ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року Справа № 918/1195/24

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії:

Головуючого судді Гудак А.В.

судді Петухов М.Г.

судді Олексюк Г.Є.

секретар судового засідання Новосельська О.В.

за участю представників:

позивача: Мазур О.Г. адвокат

відповідача: Євгеюк О.Є. адвокат

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Північно-західного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 (суддя Качур А.М., м.Рівне, повний текст складено 29.04.2025)

за позовом: Сільськогосподарського кооперативу "Еліт"

до відповідача: Малолюбашанської сільської ради

про визнання протиправним та скасування рішення та визнання укладеною додаткової угоди

Сільськогосподарський кооператив "Еліт" звернувся до Господарського суду Рівненської області з позовом до Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області про визнання протиправним та скасувати рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року «Про відмову у продовженні дії договору оренду землі», яким відмовлено Сільськогосподарському кооперативу «Еліт» у продовженні дії договору оренди землі від 28 січня 2009 року та визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року, укладеного між Головним управлінням Держземагентства у Рівненській області та Сільськогосподарським кооперативом «Еліт», зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2015, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 9723518, на земельну ділянку площею 52,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:008:0100, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області, в наступній редакції:

ДОДАТКОВА УГОДА

до Договору оренди землі від 28.01.2009 р.

______________________

Орендодавець: Малолюбашанська сільська рада Рівненського району Рівненської області, в особі сільського голови Ковальчук Світлани Андріївни, що діє на підстав____________________________________________________________________ __________________________________________________________________________

з одного боку, та

Орендар: Сільськогосподарський кооператив «Еліт», , в особі Толочика Ігоря Євстафійовича, що діє на підставі статуту, з другого боку, уклали цю додаткову угоду (надалі по тексту «Додаткова угода») до Договору оренди землі від 28.01.2009 р. (далі по тексту «Договір»), про нижченаведене:

1. Сторони дійшли згоди, що строк дії Договору та відповідно термін оренди земельної ділянки, що передана Орендареві в користування на умовах оренди, продовжується (пролонгується) на 16 років та 2 місяці, до « 28» травня 2041 року. Об`єктом оренди за Договором є земельна ділянка загальною площею 52,54 га, розташована за межами населеного пункту на території Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області, що має кадастровий номер :04:008:0100;

2. У всьому іншому, що не передбачено цією Додатковою угодою до Договору оренди, сторони керуються положеннями Договору.

3. Ця Додаткова угода до Договору оренди і становить його невід`ємну частину, набирає чинності з моменту її підписання Сторонами, та укладена в двох примірниках однакової юридичної сили, по одному для кожної із Сторін.

Реквізити та підписи Сторін:

Малолюбашанська сільська рада Рівненського району Рівненської області вул. Соборна, 10, с. Мала Любаша Рівненського району, Ріненської області, 35009, Сільський голова

Ковальчук Світлана Андріївна

_____________________

Сільськогосподарський кооператив «ЕЛІТ» Рівненська область, м. Костопіль, вул.Тургенєва, 1 А, 35000

Керівник

Толочик Ігор Євстафійович

_______________________

Рішенням Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням, Сільськогосподарський кооператив "Еліт" звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 22 квітня 2025 року у справі № 918/1195/24. Ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року "Про відмову у продовженні дії договору оренду землі", визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28 січня 2009 року в редакції наведеній в прохальній частині позову.

Ухвалою суду від 29.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24. Розгляд апеляційної скарги призначено на 25.06.2025.

29 травня 2025 року представником позивача через систему «Електронний суд» подано додаткові пояснення до апеляційної скарги, в яких просив суд долучити до матеріалів апеляційного оскарження дані додаткові пояснення до апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 29.04.2025 року у справі №918/1195/24. У випадку якщо апеляційний суд дійде висновку, що дані додаткові пояснення слід розцінювати, як доповнення до апеляційної скарги, які подані з пропущенням встановленого законом строку, представник позивача просив поновити строк для подання доповнення до апеляційної скарги та долучити дані пояснення, як доповнення до апеляційної скарги.

Представник позивача в судовому засіданні 25.06.2025 підтримав доводи апеляційної скарги та надав відповідні пояснення, просив суд скасувати рішення Господарського суду Рівненської області від 22 квітня 2025 р. у справі №918/1195/24 та ухвалити нове рішення, яким визнати протиправним та скасувати рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року "Про відмову у продовженні дії договору оренду землі", визнати укладеною додаткову угоду до договору оренди землі від 28 січня 2009 року в редакції наведеній в прохальній частині позову.

В судовому засіданні 26.06.2025 представник відповідача доводи апеляційної скарги заперечив та надав відповідні пояснення. Просив суд апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 без змін.

Щодо поданих представником позивача 29.05.2025 до суду апеляційної інстанції додаткових пояснень до апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Зі змісту вказаних додаткових пояснень вбачається, що останні є доповненням до апеляційної скарги.

Стаття 266 ГПК України встановлює можливість доповнення, зміни або відкликання апеляційної скарги або відмови від неї. Так, згідно ч. 1 вказаної статті, особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.

Повний текст оскаржуваного рішення було складено 29.04.2024, тобто останнім днем строку на апеляційне оскарження 19.05.2025.

Однак, звертаючись із апеляційною скаргою 13.05.2025, Сільськогосподарський кооператив «Еліт» звернувся із доповненням останньої лише 29.05.2025. Тобто, доповнення подано із пропуском строку, встановленого законом для подання відповідного документу.

В силу приписів ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Так, останнім днем на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 - 19.05.2025.

Згідно з положеннями ч.1 ст.119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Частиною 2 ст. 119 ГПК України встановлено, що встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду (у разі визнання поважності причин його пропуску).

В зазначених додаткових поясненнях представник заявив клопотання про поновлення строку для подання доповнення до апеляційної скарги та долучити дані пояснення як доповнення до апеляційної скарги.

В обґрунтування вказаного клопотання заявник посилається, на те, що вже після подання апеляційної скарги, скаржником у Єдиному державному реєстрі судових рішень знайдено додаткові правові позиції Верховного Суду, які свідчать про помилковість висновків суду першої інстанції, при проголошенні та прийнятті відмовного рішення, з метою реалізації конституційного права на судовий захист, надання передбаченого ГПК України права на надання пояснень, а також приймаючи до уваги необхідність враховувати висновки, викладені в постановах Верховного Суду, що передбачено статтею 236 ГПК України, просив поновити строк для подання доповнення до апеляційної скарги.

