ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про відкликання заяви про видачу судового наказу

"01" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2515/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Цісельського О.В.,

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» (вх.№20556/25 від 30.06.2025) про залишення заяви про видачу судового наказу без розгляду по справі № 916/2515/25

за заявою стягувача: Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» (49040, м. Дніпро, вул. Панікахи, № 2, кім. 405, )

до боржника: Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» (65025, м. Одеса, вул. Академіка Заболотного, № 26, 6)

про видачу судового наказу на стягнення 237 592,32 грн,

ВСТАНОВИВ:

26.06.2025 до Господарського суду Одеської області від Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» надійшла заява (вх. № 2576/25) про видачу судового наказу за вимогою про стягнення з Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» заборгованості за поставлений стягувачем товар в розмірі 237592,32 грн та судового збору в розмірі 302,80 грн.

Заяву обґрунтовано неналежним виконанням з боку боржника умов договору № 114/8 від 16.08.2024 в частині здійснення повних розрахунків за поставлений стягувачем та отриманий боржником товар.

30.06.2025 від заявника надійшла заява (вх. № 20556/25) про залишення без розгляду заяви про видачу судового наказу, обґрунтована тим, що після подання заяви Комунальним некомерційним підприємством «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» в добровільному порядку здійснено оплату вищезазначеної заборгованості.

Суд, розглянувши вказану заяву, вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є диспозитивність.

За приписами статті 14 ГПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 42 ГПК України учасники справи мають право подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб.

Частиною 5 ст. 150 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що заявник має право відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

Згідно з ч. 10 ст. 11 ГПК України, якщо спірні відносини не врегульовані законом і відсутній звичай ділового обороту, який може бути до них застосований, суд застосовує закон, що регулює подібні відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - виходить із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права).

В постанові від 08.06.2022 у справі № 2-591/11 (провадження № 14-31цс21) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що інститут аналогії закону і аналогії права первісно був доктринально обґрунтований і застосовувався судами задовго до часткового відображення цього інституту в законодавстві.

Необхідність інституту аналогії (аналогії закону та аналогії права) випливає з того, що закон призначений для його застосування в невизначеному майбутньому, але законодавець, встановлюючи регулювання, не може охопити всі життєві ситуації, які можуть виникнути. Крім того, життя перебуває у постійному русі, змінюється і розвивається, внаслідок чого виникають нові життєві ситуації, які законодавець не міг передбачити під час ухвалення закону.

Суд застосовує аналогію закону і аналогію права тоді, коли на переконання суду певні відносини мають бути врегульовані, але законодавство такого регулювання не містить, внаслідок чого наявна прогалина в законодавчому регулюванні.

Зазначені висновки стосуються як матеріального, так і процесуального права. Велика Палата Верховного Суду неодноразово застосовувала аналогію у процесуальному праві, зокрема у постановах від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15 (провадження № 12-62гс19, пункт 6.27), від 27 листопада 2019 року у справі № 629/847/15-к (провадження № 13-70кс19), від 16 червня 2020 року у справі № 922/4519/14 (провадження № 12-34гс20, пункт 6.19), від 13 січня 2021 року у справі № 0306/7567/12 (провадження № 13-73кс19, пункт 28), від 28 вересня 2021 року у справі № 761/45721/16-ц (провадження № 14-122цс20, пункт 105).

Тому відсутність у процесуальних кодексах положень про процесуальну аналогію не є перешкодою для застосування такої аналогії.

Пунктом 5 частини 1 статті 226 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд залишає позов без розгляду у випадку коли позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

Положеннями Господарського процесуального кодексу України не врегульовано питання про залишення заяви про видачу судового наказу без розгляду за заявою стягувача у зв`язку з погашенням боржником заявленої до стягнення суми до видачі копії судового наказу, проте передбачено право заявника відкликати заяву про видачу судового наказу до її розгляду судом.

З урахуванням наведеного, суд розцінює заяву ТОВ «СТМ-Фарм» (вх. № 20556/25 від 30.06.2025) про залишення заяви без розгляду, як заяву про відкликання заяви про видачу судового наказу.

Між тим, оскільки розділ II «Наказне провадження» ГПК України не регламентує дії суду у випадку подачі заявником заяви про відкликання заяви про видачу судового наказу, суд, за аналогією закону вважає необхідним виходити із загальних засад і змісту законодавства (аналогія права), зокрема, застосувати пункт 3 частини 5 статті 174 ГПК України, відповідно до якого суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи також у разі, якщо до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі від позивача надійшла заява про врегулювання спору або заява про відкликання позовної заяви.

Зважаючи на те, що відкликання заяви про видачу судового наказу є процесуальним правом заявника та подана до її розгляду судом, заява сформована та підписана заявником через підсистему «Електронний суд», прийняття такої заяви не суперечить чинному законодавству і не порушує права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, суд дійшов висновку, що заява про відкликання заяви про видачу судового наказу підлягає задоволенню.

При цьому, оскільки заява про видачу судового наказу надійшла до суду через підсистему «Електронний суд», тобто у електронній формі, фактично матеріали вказаної заяви заявнику не повертаються.

Суд, розглянувши заяву в частині повернення судового збору, відзначає наступне.

Статтею 1 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір це - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів і включається до складу судових витрат.

Окрім того, положення п.2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» визначають, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги.

Відповідно до ч.2 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Оскільки, заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» про видачу судового наказу підлягає поверненню без розгляду суд вважає, що сплачений заявником судовий збір за розгляд вказаної вище заяви також підлягає поверненню.

Водночас, у зв`язку із набранням чинності 07.01.2025 наказу Міністерства фінансів України від 26.11.2024 №606 «Про внесення змін до Порядку повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів», який зареєстрований в Міністерстві юстиції України 10.12.2024 №1888/43233, суд роз`яснює заявнику, що з метою повернення судового збору, Товариству з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм», після отримання даної ухвали, необхідно звернутися із відповідною заявою до Господарського суду Одеської області для формування електронного подання про повернення з бюджету судового збору з подальшим його направленням до відповідного органу Казначейства.

Керуючись ст.ст. 11, 42, 46, ч. 5 ст. 150, ст.ст. 154, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» (вх.№20556/25 від 30.06.2025) про залишення заяви про видачу судового наказу без розгляду по справі № 916/2515/25 - задовольнити.

2. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» (вх. № 2576/25 від 26.06.2025) про видачу судового наказу за грошовими вимогами до Комунального некомерційного підприємства «Одеська обласна клінічна лікарня» Одеської обласної ради» про стягнення заборгованості у сумі 237592,32 грн повернути заявнику без розгляду.

3. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «СТМ-Фарм» (49040, м. Дніпро, вул. Панікахи, № 2, кім. 405, ) з Державного бюджету України (ГУК в Одеській обл./Приморський р-н/ 22030101, , Казначейство України (ЕАП), р/р UA3015758, МФО 899998, КБК 22030101) судовий збір в сумі 302 (триста дві) грн 80 коп, сплачений згідно платіжної інструкції № 743588 від 11.06.2025.

Ухвала набрала законної сили 01.07.2025 та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Південно-Західного апеляційного господарського суду протягом десяти днів з дня її винесення.

Суддя О.В. Цісельський