ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/1547/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Мужичук Ю.Ю.

за участі секретаря судового засідання Крамарової Н.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Акціонерного товариства "Банк Кредит Дніпро", м.Київ
до Приватного підприємства Універсальне міжнародне агентство плюс, м.Харків
простягнення коштів
за участю представників:

позивача - Мельник В.В. - адвокат, довіреність № 166 від 23.10.2023;

відповідача - не з`явився;

ВСТАНОВИВ:

АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО БАНК КРЕДИТ ДНІПРО через систему "Електронний суд" звернулося до Господарського суду Харківської області із позовною заявою до Приватного підприємства УНІВЕРСАЛЬНЕ МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО ПЛЮС про стягнення заборгованості в розмірі 63 330,89 грн за невикористані авіаквитки.

Також, позивач просить стягнути з відповідача 3028,00 грн сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовано посиланням на те, що відповідач не виконав на себе взяті зобов`язання та не забезпечив надання авіаквитків, за які було сплачено в повному обсязі.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 08.05.2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №922/1547/25. Розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 03 червня 2025 року об 11:30.

Протокольною ухвалою від 03.06.2025 суд відклав підготовче засідання на 10.06.2025 о(б) 11:15.

В підготовчому засіданні 10.06.2025 судом було постановлено ухвалу із занесенням її до протоколу судового засідання про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 17.06.2025 о(б) 11:00.

У судовому засіданні з розгляду справи по суті 17.06.2025 оголошувалась перерва до 24.06.2025 о(б) 11:00.

Присутній представник позивача у судовому засіданні 24.06.2025 позовні вимоги підтримував та просив позов задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання з розгляду справи по суті 24.06.2025 не з`явився, свого повноважного представника не направив, про місце, дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином, про що свідчить довідка про доставку електронного листа ухвали про повідомлення від 17.06.2025 відповідачу 17.06.2025 о 20:44.

З метою повідомлення сторін про відкриття провадження у справі, судом було направлено ухвалу Господарського суду Харківської області про відкриття провадження у справі від 08.05.2025 до електронних кабінетів позивача та відповідача.

Згідно довідки про доставку електронного листа від 08.05.2025 (а.с. №45) ухвалу суду від 08.05.2025 доставлено в електронний кабінет відповідача: 08.05.2025 о 16:29.

Ухвалою суду про відкриття провадження у справі було встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву, зокрема 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Отже, відповідач мав право подати до суду відзив на позовну заяву не пізніше 23.05.2025.

Відповідачу також надсилались всі процесуальні документи до електронного кабінету, про що свідчать відповідні довідки, що містяться у матеріалах справи (а.с. №№45, 58, 64, 69).

Відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк та відзив на позов із викладенням своєї правової позиції не надав, про розгляд справи повідомлений належним чином, відтак, у відповідності до ч.9 ст. 165 ГПК України суд дійшов до висновку про розгляд справи за наявними матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, повністю, всесторонньо, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному з`ясуванні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, оцінивши надані докази та надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам справи, судом встановлено наступне:

Відповідно інформації, що міститься в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань основним видом діяльності відповідача - Приватного підприємства Універсальне міжнародне агентство плюс () є:

79.11 Діяльність туристичних агентств

Позивач, користуючись послугами Відповідача, замовив та здійснив оплату авіаквитків на підставі виставлених Відповідачем рахунків-фактур, а саме: №СФ-0000035 від 21.01.2022 на суму 4873,00 грн; №СФ-0000034 від 21.01.2022 на суму 4873,00 грн; №СФ-0000087 від 18.02.2022 на суму 5694,00 грн; №СФ-0000080 від 16.02.2022 суму 9066,99грн; №СФ-0000033 від 21.01.2022 на суму 483,00 грн (за зміну авіаквитка); №СФ-0000081 від 16.02.2022 на суму 11 233,90 грн; №СФ-0000731 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн; №СФ-0000729 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн; №СФ-0000732 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн; №СФ-0000734 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн; №СФ-0000738 від 23.11.2021 на суму 4557,00 грн; №СФ-0000733 від 22.11.2021 на суму 4557,00 грн; №СФ-0000700 від 09.11.2021 на суму 3898,00 грн; №СФ-0000771 від 03.12.2021 на суму 364,00 грн (за зміну авіаквитка) (а.с. №7, 9, 11, 13, 15, 17, 19, 21, 23, 25, 27, 29, 31, 33).