Проте, суд апеляційної інстанції не визнає вказані обставини поважними причинами пропуску для поновлення пропущеного процесуального строку, оскільки правові висновки Верховного Суду є загальнодоступними в Єдиному державному реєстрі судових рішень; скаржник мав достатньо часу в межах строку апеляційного оскарження для обґрунтування своїх доводів; сам факт посилання на «додаткові правові позиції» не свідчить про неможливість їх подання вчасно і не доводить об`єктивних перешкод.

Що стосується посилання представника позивача на ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику ЄСПЛ, то суд зазначає, що право на доступ до суду не є абсолютним і може підлягати певним обмеженням, у тому числі щодо дотримання процесуальних строків. Такі обмеження мають легітимну мету забезпечення правової визначеності та належної організації судового процесу, що відповідає принципам справедливого судового розгляду.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку у задоволенні клопотання представника апелянта про поновлення строку на подання доповнення до апеляційної скарги відмовити.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів в силу вимог ст. 118 ГПК України дійшла висновку про залишення без розгляду доповнення до апеляційної скарги Сільськогосподарський кооператив «Еліт».

Також суд апеляційної інстанції зазначає, що подані доповнення до апеляційної скарги долучаються до справи, водночас, справа розглядається в межах, в яких повинні встановлюватися обставини і досліджуватися докази в порядку ч. 5 ст. 270 ГПК України.

Північно-західний апеляційний господарський суд, розглянувши доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права,

ВСТАНОВИВ:

1. Зміст рішення суду першої інстанції.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог зазначив, що врахував положення договору, яким встановлено, що після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (пункт 8 договору). Тобто, умови договору кореспондуються з положеннями статті 33 Закону України "Про оренду землі", які були чинні станом на час його укладення, а повідомлення про намір скористатись переважним правом поновлення його на новий строк спрямоване на запобігання укладенню орендодавцем договору оренди з іншою особою у зв`язку з відсутністю в нього інформації про наявність наміру в дійсного орендаря продовжувати орендні правовідносини.

Разом з тим у даному аспекті суд першої інстанції зауважив, що позивач не навів аргументів та не обґрунтував у позові обставини щодо наявності іншого потенційного орендаря землі, з яким орендодавець має намір укласти договір оренди. Таких обставин позивач взагалі не наводить у позові.

Редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка була чинна станом на час укладення договору, передбачала право орендаря на поновлення такого договору після закінчення строку його дії або шляхом укладення відповідної угоди, у якій сторони мали можливість змінити його умови, або шляхом продовження орендарем користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди (за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору).

В той же час позивач звернувся із позовом до суду 27 грудня 2024 року, тобто до закінчення строку дії договору та до закінчення місячного періоду (до 28 квітня 2025 року) протягом якого відповідач, як орендодавець може вчинити юридично значимі дії передбачені нормами статті 33 Закону України "Про оренду землі", тобто надати орендарю письмові заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договору. Отже, за встановленим законом механізмом регулювання правовідносин щодо користування земельною ділянкою комунальної форми власності сільська рада, як орендодавець, може відмовитись від продовження орендних правовідносин .

Суд першої інстанції зазначив, що на час звернення до суду так і на час вирішення цього спору, місяць після закінчення строку договору оренди тобто до 28.04.2025 року не сплив.

Такі обставини свідчать про те, що права позивача не були порушені на момент звернення до суду, оскільки не закінчився строк дії договору та місячний строк, зі спливом якого закон пов`язує дії орендодавця, які мають юридичне значення. Наведений механізм регулювання продовження правовідносин з користування земельною ділянкою обумовлює обов`язкове встановлення та оцінку обставин, що мають місце протягом місячного періоду після закінчення строку дії договору.

Натомість звернення до суду із вимогою про поновлення договору оренди шляхом визнання додаткової угоди укладеною до закінчення строку дії договору та до спливу місячного періоду після його закінчення унеможливлює встановлення фактів продовження користування орендарем земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди, надання або не надання орендодавцем письмового заперечення протягом одного місяця після закінчення строку договору. За таких умов не можливий розгляд, дослідження, оцінка та встановлення обставин, які є обов`язковими для перевірки судом під час вирішення спорів такої категорії.

Отже, до закінчення строку дії договору та спливу місячного періоду після закінчення строку договору вимога про поновлення дії договору шляхом визнання додаткової угоди укладеною на попередніх умовах не може бути подана, а в разі її подання така вимога не може бути задоволена судом, оскільки законом (в редакції яка підлягає до застосування) чітко передбачено, що переважне право виникає після закінчення його строку, що відповідає логічно - наслідковому співвідношенню вказаної норми, оскільки переважне право на поновлення договору виникає за умови належного виконання орендарем своїх обов`язків відповідно до умов договору, до спливу строку його дії.

Таким чином суд першої інстанції дійшов висновку, що позов є передчасно поданим, оскільки на час розгляду цієї вимоги неможливо встановити юридично значимі обставини та дії сторін, час для настання та вчинення яких на момент вирішення цього спору ще не сплив.

Поряд з цим, суд першої інстанції зауважив, що у цьому спорі позивач не посилається на наявність інших потенційний орендарів земельної ділянки, не доводить надання неправомірної переваги іншому орендарю всупереч його переважному праву, однак прагне використати такий механізм продовження користування землею відповідача у власних інтересах. Натомість орендодавець обґрунтовує відмову у продовженні договірних відносин з орендарем намірами використати земельну ділянку у власних потребах.

Крім того, суд першої інстанції констатував, що позивач не довів суперечність оскаржуваного рішення органу місцевого самоврядування актам цивільного законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції установив відсутність підстав для задоволення позову про визнання протиправним та скасування рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року, оскільки позивачем не доведено, а судом не встановлено яким чином спірне рішення порушує вимоги статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції чинній, станом на час укладення договору оренди землі та положенням договору. Також суд першої інстанції відхилив обґрунтування позивача щодо наявності підстав для визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року, з підстав наведених у мотивувальній частині судового рішення.

2.Узагальнені доводи апеляційної скарги та заперечення іншого учасника справи.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалене з порушенням норм матеріального права, зокрема, статті 33 Закону України «Про оренду землі» та статті 126-1 Земельного кодексу України. Суд першої інстанції виходив із того, що до спірних правовідносин слід застосовувати законодавство у редакції, чинній на момент укладення договору оренди землі 28 січня 2009 року. Натомість скаржник обґрунтовано зазначає, що до правовідносин щодо поновлення договору має застосовуватись законодавство, чинне на момент подання листа-повідомлення про поновлення договору, а саме редакція 2024 року, яка базується на положеннях оновленої статті 33 Закону України «Про оренду землі». Такий підхід підтверджується правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові Верховного Суду у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності Касаційного господарського суду від 23 листопада 2023 року у справі №906/1314/21, де чітко зазначено, що закон зворотної дії не має, а отже, спірні правовідносини слід оцінювати з урахуванням норм, чинних на момент виникнення підстав для поновлення оренди.

