РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2025Справа № 910/5443/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Князькова В.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік», м.Київ

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ», м.Київ

про стягнення 40 776,72 грн,

Без повідомлення (виклику) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» про стягнення заборгованості в сумі 17 965 грн, штрафу в розмірі 22 262,50 грн та інфляційних втрат в сумі 549,22 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на порушення відповідачем своїх обов`язків за договором №0105/24-3 від 01.05.2024 про надання бухгалтерських послуг в частині оплати наданих послуг.

Ухвалою від 05.05.2025 відкрито провадження в справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін, встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позов.

Відповідач відзиву на позов не подав, клопотання про продовження строку на подачу відзиву не заявив, проте, про розгляд справи був повідомлений належним чином з урахуванням наступного.

Частиною 5 статті 176 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 242 цього Кодексу, та з додержанням вимог частини четвертої статті 120 цього Кодексу.

Відповідно до частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Згідно ч.6 ст.6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

Як встановлено судом станом відповідачем здійснено реєстрацію електронного кабінету в підсистемі електронний суд.

Ухвала про відкриття провадження була доставлена до електронного кабінету відповідача 07.05.2025.

Наразі, суд звертає увагу, що відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

За приписами ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Оскільки відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами у відповідності до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.

Одночасно, з огляду на те, що до суду не надходило клопотань учасників справи або одного з них в порядку частини 5 статті 252 Господарського процесуального кодексу України про розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін, з огляду на відсутність у суду підстав для виклику сторін з власної ініціативи, господарський суд розглядає справу без проведення судового засідання.

Відповідно до ч.4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва -

ВСТАНОВИВ:

Як вказано в позовній заяві, 01 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» (замовник) був укладений договір №0105/24-3 про надання бухгалтерських послуг, за умовами пю.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з ведення бухгалтерського обліку підприємства Замовника за плату, а саме: забезпечення ведення бухгалтерського обліку замовника з дотриманням єдиних методологічних основ, установлених Законом України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", з урахуванням особливостей діяльності Замовника і технології обробки облікових даних.

У п.1.2 договору вказано, що під веденням бухгалтерського обліку у цьому договорі розуміється відображення господарських операцій, проведених замовником за звітний місяць, у регістрах бухгалтерського обліку, складання фінансової та податкової звітності, передбаченої чинним законодавством України, та подання цієї звітності до уповноважених органів у встановлені законодавством строки, а також розрахунок податків (зборів, внесків), що сплачуються замовником відповідно до чинного законодавства України.

Згідно п.2.1.4 замовник зобов`язаний оплачувати послуги виконавця згідно з умовами, у строки та в порядку, передбаченими цим договором.

Відповідно до змісту п.3.1 договору щомісяця протягом строку надання послуг за цим договором виконавець надає замовнику акт надання послуг до 15 числа наступного місяця за місяцем в якому були надані послуги.

У п.3.2 договору вказано, що замовник зобов`язаний підписати акт надання послуг протягом 3-х робочих днів з моменту направлення такого акту Ввиконавцем чи у той же строк направити виконавцю мотивовану відмову у випадку, якщо зазначені в акті послуги не відповідають фактично наданим виконавцем згідно умов цього договору та (або) вимогам, установленим чинним в Україні законодавством. У разі, якщо у визначений цим пунктом термін замовник не направив виконавцю мотивовану відмову у підписанні акту надання послуг, акт надання послуг вважається підписаним, а послуги вважаються прийнятими замовником та підлягають оплаті на умовах визначених у Розділі 4 цього договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник сплачує вартість послуг виконавця згідно з цим договором у відповідності до тарифів (зазначених у додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору), що є чинними на дату надання послуг. Замовник погоджується з тарифами, встановленими виконавцем.

У п.4.3 договору вказано, що оплата послуг виконавця за перший місяць надання послуг становить 15 850 грн та здійснюється замовником на умовах попередньої оплати протягом трьох робочих днів з моменту укладання даного договору.

Згідно п.4.3.1 договору замовник зобов`язується до « 05» червня 2024 року перерахувати на поточний рахунок виконавця авансовий платіж у розмірі визначеному п.4.3. договору. Авансовий платіж може бути використаний виконавцем в якості оплати за останній місяць надання послуг та/або оплати поточної заборгованості замовника перед виконавцем, включаючи нараховані санкції, передбачені розділом 5 цього договору.