У вказаних рахунках фактурах було вказано найменування передоплат по таким операціям:

№СФ-0000700 від 09.11.2021 на суму 3898,00 грн:

1. Авіаквиток №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (13.12.2021-16.12.2021 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) 1шт. ціна 3498,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (13.12.2024-16.12.2021 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000734 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн:

1. Авіаквиток №787 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я SOBOLEVA/MARIANNA MRS) 1шт. ціна 3520,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №787 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я SOBOLEVA/MARIANNA MRS послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000732 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн:

1. Авіаквиток №786 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я POPLAVSKA/TETIANA MRS) 1шт. ціна 3520,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №786 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я POPLAVSKA/TETIANA MRS послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000729 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн:

1. Авіаквиток №785 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я PONOV/SERGIY MR) 1шт. ціна 3520,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №785 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я PONOV/SERGIY MR послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000731 від 22.11.2021 на суму 3920,00 грн:

1. Авіаквиток №784 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я GORKUN/TARAS MR) 1шт. ціна 3520,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №784 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я GORKUN/TARAS MR послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000733 від 22.11.2021 на суму 4557,00 грн:

1. Авіаквиток №788 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) 1шт. ціна 4157,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №788 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000738 від 23.11.2021 на суму 4557,00 грн:

1. Авіаквиток №798 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я VOLKOV/SERGEY MR) 1шт. ціна 4157,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №798 за маршрутом Київ-Харків-Київ (05.12.2021-06.12.2021 на ім`я VOLKOV/SERGEY MR) послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000771 від 03.12.2021 на суму 364,00 грн (за зміну авіаквитка):

1. Оплата за зміну авіаквитка №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (13.12.2021-17.12.2021 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) 1шт. ціна 164,00 грн.

2. Сервісний збір за зміну авіаквитка №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (13.12.2021-17.12.2021 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS ціна 200 грн..

№СФ-0000033 від 21.01.2022 на суму 483,00 грн (за зміну авіаквитка):

1. Оплата за зміну авіаквитка №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (17.02.2022) на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) 1шт. ціна 283,00 грн.

2. Сервісний збір за зміну авіаквитка №532 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (17.02.2022) на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS ціна 200 грн..

№СФ-0000034 від 21.01.2022 на суму 4873,00 грн:

1. Авіаквиток №743 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (21.02.2022-24.02.2022 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) 1шт. ціна 4473,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №743 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (21.02.2022-24.02.2022 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000035 від 21.01.2022 на суму 4873,00 грн;

1. Авіаквиток №744 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (28.02.2022-03.03.2022 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) 1шт. ціна 4473,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №744 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (28.02.2022-03.03.2022 на ім`я SOLIANYK/OLHA MRS) послуга 1 ціна 400,00 грн;

№СФ-0000080 від 16.02.2022 суму 9066,99 грн:

1. Авіаквиток №430 за маршрутом Ларнака-Київ (27.02.2022 на ім`я SANCHUK/YULIA MRS) 1шт. ціна 3686,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №430 за маршрутом Ларнака-Київ (27.02.2022 на ім`я SANCHUK/YULIA MRS послуга 1 ціна 300,00 грн.

3. Авіаквиток №0000 за маршрутом Київ-Ларнака (23.02.2022 на ім`я SANCHUK/YULIA MRS) 1шт. ціна 4780,99 грн.

4. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №430 за маршрутом Ларнака-Київ (27.02.2022 на ім`я SANCHUK/YULIA MRS послуга 1 ціна 300,00 грн.

№СФ-0000081 від 16.02.2022 на суму 11 233,90 грн

1. Авіаквиток №131 за маршрутом Лондон-Київ (27.02.2022) на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) 1шт. ціна 6056,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №131 за маршрутом Лондон-Київ (27.02.2022) на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) послуга 1 ціна 300,00 грн.

3. Авіаквиток №0000 за маршрутом Київ-Luton (23.02.2022 на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) 1шт. ціна 4577,90 грн.

4. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №0000 за маршрутом Київ-Luton (23.02.2022 на ім`я SHVEDA/OKSANA MRS) послуга 1 ціна 300,00 грн.

№СФ-0000087 від 18.02.2022 на суму 5694,00 грн:

1. Авіаквиток №404 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (23.02.2022) на ім`я GONCHAR/TETYANA MRS) 1шт. ціна 5294,00 грн.

2. Сервісний збір за бронювання та оформленням авіаквитка №404 за маршрутом Дніпро-Київ-Дніпро (23.02.2022) на ім`я GONCHAR/TETYANA MRS) послуга 1 ціна 400,00 грн.