Суд першої інстанції, на думку скаржника, необґрунтовано визнав позов передчасним. Суд послався на те, що звернення з вимогою про поновлення договору відбулося до закінчення строку дії договору, а тому не могло бути належною підставою для визнання додаткової угоди укладеною. Водночас кооператив дотримався усіх приписів закону: лист про поновлення був направлений завчасно, до листа було додано проєкт додаткової угоди, а орендодавець протягом місячного строку не надав мотивованого заперечення. Ба більше, відповідач фактично погодився на продовження договору, надавши власний проєкт із новими умовами, який кооператив схвалив із незначними редакційними правками. Попри це, рада без пояснення причин на пленарному засіданні не підтримала проєкт, і таким чином знехтувала обов`язком вести добросовісні переговори, порушивши принцип правової визначеності та законне «правомірне очікування» орендаря на поновлення договору.

Окрім того, суд першої інстанції проігнорував висновки Ради бізнес-омбудсмена, яка в листі від 28 жовтня 2024 року прямо вказала на суперечливу і безпідставну поведінку сільської ради, яка, з одного боку, вносила пропозиції до зміни умов договору, а з іншого не прийняла рішення про поновлення навіть після погодження цих змін сільськогосподарським кооперативом. Зазначена поведінка, на думку Ради бізнес-омбудсмена, порушує принципи належного врядування та ставить під сумнів добросовісність органу місцевого самоврядування.

Апелянт наголошує, що кооператив «Еліт» належним чином виконував умови договору оренди, зокрема своєчасно сплачував орендну плату, не мав заборгованості, використовував земельну ділянку за цільовим призначенням, не порушував умов договору і не створював жодних перешкод для поновлення. Усі дії, вчинені ним у межах реалізації права на поновлення, були правомірними, обґрунтованими, послідовними та відповідали вимогам чинного законодавства. Таким чином, суд першої інстанції, не врахувавши ці обставини, не надавши належної оцінки доказам та нормам права, ухвалив помилкове рішення.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно ч.3 ст. 263 ГПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

3.Обставини справи, встановлені апеляційним судом.

28 січня 2009 року Костопільська районна державна адміністрація (орендодавець) та Сільськогосподарський кооператив "Еліт" (орендар) уклали договір оренди землі, який зареєстрований у Костопільському районному відділі Рівненської філії ДП "Центр державного земельного кадастру про комітеті України по земельних ресурсах" 28 січня 2009 року за №02 (а.с.16-18 т.1).

Відповідно до предмету вказаного договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення - сільськогосподарські угіддя, яка знаходяться за межами населеного пункту Малолюбашанської сільської ради Костопільського району, Рівненської області.

Згідно п.2 договору в оренду передається земельна ділянка загальною площею 52,54 га.

Договір укладено на 16 років та 2 місяці. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію (п. 8 договору).

Відповідно до пункту 36 договору, зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов договору спір розв`язується у судовому порядку.

Пунктом 37 договору сторони узгодили зокрема, що дія договору припиняється у разі закінчення строку, на який його було укладено та в інших випадках, передбачених законом.

Таким чином, відповідно до умов договору, строк його дії погоджено до 28 березня 2025 року.

28 січня 2009 року орендодавець передав орендарю орендовану земельну ділянку, про що свідчить долучений позивачем акт приймання передачі (а.с. 18 на звороті т.1).

На підставі пункту 58 Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин" №1423-ІХ від 28.04.2021 відбулася заміна розпорядника землі - орендодавця з Держгеокадастру у Рівненській області на Малолюбашанську сільську раду Рівненського району Рівненської області.

Так, 08 травня 2015 року Головне управління Держземагентства у Рівненській області та Сільськогосподарський кооператив "Еліт", у зв`язку із змінами до частини 4 статті 122 Земельного кодексу України, уклали додаткову угоду щодо заміни сторони орендодавця земельної ділянки з Костопільської районної державної адміністрації на Головне управління Держземагентства у Рівненській області (а.с.21 на звороті т.1). Також вказаною додатковою угодою змінено розмір орендної плати, а саме сторонами пункт 9 розділу "Орендна плата" викладено в редакції за якою орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у розмірі 3% (трьох відсотків) від нормативної грошової оцінки, що (з врахуванням коефіцієнта індексації за 2014 рік - 1,249) становить 17 364,45 грн в рік за земельну ділянку площею 52,5400 га (кадастровий номер :04:008:0100).

Листом №1292/02-19 від 22 квітня 2024 року Малолюбашанська сільська рада Рівненського району Рівненської області повідомила орендаря про відсутність наміру продовження дії договору оренди землі і має намір використовувати земельну ділянку для власних потреб на свій розсуд. У зв`язку з цим, просило кооператив утриматись від вчинення дій, які б перешкоджали Малолюбашанській сільській раді відразу після закінчення строку дії договору оренди використовувати земельну ділянку (а.с.23 т.1).

12 червня 2024 року Сільськогосподарський кооператив "Еліт" листом - повідомленням №6 від 10 червня 2024 року звернувся до відповідача з наміром продовжити дію договору оренди землі від 28 січня 2009 року. До листа заявником долучено проєкт додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі, за яким запропоновано продовжити відповідний договір на строк його укладення (16 років 2 місяці) (а.с. 23 на звороті-25 т.1).

Листом №1951/02-15 від 21 червня 2024 року Малолюбашанська сільська рада повідомила Сільськогосподарський кооператив "Еліт" про те, що договір оренди землі від 28 січня 2009 року потребує не лише внесення змін щодо продовження його строку дії, а і заміни сторони договору, перегляду самого строку дії договору та встановлення орендною плата із зазначенням її розміру, тобто Малолюбашанська сільська рада має намір переглянути істотні умови договору оренди землі. Враховуючи вищезазначене орендаря повідомлено, що на чергову сесію Малолюбашанської сільської ради буде внесено питання про заміну сторони договору та продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" (а.с.26 т.1) .

Листом №2247/02-19 від 18 липня 2024 року Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря про те, що проєктом рішення Малолюбашанської сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" запропоновано змінити істотні умови договору оренди землі, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, встановити розмір орендної плати 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 28 на звороті-30 т.1).

