ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню

27.06.2025м. Дніпро№ 904/761/25
Господарський суд Дніпропетровської області

у складі судді Дупляк С.А., розглянувши заяву:

за участю секретаря судового засідання Євтушенка Д.Є.,

представників учасників справи: згідно з протоколом судового засідання;

розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19"

про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню у справі № 904/761/25

за позовом Нікопольської міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19"

про стягнення грошових коштів,

в с т а н о в и в:

Через підсистему "Електронний суд" 24.06.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" надійшла заява від 24.06.2025 за вх. №б/н про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у якій просить суд визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 у справі №904/761/25 таким, що не підлягає виконанню.

Ухвалою від 24.06.2025 заяву відповідача від 24.06.2025 за вх. №б/н про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, прийнято до розгляду та призначено засідання на 27.06.2025.

Сторони в судове засідання не з`явились, проте їх неявка, в силу приписів ч. 3 ст. 328 ГПК України, не є перешкодою для розгляду заяви по суті.

Стислий виклад позиції відповідача (заявника)

Відповідач зазначає, що 23.06.2025 Господарським судом Дніпропетровської області було видано наказ на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.05.2025 по справі №904/761/25. Відповідач виконав судове рішення добровільно в повному обсязі та сплатив позивачу заборгованість у розмірі 133.700,02 грн безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою та 3.028,00 грн судового збору. Тому відповідач вважає, що наказ є таким, що не підлягає виконанню.

Стислий виклад позиції позивача

Пояснення на заяву відповідача не надав.

2. ВИКЛАД ОБСТАВИН СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНИХ СУДОМ

У даному випадку до предмета доказування входять обставини наявності чи відсутності чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.05.2025 у справі №904/761/25 позовні вимоги задоволено у повному обсязі; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" на користь Нікопольської міської ради 133.700,02 грн безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, 3.028,00 грн судового збору.

23.06.2025 на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 01.05.2025, яке набрало законної сили 16.06.2025 було видано наказ.

Через підсистему "Електронний суд" 24.06.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" надійшла заява від 24.06.2025 за вх. №б/н про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, у якій просить суд визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 у справі №904/761/25 таким, що не підлягає виконанню.

Наведені вище обставини і зумовили звернення прокурора до суду з даною заявою.

3. ПОЗИЦІЯ СУДУ

Предметом розгляду заяви визначено визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 у справі №904/761/25 таким, що не підлягає виконанню.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 18 ГПК України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 327 ГПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі наказу, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Наказ, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 №18-рп/2012).

Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 №11-рп/2012).

Відповідно до ч. 2 ст. 11 ГПК України суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною 4 статті 11 ГПК України унормовано, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), рішення якого відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" застосовуються судом як джерело права, неодноразово наголошував щодо недопустимості невиконання або затягування виконання рішення національного суду в порушення прав іншої сторони.

У рішеннях Суду у справі Савіцький проти України, no. 38773/05, від 26.07.2012 та у справі Глоба проти України, no. 15729/07, від 05.07.2012 вказано, що право на суд, захищене пунктом 1 статті 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду однієї зі сторін.

Оскільки п. 1 ст. 6 Конвенції захищає виконання остаточних судових рішень, вони не можуть залишатися невиконаними на шкоду однієї зі сторін. Виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати (рішення ЄСПЛ у справі "Горнсбі проти Греції" (Hornsby v. Стгеесе), від 19.03.97, у справі "Бурдов проти Росії" (Buurdov v. Russia) від 07.05.2002, "Ясюнієне проти Литви" (Jasiniene v. Lithuania) від 06.03.2003).

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі Чижов проти України зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ГПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Згідно із ч. 2 ст. 328 ГПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Підстави для визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом наказу, зокрема: видача наказу за рішенням, яке не набрало законної сили; помилкової видачі наказу, якщо вже після видачі наказу у справі рішення суду було скасоване; видачі наказу двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу наказу вже після видачі його дубліката; пред`явлення наказу до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього наказу до виконання.

У межах розгляду заяви про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, встановлюється лише наявність чи відсутність чіткого та однозначного факту припинення обов`язку боржника добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 12.10.2018 №910/9026/13.

Сутність процедури визнання наказу таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, який виник після ухвалення судового рішення, наявність процесуальних підстав, які свідчать про помилкову видачу судом наказу або наявності інших обставин, які зумовлюють необхідність установлення питань виконання судового рішення.

Сплата відповідачем на користь позивача заборгованості підтверджується платіжними інструкціями, а саме:

- платіжною інструкцією №11124947 від 24.06.2025 на суму 133.700,02 грн (з призначенням платежу « 101 безпідставно збережені кошти (судова справа №904/761/25)»;

- платіжною інструкцією № 11124946 від 24.06.2025 на суму 3.028,00 грн (з призначенням платежу «повернення судового збору (судова справа №904/761/25)».

Таким чином обов`язок позивача перед відповідачем зі сплати заборгованості за рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 01.05.2025 у справі №904/761/25 щодо стягнення 133.700,02 грн безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, 3.028,00 грн судового збору, відсутній у зв`язку з його припиненням внаслідок добровільного виконання.

Враховуючи вищевикладене, заява позивача про визнання наказу Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 у справі №904/761/25 таким, що не підлягає виконанню, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 234, 235, 328 ГПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача від 24.06.2025 за вх. №б/н про визнання наказу таким, що не підлягає виконанню, задовольнити.

Визнати наказ Господарського суду Дніпропетровської області від 23.06.2025 у справі №904/761/25, виданий на виконання рішення Господарського суду Дніпропетровської області 01.05.2025 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Пересувна механізована колона №19" (73000, Херсонська область, місто Херсон, ВУЛИЦЯ КОЛЬЦОВА, будинок 57; ідентифікаційний код 21284591) на користь Нікопольської міської ради (53213, Дніпропетровська область, Нікопольський район, місто Нікополь, вул. Електрометалургів, будинок 3; ідентифікаційний код 37338501) 133.700,02 грн (сто тридцять три тисячі сімсот грн 02 к.) безпідставно збережених коштів за фактичне користування земельною ділянкою, 3.028,00 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 к.) судового збору таким, що не підлягає виконанню, повністю.

Ухвала набирає законної сили з моменту її (оголошення) підписання та підлягає оскарженню в порядку та строки, визначені статтями 256, 257 ГПК України.

Повний текст ухвали складений 27.06.2025.

Суддя С.А. Дупляк