Позивач здійснив повну оплату вказаних вище рахунків - фактур, що підтверджується платіжними дорученнями: № 1731 від 11.11.2021р. на суму 3 898,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000700 від 09.11.2021; №1713 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000729 від 22.11.2021; №1714 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000731 від 22.11.2021; № 1715 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000732 від 22.11.2021; №1716 від 26.11.2021 на суму 4 557,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000733 від 22.11.2021; №1717 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000734 від 22.11.2021; №1718 від 26.11.2021 на суму 4 557,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000738 від 23.11.2021; №1720 від 06.12.2021 на суму 364,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-0000771 від 03.12.2021; №1706 від 02.02.2022 на суму 483,00 за рахунком - фактурою №СФ-000033 від 21.01.2022; №1707 від 02.02.2022 на суму 4 873,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-000034 від 21.01.2022; №1708 від 02.02.2022 на суму 4 873,00 грн за рахунком - фактурою №СФ-000035 від 21.01.2022; №1703 від 17.02.2022 на суму 9 066,99 грн за рахунком - фактурою №СФ-000080 від 16.02.2022; №1702 від 17.02.2022 на суму 11 233,90 грн за рахунком - фактурою №СФ-000081 від 16.02.2022; №1701 від 21.02.2022 на суму 5 694,00 грн за рахунком - фактурою № СФ-000087 від 18.02.2022 (а.с. №8, 10, 12, 14, 16, 18, 20, 22, 24, 26, 28, 30, 32, 34).

17.02.2025 позивач звернувся до відповідача із претензією №16-2890, в якій повідомив про те, що Банк, користуючись послугами Компанії, замовив та здійснив оплату значної кількості авіаквитків на підставі виставлених Компанією рахунків-фактур. Проте після здійсненої оплати за вказані авіаквитки ні Банк, ні вказані в рахунках-фактурах фізичні особи не отримали авіаквитки та не здійснювати авіаперельоти за вказаними маршрутами, особливо це стосується авіаперельотів після закриття повітряного простору над Україною та введення воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 64/2022. У зв`язку із викладеним позивач вимагав протягом 7 календарних днів сплатити заборгованість за послуги, які не були надані, на загальну суму 63 330,89 грн.

Вказана претензія разом із рахунками фактурами та платіжними дорученнями були направлені відповідачу поштовим відправленням із описом вкладення за номером трекінгу відправлення на офіційному сайті ПАТ Укрпошта 570, докази надані до суду (а.с. №5-6).

Як вказує позивач, вона не була вручена у зв`язку із закінченням терміну зберігання, отже відповіді на претензію він не отримав.

Предметом розгляду є стягнення заборгованості за невикористані авіаквитки у розмірі 63330,89 грн, що оплачені позивачем за платіжними дорученнями, що містяться у матеріалах справи.

Надаючи правову кваліфікацію викладеним обставинам з урахуванням фактичних та правових підстав позовних вимог та доказам, які надані у справі, суд виходить з наступного:

Спір між сторонами виник у зв`язку з невиконанням, як стверджує позивач, відповідачем зобов`язань, в частині неповернення коштів за сплачені та невикористані квитки.

Пунктом 1 частини 2 ст.11 Цивільного кодексу України унормовано, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України), підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Частиною 1 статті 14 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (частина перша статті 173 Господарського кодексу України).

Згідно зі статтею 509 ЦК України, статтею 173 Господарського кодексу України (далі - ГК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 193 ГК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

На підставі виставлених Відповідачем рахунків, свідчить про оферту пропозицію надання послуг з визначеною ціною.

Факт оплати Позивачем рахунків свідчить акцепт оферти, тобто прийняття умов.

Відповідно до ст. 642 ЦК України, договір вважається укладеним, якщо прийнята пропозиція (оплачений рахунок).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч.1 ст. 626 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 906 Цивільного кодексу України, збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як убачається з матеріалів справи, між сторонами було укладено договір надання послуг з продажу авіаквитків у спрощений спосіб шляхом виставлення відповідачем рахунків- фактур на оплату (оферти) та прийняттям пропозиції позивачем шляхом оплати цих рахунків (акцепт). Судом встановлено, що факт оплати позивачем рахунків фактур, підтверджується платіжними дорученнями: № 1731 від 11.11.2021 на суму 3 898,00 грн; №1717 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн; № 1715 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн; №1713 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн; №1714 від 26.11.2021 на суму 3 920,00 грн; №1716 від 26.11.2021 на суму 4 557,00 грн; №1718 від 26.11.2021 на суму 4 557,00 грн; №1720 від 06.12.2021 на суму 364,00 грн; №1706 від 02.02.2022 на суму 483,00; №1707 від 02.02.2022 на суму 4 873,00 грн; №1708 від 02.02.2022 на суму 4 873,00 грн; №1703 від 17.02.2022 на суму 9 066,99 грн; №1702 від 17.02.2022 на суму 11 233,90 грн; №1701 від 21.02.2022 на суму 5 694,00 грн, що містяться у матеріалах справи. Проте відповідач авіаквитки позивачу вказані у рахунках - фактурах позивачу не надав. Суд визнає доведеним факт оплати відповідачем вартості авіаквитків вказаних у рахунках фактурах, наданих відповідачем. Отже господарські зобов`язання позивача є виконаними. Проте відповідач зобов`язань по наданню авіаквитків на вказані дати не виконав, у зв`язку із чим позивач 17.02.2025 звернувся до відповідача із претензією, в якій вимагав протягом 7-ми календарних днів погасити заборгованість відповідача перед позивачем. Проте у встановлений строк відповідач зобов`язання не виконав та суму заборгованості не погасив.