Малолюбашанська сільська рада 9 липня 2024 року розглядала відповідний проект рішення сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" за результатами, якого рішення не прийнято. Депутати Малолюбашанської сільської ради не підтримали відповідний проєкт рішення, а тому підстави для укладення додаткової угоди були відсутні.

28 липня 2024 року орендар направив орендодавцю запит від 26 липня 2024 року з проханням надати копію рішення Малолюбашанської сільської ради від 9 липня 2024 року, а також копію протоколу сесії Малолюбашанської сільської ради від 9 липня 2024 року з результатами голосування щодо розгляду проекту рішення сільської ради про продовження терміну дії договору оренди між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" (а.с.27-28 т.1).

Листом від 07.08.2024 №2410/11-12, Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря - Сільськогосподарський кооператив "Еліт" про те, що з метою врегулювання земельних відносин, які виникли між Малолюбашанської сільської ради та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт", на чергову сесію сільської ради планується повторно винести проект рішення "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" на змінених істотних умовах, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, розмір орендної плати 5% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки. До вказаного листа долучено проєкти рішення про продовження дії договору та проєкт додаткової угоди (а.с.30 на звороті -31 т.1).

У відповідь на лист сільської ради №2410/11-12 від 7 серпня 2024 року, Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" надіслало орендодавцю лист №8 від 9 серпня 2024 року, у якому орендар зазначив про свою згоду з запропонованими змінами до договору оренди землі від 28 січня 2009 року та просив внести технічні правки (а.с.34-35 т.1).

20 серпня 2024 року дистом №2486/11-12 Малолюбашанська сільська рада у відповідь на адвокатський запит від 26 липня 2024 року надала протокол другого пленарного засідання сорок третьої сесії восьмого скликання ради №53 від 9 липня 2024 року та результати поіменного голосування від 9 липня 2024 року (а.с.36-39 т.1).

Листом від 03 вересня 2024 року №2583/02-19 Малолюбашанською сільською радою повідомлено орендаря, про те що 27 серпня 2024 року відбулася сорок шоста сесія восьмого скликання Малолюбашанської сільської ради. На відповідній сесії прийнято рішення Малолюбашанською сільською радою №1256 від 27 серпня 2024 року "Про відмову у продовженні дії договору оренду землі" (а.с. 35 на звороті, 74 на звороті-75 т.1).

27 серпня 2024 року на сорок шостій сесії восьмого скликання Малолюбашанської сільської ради прийнято рішення №1256 «Про відмову у продовженні дії договору оренди землі», яким відмовлено Сільськогосподарському кооперативу «Еліт» у продовженні дії договору оренди землі від 28.01.2009, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Рівненській області та Сільськогосподарським кооперативом «Еліт», зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2015, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 9723518, на земельну ділянку площею 52,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:008:0100, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.96 т.1).

23 вересня 2024 року листом №2756/11-12 Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря, про те що 27.08.2024 року Малолюбашанська сільська рада розглядала проєкт рішення сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбошанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" за результатами, якого рішення було не прийнято, оскільки депутати сільської ради не проголосували саме за відповідний проект рішення (а.с. 39 на звороті т.1). До вказаного листа долучено витяг з протоколу пленарного засідання від 27 серпня 2024 року та таблицю результатів поіменного голосування (а.с.40-41 т.1).

Позивачем також додано лист Ради бізнес-омбудсмена вих.№2926 від 28 жовтня 2024 року з якого вбачається, що орендар звернувся зі скаргою про порушення інтересів суб`єкта підприємництва в питанні реалізації переважного права орендаря на поновлення договору оренди (а.с.42 на звороті-43 т.1) . Так, за результатами розгляду звернення (скарги) Радою бізнес-омбудсмена надіслано до Малолюбашанської сільської ради відповідний лист в якому вказано на суперечливу поведінку органу місцевого самоврядування, проте враховано що депутати місцевих рад відповідно до Закону України "Про статус депутатів місцевих рад" можуть вільно здійснювати свої дискреційні повноваження щодо голосування. З огляду на зазначене, Малолюбашанській сільській раді запропоновано повідомити причини, які навіть при врахуванні пропозицій змін Малолюбашанської сільської ради до умов договору оренди землі від 28.01.2009 року заважають реалізації Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" його переважного права в порядку ч. 2, 3 ст. 126-1 Земельного кодексу та ч. 1 ст. 33 Закону "Про оренду землі". За відсутності причин, які б заважали реалізації такого переважного права, провести добросовісні переговори з Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" щодо прийнятності умов договору оренди землі з урахуванням зауважень з боку Малолюбашанської сільської ради, за наявності, та переважного права Сільськогосподарського кооперативу "Еліт".

За результатами таких переговорів розглянути можливість включення в порядок денний чергової сесії Малолюбашанської сільської ради питання продовження оренди земельної ділянки з урахуванням переважного права сільськогосподарського кооперативу "Еліт".

Листом від 04.11.2024 №3096/02-19 Малолюбашанська сільська рада запросила орендаря на переговори щодо спірних питань, які запропонувала провести 11 листопада 2024 року в адміністративному приміщенні сільської ради (а.с. 44 т.1).

Результати вказаної зустрічі оформлені протоколом №1 від 11 листопада 2024 року, з якого слідує, що сторонами обговорювалась можливість поділу орендованої земельної ділянки (а.с. 44 на звороті-45 т.1)).

Листом №9 від 15.11.2024 Сільськогосподарський кооператив "Еліт" відхилив можливість поділу орендованої земельної ділянки (а.с.46 т.1).

Вищевказані обставини стали підставою для звернення Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" до Господарського суду рівненської області з позовом у даній справі.

4. Правові норми, застосовані апеляційним судом до спірних правовідносин та правова позиція апеляційного суду стосовно обставин справи і доводів апеляційної скарги.

Відповідно до статті 792 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Умови укладення, зміни, припинення і поновлення договору оренди землі визначаються Законом України "Про оренду землі".

Згідно зі статтею 1 Закону України "Про оренду землі" оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Частиною першою статті 2 вказаного Закону передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), Цивільним кодексом України (далі - ЦК України), цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

16 січня 2020 року набрав чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" (далі - Закон № 340-IX) (а відповідні положення пункту 8 цього Закону з урахуванням Прикінцевих та перехідних положень - з 16.07.2020), яким стаття 33 Закону України "Про оренду землі", що регламентувала порядок поновлення договорів оренди, викладена у новій редакції.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що Законом № 340-IX законодавець фактично розмежував два механізми, які раніше були закладені в попередній редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі", а саме: реалізації переважного права на укладення нового договору оренди землі (який відповідно до чинних приписів Закону України "Про оренду землі" врегульовано статтею 33) та реалізації права на поновлення договору оренди землі (який регулюється субсидіарно приписами статті 32-2 Закону України "Про оренду землі" та статті 126-1 ЗК України).