Сторони погодили, що у разі, якщо вартість надання послуг за цим договором збільшиться більше ніж на 20 відсотків від суми.авансового платежу внесеного Замовником, такий авансовий платіж підлягає перерахунку до розміру вартості наданих послуг за останній місяць, в якому відбулося таке збільшення. Замовник має здійснити доплату авансового внеску, за місяць в якому відбулося збільшення вартості наданих послуг за цим договором протягом 3 робочих днів з моменту направлення акту надання послуг (п.4.3.2 договору).

Оплата послуг виконавця з другого місяця надання послуг, здійснюється замовником на наступних умовах:

Щомісяця до 15 числа місяця, наступного за місяцем, в якому надавались послуги (далі звітний місяць) виконавець надає замовнику акт надання послуг. В акті надання послуг зазначається вартість наданих послуг за звітний місяць (п.4.4.1 договору).

Замовник здійснює оплату фактично наданих виконавцем послуг у відповідності до акту надання послуг протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту надання послуг.

У разі, якщо розмір попередньої оплати буде меншим ніж вартість фактично наданих Послуг, що буде вказана в акті надання послуг, то різниця, між сумою попередньої оплати та сумою фактично наданих послуг, зазначених в акті надання послуг підлягає оплаті замовником виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту надання послуг.

У разі, якщо розмір попередньої оплати перевищить вартість фактично наданих послуг, що буде вказана в акті надання послуг, то сума такого перевищення, буде зарахована в оплату фактично наданих послуг у наступному місяці на підставі акту надання послуг у наступному місяці або повернута на розрахунковий рахунок замовника (п.4.4.2).

У п.5.1 договору вказано, що в разі невиконання чи неналежного виконання однією зі сторін своїх зобов`язань, передбачених цим договором, винна сторона несе цивільно-правову відповідальність.

Згідно п.5.2 договору сторона, яка порушила зобов`язання, покладені на неї відповідно до цього договору, повинна усунути ці порушення в найкоротший строк.

Крім того, Замовник несе відповідальність:

за несплату та несвоєчасну, тобто з порушенням встановлених цим договором порядку та строків/термінів, сплату вартості послуг виконавця. При цьому:

У випадку такого порушення замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця штраф у вигляді одноразової виплати:

у розмірі 20 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до 15 календарних днів;

у розмірі 50 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до ЗО календарних днів;

у розмірі 75 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до 45 календарних днів;

у розмірі 100 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг понад 45 календарних днів,

але не більше розміру загального платежу за послуги виконавця, визначеного для такого місяця, розрахунки за який були простроченні. Штраф сплачується на підставі рахунку на оплату, що направляється замовнику.

Пунктами 6.1, 6.2 договору визначено, що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими представниками сторін. Строк дії цього договору починає свій перебіг у момент, визначений у п. 6.1 договору та закінчується 31 грудня 2024 року. У разі, якщо жодна із сторін не заявила про свій намір розірвати договір до закінчення терміну дії цього договору, строк дії цього договору вважається продовженим на кожний наступний календарний рік.

У п. 9.5. договору, зазначено, що обмін інформацією між сторонами з приводу виставлення рахунків, актів надання послуг та з приводу надання іншої документації та/або інформації, що стосується даного договору, може здійснюватися за допомогою засобів електронного зв`язку.

У розділі 10 договору визначено, що електронною адресою замовника є : , а виконавця - .

У позовній заяві вказано, що відповідачем належним чином свої обов`язки за договором виконано не було, послуги за жовтень та грудень 2024 року в повному обсязі не оплачено, своєчасно авансовий платіж не внесено.

Зокрема, як вбачається з матеріалів справи, позивачем було складено: акт надання послуг №100 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), рахунок №130 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), акт №140 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024) та рахунок №167 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024). Вказані рахунки та акти містять посилання на договір №0105/24-3 від 01.05.2024.

Також позивачем було складено рахунок №22 від 31.05.2024 на оплату авансового платежу на суму 15 850 грн. Вказаний рахунок містить посилання на договір №0105/24-3 від 01.05.2024.

