 ЦК України встановлено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Частина 1 ст. 193 ГК України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 ст. 193 ГК України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Договір є обов`язковим до виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Відповідно до ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

Згідно ст. 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 Закону України «Про транспортно-експедиторську діяльність» клієнт зобов`язаний у порядку, передбаченому договором транспортного експедирування, сплатити належну плату експедитору, а також відшкодувати документально підтверджені витрати, понесені експедитором в інтересах клієнта в цілях виконання договору транспортного експедирування.

Згідно ст. 307 ГК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити ввірений їй другою стороною (вантажовідправником) вантаж до пункту призначення в установлений законодавством чи договором строк та видати його уповноваженій на одержання вантажу особі (вантажоодержувачу), а вантажовідправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату.

За приписами п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Отже, змістом взаємних договірних зобов`язань сторін є обов`язок позивача доставити довірений йому вантаж до пункту призначення, а відповідач зобов`язується сплатити за організацію перевезення вантажу встановлену плату.

Відповідачем відзиву на позовну заяву, контррозрахунку суми позовних вимог та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не подано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

Враховуючи, що строк оплати за поставлений товар настав, відсутність в матеріалах справи доказів оплати, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 179 672, 00 грн. визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 13 ГПК України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з ст. 74 ГПК України, обов`язок доказування і подання доказів віднесено на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 73 ГПК України, встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на вищезазначене, приймаючи до уваги встановлені судом обставини, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог, з покладенням судового збору на відповідача в порядку ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 129, 236-238, 240, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити.

2. Стягнути з ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ТОВУЗ ВИНО» (Україна, 03049, місто Київ, ПРОСПЕКТ ПОВІТРОФЛОТСЬКИЙ, будинок 15, ідентифікаційний код 38050498) на користь Фізичної особи-підприємця ШЕВЧЕНКА СЕРГІЯ ГРИГОРОВИЧА ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_3 ) заборгованість у розмірі 179 672 (сто сімдесят дві тисячі шістсот сімдесят дві) грн. 00 коп., та витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.В. Алєєва