При цьому назву статті 33 Закону України "Про оренду землі" змінено з "Поновлення договору оренди землі" на "Переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк", а з тексту фактично вилучено частини шосту-восьму, які використовувались як механізм реалізації права орендаря на автоматичну пролонгацію за умови відсутності заперечень орендодавця, та опис процедури поновлення.

Відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення з вимогою від 10.06.2024 продовжити дію договору оренди землі від 28.01.2009 строк дії якого закінчується - 28.03.2025) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проєкт договору. При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проєктом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 ЗК України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді шляхом реалізації стороною права на звернення до суду для укладення нового договору (подібні висновки викладені у пункті 8.32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.01.2022 у справі № 143/591/20).

Таким чином, нова редакція статті 33 Закону України "Про оренду землі", на відміну від попередньої редакції цієї статті, надає орендарю переважне право перед іншими особами на укладення нового договору, а не поновлення попереднього. Сторони договору оренди можуть погодити істотні умови і укласти новий договір оренди на тих самих або нових погоджених сторонами умовах, при цьому укладення нового договору у відповідності до цієї статті здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно зі статтею 122 ЗК України. Також нова редакція цієї статті вже не містить положення про можливість поновлення договору на тих самих умовах на той самий строк, яке раніше було зазначено в частині шостій цієї статті та фактично встановлювало механізм "мовчазної згоди", який (механізм) після розмежування процедур переважного права та поновлення договору оренди врегульований законодавцем саме у статті 126-1 ЗК України.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати для розгляду справ щодо земельних відносин та права власності за результатами розгляду справи № 906/1314/21 у постанові від 23.11.2023 висловив правову позицію щодо застосування статті 33 Закону України "Про оренду землі", яку суд відповідно до статті 236 ГПК України повинен враховувати у подібних правовідносинах і про неврахування якої судом апеляційної інстанцій у даній справі зазначає скаржник.

Так, у постанові від 23.11.2023 у справі № 906/1314/21 Верховний Суд зазначив, що стаття 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до 16.07.2020, мала назву "Поновлення договору оренди землі" та передбачала, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі) (частина перша цієї статті). При цьому Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству" істотно змінив редакцію статті 33 Закону України "Про оренду землі", яка тепер стосується лише переважного права орендаря (частини перша-п`ята статті 33 Закону України "Про оренду землі"). Поновлення ж договору (частина шоста попередньої редакції статті 33 Закону України "Про оренду землі") тепер регулюється статтею 126-1 ЗК України.

Відповідно до абзацу 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" правила, визначені статтею 126-1 ЗК України щодо поновлення договорів оренди землі, поширюються на договори оренди землі, укладені або змінені після набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", а поновлення договорів оренди землі, укладених до набрання чинності зазначеним Законом, здійснюється на умовах, визначених такими договорами, за правилами, чинними на момент їх укладення.

Згідно із частиною другою статті 126-1 ЗК України якщо договір містить умову про його поновлення після закінчення строку, на який його укладено, цей договір поновлюється на такий самий строк і на таких самих умовах. Поновленням договору вважається поновлення договору без вчинення сторонами договору письмового правочину про його поновлення в разі відсутності заяви однієї із сторін про виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про поновлення договору. Вчинення інших дій сторонами договору для його поновлення не вимагається.

З наведеного вбачається, що зміст поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу Перехідних положень Закону України "Про оренду землі", базується саме на положеннях статті 126-1 ЗК України, що пов`язує можливість поновлення існуючого договору з наявністю у цьому договорі обов`язкової умови про його поновлення. У разі наявності такої умови договір поновлюється на такий самий строк і на таких саме умовах.

Натомість укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі), яке було передбачене частиною першою статті 33 Закону України "Про оренду землі" у редакції, чинній до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо протидії рейдерству", базується на встановленому законом переважному праві добросовісного орендаря та надає сторонам при застосуванні цієї процедури можливість змінювати істотні умови договору.

Тому поняття "поновлення договору оренди", про яке йдеться в абзаці 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі" та поняття "поновлення договору оренди", яке містилось у Законі України "Про оренду землі" у попередній редакції, є змістовно різними.

Відповідно до правовідносин щодо процедури укладення договору оренди землі на новий строк в порядку реалізації переважного права орендаря на укладення договору оренди на новий строк шляхом судового розгляду такої вимоги не є застосовними положення абзацу 4 розділу IX "Перехідні положення" Закону України "Про оренду землі". Натомість за загальним правилом дії законів у часі застосуванню підлягає стаття 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції, чинній на момент звернення з такою вимогою, адже вказівки про інше положення законодавства не містять.

Саме такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.02.2024 у справі №910/1235/22, від 15.05.2024 у справі №909/694/23, від 06.08.2024 у справі №912/300/23, від 23.11.2023 у справі №906/1314/21, від 06.11.2024 у справі №927/1237/23.

У справі, що переглядається, позивач, реалізуючи своє переважне право на поновлення договору оренди землі на новий строк, звернуся із позовом, в якому просив, зокрема, визнати укладеною додаткову угоду про поновлення договору оренди землі від 28.01.2009.

Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин з укладення договору оренди землі на новий строк та звернення позивача з позовом до суду, діяла нова редакція Закону України "Про оренду землі".

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про застосовування до спірних правовідносин приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі", чинній на момент звернення із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що Сільськогосподарський кооператив "Еліт" як орендар земельних ділянок з метою використання свого переважного права щодо укладення договору оренди землі на новий строк 12 червня 2024 року звернувся до Малолюбашанської сільської ради із листом №6 від 10 червня 2024 року, в якому повідомив про намір продовжити дію договору оренди землі від 28 січня 2009 року на той самий строк (16 років 2 місяці) та на тих самих умовах, долучивши проєкт відповідної додаткової угоди.

Як вбачається з матеріалів справи, на час виникнення спірних правовідносин з укладення договору оренди землі на новий строк та звернення позивача до відповідача з листом-повідомленням з проєктом додаткової угоди, діяла нова редакція Закону.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з доводами скаржника про те, що при вирішенні спору у даній справі застосуванню підлягала норма статті 33 Закону України "Про оренду землі" в редакції Закону № 340-IX, яка була чинною на дату звернення позивача з відповідною вимогою від 10.06.2024, яка надіслана 12.06.2024, що підтверджується описом вкладення (а.с. 23 на звороті-25 т.1).