Згідно наявної в матеріалах справи банківської виписки з рахунку позивача, а також платіжної інструкції №131 від 07.08.2024 вбачається, що відповідачем було внесено авансовий платіж в сумі 15 850 грн на підставі рахунку №22 від 31.05.2024.

Також позивачем додано до позовної заяви банківську виписку та платіжну інструкцію №302 від 04.12.2024 на суму 8595 грн. У призначенні платежу вказано «за бухгалтерські послуги згідно рахунку №130 від 31.10.2024, без ПДВ».

Отже, за твердженнями позивача, оскільки відповідачем не виконано своїх зобов`язань передбачених умовами договору належним чином, 19 грудня 2024 року на електронну адресу директора відповідача позивачем було направлено претензію №1912/24-1, у якій було зазначено, що замовник порушує свої зобов`язання щодо оплати послуг, у зв`язку із чим станом на дату направлення претензії у замовнику була заборгованість у розмірі 13 047,50 грн.

Позивачем вказано, що Товариством з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» не здійснено оплату заборгованості.

17 березня 2025 року позивачем була направлена претензія №1703/25-1, в якій позивач зазначив, що відповідач систематично порушував свої обов`язки щодо оплати послуг, у зв`язку із чим станом на 17 березня 2025 року у відповідача існує заборгованість перед позивачем згідно умов договору у розмірі 42 727, 50 грн, з яких 5000 грн - сума боргу за послуги, надані у жовтні 2024; 12 965 грн - заборгованість за послуги надані у грудні 2024; 11797 грн- штраф за прострочення оплати послуг, наданих у жовтні 2024; 12965 грн - штраф за прострочення оплати послуг, наданих у грудні 2024.

Наразі, з огляду на порушення відповідачем строків розрахунків за послуги, надані у жовтні та грудні 2024 та прострочення внесення авансового платежу позивачем було нараховано та заявлено до стягнення штраф на загальну суму 22 262,50 грн та інфляційні втрати в сумі 549,22 грн. При цьому, сума штрафу позивачем була нарахована за вирахуванням з суми штрафу внесеного авансового платежу в розмірі 15850 грн.

Означені обставини у сукупності і стали підставою для звернення до суду з розглядуваним позовом.

Оцінюючи доводи позивача, а також наявні в матеріалах справи документи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог частково.

Щодо укладення договору №0105/24-3 від 01.05.2024.

Відповідно до частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частинами 1, 2 статті 202 Цивільного кодексу України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво-чи багатосторонніми (договори).

За загальним правилом, встановленим статтею 638 Цивільного кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

При цьому за змістом частини 1 статті 641 і частин 1, 3 статті 642 Цивільного кодексу України пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття, тоді як відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

З моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції договір є укладеним (частина 1 статті 640 Цивільного кодексу України). Натомість відповідь про згоду укласти договір на інших, ніж було запропоновано, умовах є відмовою від одержаної пропозиції і водночас новою пропозицією особі, яка зробила попередню пропозицію (стаття 646 Цивільного кодексу України).

Отже, важливими ознаками оферти є те, що вона має бути виявленням наміру оферента вважати себе зобов`язаним у разі її прийняття та, водночас повинна бути настільки визначеною, щоб можна було шляхом її прийняття досягнути домовленості про весь договір у цілому, а для укладення договору акцептанту було достатньо висловити свою волю, яка співпадає з офертою. Подібні висновки викладені в постановах Верховного Суду від 21.12.2023 у справі № 910/11210/22, від 01.06.2021 у справі № 910/3527/20.

За змістом частини 1 статті 640 Цивільного кодексу України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Крім того, відповідно до правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду від 23.01.2025 у справі № 922/1139/24, від 10.07.2024 у справі № 906/1108/23, від 30.11.2023 у справі № 910/9557/20, допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення цього виду договорів.

Судом вище наводилось, що у позовній заяві зазначено, що 01 травня 2024 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» (замовник) був укладений договір №0105/24-3 про надання бухгалтерських послуг, за умовами пю.1.1 якого замовник доручає, а виконавець зобов`язується надавати замовнику послуги з ведення бухгалтерського обліку підприємства Замовника за плату, а саме: забезпечення ведення бухгалтерського обліку замовника з дотриманням єдиних методологічних основ, установлених Законом України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні", з урахуванням особливостей діяльності Замовника і технології обробки облікових даних.