Так, відповідно до приписів статті 33 Закону України "Про оренду землі" (в редакції, чинній на момент звернення позивача із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) після закінчення строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (частина перша статті).

Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі у строк, встановлений цим договором, але не пізніш як за один місяць до закінчення строку дії договору оренди землі. У разі смерті орендодавця до закінчення строку дії договору оренди землі орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, зобов`язаний повідомити про це спадкоємця земельної ділянки протягом одного місяця з дня, коли йому стало відомо про перехід права власності на земельну ділянку (частина друга статті).

До листа-повідомлення про укладення договору оренди землі на новий строк орендар додає проект договору (частина третя статті).

При укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється (частина четверта статті).

Орендодавець у місячний строк розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом договору оренди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і в разі відсутності заперечень укладає договір оренди. У разі оренди земель державної та комунальної власності укладення договору здійснюється на підставі рішення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у власність або користування згідно із статтею 122 Земельного кодексу України. За наявності заперечень орендодавця щодо укладення договору оренди землі на новий строк орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення (часина п`ята статті).

Відмова, а також наявне зволікання в укладенні нового договору оренди землі можуть бути оскаржені в суді (частина дев`ята статті).

Отже, статтею 33 Закону України "Про оренду землі" визначено алгоритм дій орендаря, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, та орендодавця під час укладення договору оренди землі на новий строк. При цьому імперативна норма частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" (на момент звернення із вимогою про визнання укладеною додаткової угоди) передбачає, що при укладенні договору оренди землі на новий строк його умови можуть бути змінені за згодою сторін; у разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється.

Таким чином, саме орган місцевого самоврядування уповноважений визначати істотні умови такої оренди, а за відсутності такого рішення істотні умови не можуть бути визначені судом або орендарем одноособово в позовній заяві. Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 09.04.2024 у справі №902/453/23.

З матеріалів справи вбачається, що листом №1292/02-19 від 22 квітня 2024 року Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області повідомила орендаря про відсутність наміру продовження дії договору оренди землі з огляду на потребу використання орендованої земельної ділянки для власних потреб.

Водночас орендар, будучи обізнаним з вказаним листом, орендодавця про відсутність наміру продовження дії договору оренди землі, 12 червня 2024 року, відповідно до п.8 договору оренди землі від 28.01.2009 в якому зазначено: "8. Договір укладено на 16 років та 2 місяці. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 (тридцять) днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію", звернувся до відповідача з листом - повідомленням №6 від 10 червня 2024 року про намір продовжити дію договору оренди землі від 28 січня 2009 року. До листа заявником долучено проєкт додаткової угоди про продовження дії договору оренди землі, за яким запропоновано продовжити відповідний договір на строк його укладення (16 років 2 місяці).

21 червня 2024 року Малолюбашанська сільська рада листом №1951/02-15 повідомила Сільськогосподарський кооператив "Еліт", що договір оренди землі від 28 січня 2009 року потребує не лише внесення змін щодо продовження його строку дії, а і заміни сторони договору, перегляду самого строку дії договору та встановлення орендної плати із зазначенням її розміру, тобто Малолюбашанська сільська рада має намір переглянути істотні умови договору оренди землі. Враховуючи вищезазначене орендаря повідомлено, що на чергову сесію Малолюбашанської сільської ради буде внесено питання про заміну сторони договору та продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт".

Листом №2247/02-19 від 18 липня 2024 року Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря про те, що проектом рішення Малолюбашанської сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" було запропоновано змінити істотні умови договору оренди землі, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, встановити розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Малолюбашанська сільська рада 9 липня 2024 року розглядала відповідний проєкт рішення сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" за результатами, якого рішення не прийнято. Депутати Малолюбашанської сільської ради не підтримали відповідний проєкт рішення, а тому підстави для укладення додаткової угоди були відсутні.

Листом від 7 серпня 2024 року №2410/11-12, Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря - Сільськогосподарський кооператив "Еліт" про те, що з метою врегулювання земельних відносин, які виникли між Малолюбашанської сільської ради та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт", на чергову сесію сільської ради планується повторно винести проєкт рішення "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" на змінених істотних умовах, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.30 на звороті-32 т.1).

Що стосується запропонованого відповідачем, умови про поновлення договору оренди землі на новий строк, а саме на 7 років, то відповідно до частини третьої статті 19 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що при передачі в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк дії договору оренди землі визначається за згодою сторін, але не може бути меншим як 7 років.

В свою чергу, Сільськогосподарський кооператив "Еліт" надіслав орендодавцю лист №8 від 9 серпня 2024 року, у якому зазначив про свою згоду з запропонованими змінами до договору оренди землі від 28 січня 2009 року та просив внести технічні правки (а.с.34-35 т.1).

Таким чином, вищевказані дії свідчать про досягнення між орендарем та орендодавцем домовленості щодо істотних умов нового договору оренди землі.

Враховуючи приписи частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі" без волевиявлення органу, уповноваженого здійснювати передачу земельних ділянок у користування, неможливе укладення нового договору оренди землі на змінених умовах.

Разом з тим, колегія суддів відзначає, що виходячи із системного аналізу положень частин 1- 5 статті 33 Закону України "Про оренду землі", в разі досягнення між орендарем та орендодавцем домовленості щодо істотних умов нового договору оренди землі, але подальшої відмови або зволікання орендодавця з укладенням такого договору, орендар може звернутися з позовом про визнання укладеним договору оренди в редакції з істотними умовами, визначеними сторонами під час процедури їх погодження.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 28.01.2025 у справі №914/1025/24.

Проте, як вбачається з матеріалів справи Сільськогосподарський кооператив "Еліт" не звернувся з позовом про визнання укладеним договору оренди в редакції з істотними умовами, визначеними сторонами під час процедури їх погодження а саме щодо строку дії договору оренди землі 7 років, розміру орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у даній справі звернувся з позовною вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року лише з однією істотною умовою, а саме на 16 років та 2 місяці, до « 28» травня 2041 року, тобто без урахуванням редакції з істотними умовами, визначеними сторонами під час процедури їх погодження.

Таким чином, судом апеляційної інстанції враховується, що зі змісту запропонованої позивачем додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року вбачається, що останній звернувся до господарського суду з позовною вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди землі від 28 січня 2009 року на інших, неузгоджених сторонами умовах (стосовно строку дії договору, розміру орендної плати), що суперечить приписам частини 4 статті 33 Закону України "Про оренду землі".