Позивачем наголошено, що проект договору направлявся відповідачу, проте, з його боку підписаний не був.

Проте, доказів направлення проекту договору матеріали справи не містять.

Одночасно, судом вище було встановлено, що позивачем було складено: акт надання послуг №100 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), рахунок №130 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), акт №140 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024) та рахунок №167 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024). Вказані рахунки та акти містять посилання на договір №0105/24-3 від 01.05.2024.

Також позивачем було складено рахунок №22 від 31.05.2024 на оплату авансового платежу на суму 15 850 грн. Вказаний рахунок містить посилання на договір №0105/24-3 від 01.05.2024.

Згідно наявної в матеріалах справи банківської виписки з рахунку позивача, а також платіжної інструкції №131 від 07.08.2024 вбачається, що відповідачем було внесено авансовий платіж в сумі 15 850 грн на підставі рахунку №22 від 31.05.2024.

Тобто, за висновками суду, шляхом внесення авансового платежу в сумі 15 850 грн на підставі рахунку №22 від 31.05.2024, який виставлено із посиланням на договір №0105/24-3, замовником фактично було вчинено дію відповідно до вказаних в пропозиції умов договору умов, що у відповідності до ч.2 ст.640 Цивільного кодексу України засвідчує бажання Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» укласти договір й за своєю правовою природою є прийняттям пропозиції.

Судом вказувалось, що ч.1 ст.640 Цивільного кодексу України унормовано, що договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції.

Тобто, у даному випадку, договір №0105/24-3 слід вважати укладеним між позивачем та відповідачем 07.08.2024.

Щодо наявності у відповідача заборгованості за договором №0105/24-3 в частині оплати бухгалтерських послуг, наданих у жовтні та грудні 2024 суд зазначає таке.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

Як вказувалось вище, відповідно до змісту п.3.1 договору щомісяця протягом строку надання послуг за цим договором виконавець надає замовнику акт надання послуг до 15 числа наступного місяця за місяцем в якому були надані послуги.

У п.3.2 договору вказано, що замовник зобов`язаний підписати акт надання послуг протягом 3-х робочих днів з моменту направлення такого акту Ввиконавцем чи у той же строк направити виконавцю мотивовану відмову у випадку, якщо зазначені в акті послуги не відповідають фактично наданим виконавцем згідно умов цього договору та (або) вимогам, установленим чинним в Україні законодавством. У разі, якщо у визначений цим пунктом термін замовник не направив виконавцю мотивовану відмову у підписанні акту надання послуг, акт надання послуг вважається підписаним, а послуги вважаються прийнятими замовником та підлягають оплаті на умовах визначених у Розділі 4 цього договору.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що замовник сплачує вартість послуг виконавця згідно з цим договором у відповідності до тарифів (зазначених у додатку №1, що є невід`ємною частиною цього договору), що є чинними на дату надання послуг. Замовник погоджується з тарифами, встановленими виконавцем.

У п.4.3 договору вказано, що оплата послуг виконавця за перший місяць надання послуг становить 15 850 грн та здійснюється замовником на умовах попередньої оплати протягом трьох робочих днів з моменту укладання даного договору.

Згідно п.4.3.1 договору замовник зобов`язується до « 05» червня 2024 року перерахувати на поточний рахунок виконавця авансовий платіж у розмірі визначеному п.4.3. договору. Авансовий платіж може бути використаний виконавцем в якості оплати за останній місяць надання послуг та/або оплати поточної заборгованості замовника перед виконавцем, включаючи нараховані санкції, передбачені розділом 5 цього договору.

У розділі 10 договору визначено, що електронною адресою замовника є : , а виконавця -

Судом було встановлено, що позивачем було складено: акт надання послуг №100 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), рахунок №130 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024), акт №140 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024) та рахунок №167 від 31.12.2024 на суму 12 965 грн (за грудень 2024). Вказані рахунки та акти містять посилання на договір №0105/24-3 від 01.05.2024.

Наразі, суд критично ставиться до посилань позивача на те, що вказані акти та рахунки направлялись відповідачу засобами електронної пошти, оскільки відповідні докази в матеріалах справи відсутні.

Одночасно, з матеріалів справи вбачається, що до претензії №1912/24-1 від 19.12.2024 виконавцем було додано акт надання послуг №100 від 31.10.2024 на суму 13 595 грн (за жовтень 2024). Проте, на підтвердження направлення вказаної претензії позивачем долучено до матеріалів справи скріншот з оштовох скриньки.

Зокрема, у графі «Кому:» вказано6 «», тоді як у розділі 10 договору визначено, що електронною адресою замовника є : .

Доказів погодження сторонами обміну документацію за договором із використанням адреси електронної пошти .u матеріали справи не містять.

За таких обставин, у суду відсутні підстави означений вище електронний лист доказом направлення виконавцем замовнику акту наданих послуг за жовтень 2024.

Одночасно, в матеріалах справи наявна претензія №1703/25-1 від 17.03.2025, у переліку додатків до якої визначено акт надання послуг №100 від 31.10.2024 та № 140 від 31.12.2024. На підтвердження направлення вказаної претензії з додатками позивачем надано до матеріалів справи опис вкладення у цінний лист, поштову накладну та фіскальний чек. При цьому, судом враховано, що адреса направлення співпадає із адресою замовника, що вказана у розділі 10 договору.

За таких обставин, у даному випадку, строки для прийняття послуг і підписання актів, що визначені розділом 3 договору, а також строки оплати послуг підлягають визначенню саме виходячи із направлення виконавцем замовником актів наданих послуг за жовтень 2024 та грудень 2024 - 17.03.2025.

Наразі, суд зазначає, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

Принцип змагальності процесу означає, що кожній стороні повинна бути надана можливість ознайомитися з усіма доказами та зауваженнями, наданими іншою стороною, і відповісти на них (п. 63 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Руїс-Матеос проти Іспанії» від 23 червня 1993 р.).

Захищене статтею 6 Європейської конвенції з прав людини право на справедливий судовий розгляд також передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх.

Дія принципу змагальності ґрунтується на переконанні: протилежність інтересів сторін найкраще забезпечить повноту матеріалів справи через активне виконання сторонами процесу тільки їм притаманних функцій. Принцип змагальності припускає поєднання активності сторін у забезпеченні виконання ними своїх процесуальних обов`язків із забезпеченням судом умов для здійснення наданих їм прав.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні «справедливого балансу» між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі «Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів»).

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Наразі, інших доказів на підтвердження направлення раніше ніж 17.03.2025 актів за жовтень, грудень 2024 матеріали справи не містять.

При цьому, судом вказувалось, що позивачем додано до позовної заяви банківську виписку та платіжну інструкцію №302 від 04.12.2024 на суму 8595 грн. У призначенні платежу вказано «за бухгалтерські послуги згідно рахунку №130 від 31.10.2024, без ПДВ».

Проте, внесення замовником часткової оплати за жовтень 2024 не надає суду можливості встановити іншу дату виконання позивачем свого обов`язку із направлення замовником актів наданих послуг.

За таких обставин, враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів висловлення відповідачем заперечень з приводу підписання актів за жовтень 2024 та грудень 2024, враховуючи умови п. 3.2 договору, вказані акти слід вважати підписаними з 21.03.2025, а отже, з огляду на умови п.4.4.2 договору строк оплати послуг за вказаними актами закінчився 23.03.2025. Виходячи з часткової оплати відповідачем послуг з жовтень 2024, несплаченими фактично залишаються 5000 грн - за бухгалтерські послуги, надані у жовтні 2024, та 12 965 грн - за бухгалтерські послуги, надані у грудні 2024.

Щодо нарахування штрафних санкцій та інфляційних втрат.

Відповідно до ч.1 ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Невиконання зобов`язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) ст. 610 Цивільного кодексу України кваліфікує як порушення зобов`язання.

Згідно з ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Отже, порушення боржником прийнятих на себе зобов`язань тягне за собою відповідні правові наслідки, які полягають у можливості застосування кредитором до боржника встановленої законом або договором відповідальності.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. (ч.ч. 2, 3 ст. 549 Цивільного кодексу України).

У ч. 4 ст. 231 Господарського кодексу України зазначено, що у разі, якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

У п.5.1 договору вказано, що в разі невиконання чи неналежного виконання однією зі сторін своїх зобов`язань, передбачених цим договором, винна сторона несе цивільно-правову відповідальність.

Згідно п.5.2 договору сторона, яка порушила зобов`язання, покладені на неї відповідно до цього договору, повинна усунути ці порушення в найкоротший строк.