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, враховуючи приписи ч.4 ст. 33 Закону України "Про оренду землі" дійшла висновку, що переважне право орендаря, яке передбачено положеннями статті 33 Закону України «Про оренду землі» не порушено, а отже заявлений позов в частині визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року, в редакції позивача, задоволенню не підлягає.

Щодо позовної вимоги визнати протиправним та скасувати рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року «Про відмову у продовжені дії договору оренду землі», яким відмовлено Сільськогосподарському кооперативу «Еліт» у продовженні дії договору оренди землі від 28 січня 2009 року, колегія суддів зазначає наступне.

Листом №1292/02-19 від 22 квітня 2024 року Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області повідомила орендаря про відсутність наміру продовження дії договору оренди землі з огляду на потребу використання орендованої земельної ділянки для власних потреб на свій розсуд (а.с.23 т.1).

Судова колегія вважає безпідставними доводи скаржника, що інформація, зазначена у вказаному листі за підписом голови Малолюбашанської сільської ради не є належним доказом у питанні щодо землекористування, оскільки відповідно до п.14 ч.4 ст.42 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільський голова представляє територіальну громаду, раду та її виконавчий комітет у відносинах з державними органами, іншими органами місцевого самоврядування, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форм власності, громадянами, а також у міжнародних відносинах відповідно до законодавства.

Відтак, відповідач завчасно повідомила орендаря (позивача) про небажання продовжувати з ним договірні відносини щодо оренди належної їй земельної ділянки.

У постанові від 28.09.2020 Верховного Суду у справі №272/440/18 викладено правовий висновок, що у разі незгоди орендодавця у поновленні договору оренди, направленої орендарю у місячний строк до закінчення строку його дії, переважне право на укладення договору оренди землі припиняється, тому що переважне право орендаря на укладення договору оренди землі на новий строк не може домінувати над виключним правом орендодавця, як власника земельної ділянки, щодо користування та розпорядження нею на власний розсуд після закінчення строку дії договору оренди землі.

Відповідно до ч. 1,3 ст.140 Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи.

Згідно статті 2 Закону України "Про місцеве самоврядування" місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідно до статті 12 Земельного Кодексу України розпорядження землями територіальних громад відноситься до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст.

Згідно з статтею 25 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Відповідно до п.34 частини першої статті 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської Ради вирішуються відповідно до закону питання регулювання земельних відносин.

Відповідно до статті 60 Закону України "Про місцеве самоврядування" територіальним громадам сіл, селищ, міст, районів у містах належить право комунальної власності на рухоме і нерухоме майно, житловий фонд, нежитлові приміщення, заклади культури, освіти, спорту, охорони здоров`я, науки, соціального обслуговування та інше майно і майнові права, рухомі та нерухомі об`єкти, визначені відповідно до закону як об`єкти права комунальної власності, а також кошти, отримані від їх відчуження.

Органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, укладати договори в рамках державно-приватного партнерства, у тому числі концесійні договори, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Право комунальної власності територіальної громади захищається законом на рівних умовах з правами власності інших суб`єктів. Об`єкти права комунальної власності не можуть бути вилучені у територіальних громад і передані іншим суб`єктам права власності без згоди безпосередньо територіальної громади або відповідного рішення ради чи уповноваженого нею органу, за винятком випадків, передбачених законом.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною першою статті 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що в разі звернення з вимогами про визнання незаконним та скасування, зокрема, правового акта індивідуальної дії, виданого органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, встановленню та доведенню підлягають як обставини, що оскаржуваний акт суперечить актам цивільного законодавства (не відповідає законові), так і обставини, що цей акт порушує цивільні права або інтереси особи, яка звернулась із відповідними позовними вимогами, а метою захисту порушеного або оспорюваного права є відповідні наслідки у вигляді відновлення порушеного права або охоронюваного інтересу саме особи, яка звернулась за їх захистом. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 23.10.2018 у справі № 903/857/18, від 20.08.2019 у справі № 911/714/18.

У частині десятій статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Підставами для визнання акта недійсним є невідповідність його вимогам чинного законодавства та/або визначеній законом компетенції органу, який видав цей акт. Обов`язковою умовою визнання акта недійсним є також порушення у зв`язку з прийняттям відповідного акта прав та охоронюваних законом інтересів підприємства чи організації - позивача у справі.

З матеріалів справи вбачається, що на спільному засіданні постійних комісій Малолюбашанської сільської ради з питань прав людини, законності, регламенту та депутатської етики; з питань фінансів, бюджету, планування соціально-економічного розвитку, інвестицій; з питань земельних відносин, житлово-комунального господарства, будівництва, благоустрою та природокористування; з питань освіти, культури, охорони здоров`я та соціального захисту, оформленого протоколом спільного засідання постійних комісій від 27.08.2024 затверджений порядок денний сорок шостої сесії восьмого скликання Малолюбашанської сільської ради, зокрема розгляд питаннь: "3. Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" та "4. Про відмову у продовженні дії договору оренди землі". За результатами засідання по питаннях продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" та відмови у продовженні дії договору оренди землі вирішили, зокрема рекомендувати сільському голові винести дані питання на розгляд сесії (а.с.97- 132 т.1).

27 серпня 2024 року на сорок шостій сесії восьмого скликання Малолюбашанської сільської ради за результатами розгляду листа-повідомлення про намір продовжити дію договору оренди землі СКГ «Еліт» №6 від 10 червня 2024 року прийнято рішення №1256 «Про відмову у продовженні дії договору оренди землі», яким відмовлено Сільськогосподарському кооперативу «Еліт» у продовженні дії договору оренди землі від 28.01.2009 укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Рівненській області та Сільськогосподарським кооперативом «Еліт», зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.05.2015, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 9723518, на земельну ділянку площею 52,54 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки :04:008:0100, яка знаходиться за межами населеного пункту на території Малолюбашанської сільської ради Рівненського району Рівненської області (а.с.96 т.1).

03 вересня 2024 року Малолюбашанська сільська рада листом №2583/02-19 повідомлено орендаря, про те що 27 серпня 2024 року прийнято рішення №1256 від 27 серпня 2024 року "Про відмову у продовженні дії договору оренду землі" (а.с.35 на звороті т.1).

Отже, у спірних правовідносинах Малолюбашанська сільська рада, приймаючи рішення №1256 від 27 серпня 2024 року «Про відмову у продовженні дії договору оренди землі», діяла від імені власника територіальної громади міста, в межах своєї компетенції, визначеної відповідно до ст.140 Конституції України, ст.26, 59 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні, ст.12, 116, 124 Земельного кодексу України, ст.4 Закону України "Про оренду землі", здійснюючи правомочності власника щодо розпорядження земельними ділянками комунальної власності.