Крім того, Замовник несе відповідальність:

за несплату та несвоєчасну, тобто з порушенням встановлених цим договором порядку та строків/термінів, сплату вартості послуг виконавця. При цьому:

У випадку такого порушення замовник зобов`язаний сплатити на користь виконавця штраф у вигляді одноразової виплати:

у розмірі 20 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до 15 календарних днів;

у розмірі 50 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до ЗО календарних днів;

у розмірі 75 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг до 45 календарних днів;

у розмірі 100 відсотків від простроченої суми - у випадку прострочення оплати послуг понад 45 календарних днів,

але не більше розміру загального платежу за послуги виконавця, визначеного для такого місяця, розрахунки за який були простроченні. Штраф сплачується на підставі рахунку на оплату, що направляється замовнику.

Тобто, з системного аналізу вказаних вище умов договору вбачається, що сторонами досягнуто згоди щодо покладення на замовника відповідальності саме за за несплату та несвоєчасну, тобто з порушенням встановлених цим договором порядку та строків/термінів, сплату вартості послуг виконавця, проте, ніяким чином не за порушення строків внесення авансового платежу.

Отже, з огляду на наведене, нарахування позивачем штрафу в сумі 15850 грн є неправомірним.

Одночасно, щодо нарахування штрафів за прострочення оплати послуг за жовтень та грудень 2024 суд зазначає, що термін прострочення підлягає встановленню саме виходячи з того, що строк оплати послуг за вказаними актами закінчився 23.03.2025, а отже, станом на 29.04.2025 (період, який визначено позивачем у позовній заяві, аркуш 8) прострочення становить 37 днів, а отже, до виконавця може бути застосовано штраф у розмірі 75% від простроченої суми - тобто, загалом 13 473,75 грн (17965 * 75%).

Тобто, виходячи з наведеного, обґрунтованим є нарахування позивачем штрафу в сумі 13 473,75 грн. Одночасно, судом вказувалось, що у позовній заяві позивачем наголошено на тому, що при визначенні розміру штрафу виконавець скористався своїм правом на зарахування суми авансу в рахунок часткового погашення суми штрафних санкцій, а саме суму штрафних санкцій визначено в розмірі 38112,50 грн та вирахувано 15850 грн.

Отже, з огляду на висновки суду щодо правомірності нарахування штрафу в розмірі 13 473,75 грн, а також зарахування авансового платежу в рахунок його погашення, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» про стягнення штрафу взагалі задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

З аналогічного встановленого вище періоду прострочення слід виходити і при нарахуванні інфляційних втрат, а отже, обґрунтованим є їх стягнення на суму 125,76 грн.

Одночасно, виходячи з того, що після зарахування до суми штрафних санкцій залишок авансового платежу склав 2376,25 грн, враховуючи, що за умовами п.4.4.2 договору у разі, якщо розмір попередньої оплати буде меншим ніж вартість фактично наданих Послуг, що буде вказана в акті надання послуг, то різниця, між сумою попередньої оплати та сумою фактично наданих послуг, зазначених в акті надання послуг підлягає оплаті замовником виконавцю протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту підписання акту надання послуг, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» в частині стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, а саме на суму 15 588,75 грн (17965 - 2376,25).

За таких обставин, виходячи з всього вищевикладеного у сукупності, суд дійшов висновку, що позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» підлягає задоволенню частково, а саме в частині стягнення основного боргу в розмірі 15 588,75 грн та інфляційних втрат в сумі 125,76 грн.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторін пропорційно задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 74, 76-80, 129, 236 - 240 Господарського процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги Товариство з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» про стягнення заборгованості в сумі 17 965 грн, штрафу в розмірі 22 262,50 грн та інфляційних втрат в сумі 549,22 грн - задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Рефраформ» (04210, м.Київ, проспект Героїв Сталінграду, буд.10-А, квартира 98, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Альфа Атлантік» (04074, м.Київ, вул.Новозабарська, буд.2/6, ) основний борг в розмірі 15 588,75 грн, інфляційні втрати в сумі 125,76 грн та судовий збір в сумі 933,72 грн.

3. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення до апеляційного господарського суду.

Повний текст складено 30.06.2025.

Суддя В.В. Князьков