Колегією суддів не встановлено порушення з боку Малолюбашанської сільської ради прав та законних інтересів позивача, як орендаря внаслідок прийняття рішення про відмову у поновленні договору оренди землі на новий строк, оскільки відмова орендодавця від поновлення договору оренди на новий строк, за умови своєчасного вчинення дій за приписами ст.33 Закону про оренду землі, є такою, що не суперечить закону.

У постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №905/650/19, від 15.05.2019 у справі №912/1984/17, від 15.05.2019 у справі №912/3810/16 суд касаційної інстанції акцентував увагу на необхідності врахування під час розгляду спорів у подібних правовідносинах презумпції добросовісності та чесності учасників цивільних правовідносин.

Зокрема, Верховний Суд зауважував, що відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України принципи справедливості, добросовісності та розумності є однією із фундаментальних засад цивільного права, спрямованою, у тому числі, на утвердження у правовій системі України принципу верховенства права.

При цьому добросовісність означає прагнення особи сумлінно використовувати цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов`язків, що, зокрема, підтверджується змістом частини третьої статті 509 цього Кодексу.

Отже, законодавець, задекларувавши у тексті Цивільного кодексу України зазначений принцип, установив у такий спосіб певну межу поведінки учасників цивільних правовідносин, тому кожен із них зобов`язаний сумлінно здійснювати свої цивільні права та виконувати цивільні обов`язки, у тому числі передбачати можливість завдання своїми діями (бездіяльністю) шкоди правам та інтересам інших осіб. Цей принцип не є суто формальним, оскільки його недотримання призводить до порушення прав та інтересів учасників цивільного обороту.

У межах розумної та добросовісної поведінки орган державної влади чи місцевого самоврядування як орендодавець, що представляє власника у спірних правовідносинах, може взагалі відмовити орендарю в укладенні договору, повідомивши його про наявність належних підстав для цього, зокрема про рішення орендодавця як власника більш розумно розпорядитись землею (в тому числі виставити право оренди на торги), чи вказавши на неналежне виконання орендарем умов договору.

Якщо ж власник такого рішення не прийняв, то за змістом статті 3 Цивільного кодексу України та статті 33 Закону України "Про оренду землі" землі орган державної влади чи місцевого самоврядування власник зобов`язаний провести з орендарем добросовісні переговори, тобто добросовісно спробувати досягти домовленостей з орендарем: запропонувати, наприклад, конкретний розмір орендної плати, інший строк оренди тощо.

Якщо орган державної влади чи місцевого самоврядування знехтував обов`язком добросовісно провести переговори (наприклад, не розглянув протягом місяця лист-повідомленням про поновлення договору оренди земельної ділянки), то слід виходити з того, що такий орган зловживає своїм правом, порушуючи цим законні права орендаря (аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 23.11.2023 у справі №906/1314/21).

Так, як вбачається з матеріалів справи, листом №2247/02-19 від 18 липня 2024 року Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря про те, що проєктом рішення Малолюбашанської сільської ради "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" запропоновано змінити істотні умови договору оренди землі, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, встановити розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с. 28-30 т.1).

Листом від 07.08.2024 №2410/11-12, Малолюбашанська сільська рада повідомила орендаря - Сільськогосподарський кооператив "Еліт" про те, що з метою врегулювання земельних відносин, які виникли між Малолюбашанської сільської ради та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт", на чергову сесію сільської ради планується повторно винести проект рішення "Про продовження терміну дії договору оренди землі між Малолюбашанською сільською радою та Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" на змінених істотних умовах, а саме: строк дії договору оренди землі 7 років, розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. До вказаного листа долучено проєкти рішення про продовження дії договору та проєкт додаткової угоди (а.с.30 на звороті -33 т.1).

У відповідь на лист сільської ради №2410/11-12 від 7 серпня 2024 року, Сільськогосподарським кооперативом "Еліт" надіслало орендодавцю лист №8 від 9 серпня 2024 року, у якому орендар зазначив про свою згоду з запропонованими змінами до договору оренди землі від 28 січня 2009 року та просив внести технічні правки (а.с.34-35 т.1).

Таким чином, позивач провів з орендарем добросовісні переговори в результаті яких домовились змінити істотні умови договору оренди, зокрема визначити строк дії договору оренди землі 7 років, встановити розмір орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Проте, позивач звернувся до суду з позовною вимогою про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 28 січня 2009 року без урахування досягнутих домовленостей з орендодавцем що свідчить про суперечливу поведінку позивача, як фактичного землекористувача земельної ділянки.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування.

Щодо інших аргументів сторін колегія суддів зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів з урахуванням наведених приписів законодавства, обставин встановлених у справі та досліджених доказів, погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправним та скасувати рішення Малолюбашанської сільської ради №1256 від 27 серпня 2024 року «Про відмову у продовжені дії договору оренду землі», яким відмовлено Сільськогосподарському кооперативу «Еліт» у продовженні дії договору оренди землі від 28 січня 2009 року та визнання укладеною додаткової угоди до Договору оренди землі від 28 січня 2009 року, а помилкове застосування положень статті 33 Закону України "Про оренду землі" (у редакції, чинній на час укладення спірного договору) у наведеному випадку не призвело до неправильного вирішення спору, натомість суд апеляційної інстанції вбачає за належне змінити мотивувальну частину оскаржуваного рішення суду першої інстанції з мотивів викладених у цій постанові.

5. Висновки за результатами апеляційного розгляду апеляційної скарги

Згідно п.2 ч.1 ст.275 ГПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.

Частиною 4 ст.277 ГПК України, зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Колегія суддів, виходячи з наданих процесуальним законом повноважень, вважає за необхідне рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 змінити, виклавши його мотивувальну в редакції цієї постанови, а в решті рішення-залишити без змін. З цих підстав апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про зміну мотивувальної частини оскаржуваного рішення із залишенням без змін її резолютивної частини, відповідно до приписів статті 129 ГПК України судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Сільськогосподарського кооперативу "Еліт" на рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 задовольнити частково.

2. Рішення Господарського суду Рівненської області від 22.04.2025 у справі №918/1195/24 змінити, виклавши його мотивувальну частину в редакції цієї постанови, а в решті залишити без змін.

3. Справу №918/1195/24 повернути Господарському суду Рівненської області.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів з моменту складення повного тексту в порядку, передбаченому главою 2 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений "30" червня 2025 р.

Головуючий суддя Гудак А.В.

Суддя Петухов М.Г.

Суддя Олексюк Г.Є.