Відповідно до частини першої статті 611 Цивільного кодексу України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Згідно зі статтею 907 Цивільного кодексу України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Отже, розірвання договору може бути вчинено як за згодою сторін, так і у разі односторонньої відмови від нього. За загальним правилом розірвання договору в односторонньому порядку не допускається, однак окремі договірні відносини допускають можливість його одностороннього розірвання. Повноваження сторони на одностороннє розірвання договору можуть бути передбачені законом або безпосередньо в договорі та можуть як ставитись в залежність від вчинення/невчинення сторонами договору певних дій, так і без будь-яких додаткових умов (безумовне право сторони на відмову від договору).

Аналогічна правова позиція зазначена також у постанові Верховного Суду від 19.03.2025 у справі № 910/2026/24.

У частині третій статті 651 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до частини четвертої статті 653 Цивільного кодексу України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов`язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відтак, позивач як замовник скористався власним безумовним правом, щодо розірвання договору в односторонньому порядку, а до суду звернувся з позовною вимогою про повернення сплачених коштів на підставі статі 906 Цивільного кодексу України.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала про те, що відповідно до принципуnovit curia («суд знає закони») неправильна юридична кваліфікація сторонами спірних правовідносин не звільняє суд від обов`язку застосувати для вирішення спору належні приписи юридичних норм.

При цьому, суд, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обґрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини.

Велика Палата Верховного Суду також неодноразово акцентувала увагу на тому, що саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Положеннями частин першої, третьої статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставне набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються також до вимог, зокрема, про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні.

Таким чином, із змісту зазначеної норми вбачається, що підставою виникнення зобов`язання, визначеного даною нормою, є сукупність наступних умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав, або коли така підстава згодом відпала. До таких підстав відноситься також випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін, якщо це допускається договором або законом.

Виходячи з правової природи авансу та положень ст. 1212 ЦК України, суми коштів, які на момент розірвання договору мали статус авансу, з моменту розірвання договору набули правового статусу майна, збереженого відповідачем без достатньої правової підстави, оскільки правова підстава - договір, згідно з яким суми авансу перебували у виконавця, розірвано (припинив існування) шляхом подання претензії 17.02.2025.

Постанови Верховного Суду від 11.11.2018 у справі № 910/13332/17, від 25.02.2021 у справі № 904/7804/16, від 16.03.2021 у справі № 910/10233/20, від 01.06.2021 у справі № 916/2368/18, від 24.11.2021 у справі № 910/17235/20, від 19.03.2025 у справі № 910/2026/24 підтверджують усталений підхід до вирішення спорів цієї категорії, згідно з яким припинення договірних правовідносин замовником з виконавцем у зв`язку з порушенням останнім договірних зобов`язань створює підстави для стягнення суми авансу в порядку статті 1212 Цивільного кодексу України.

Отже, грошові кошти, які на дату розірвання договору мали статус авансу, хоч і були правомірно набуті відповідачем (на підставі договору), однак з моменту розірвання договору в зв`язку з порушенням прийнятих відповідачем зобов`язань, правові підстави для збереження вказаних коштів у припинились, натомість позивач має право на їх стягнення на підставі ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Поряд з цим, приписами статей 73, 74 Господарського процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до статей 76-79 Господарського процесуального кодексу України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.

«Відповідно до статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі №917/1307/18, від 18.11.2019 у справі №902/761/18, від 04.12.2019 у справі №917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19). Реалізація принципу змагальності сторін в процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час вирішення судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів.

До того ж, Верховний Суд наголошує, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND

OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри».

Застосовуючи стандарт доказування "вірогідності доказів", суд дійшов висновку, що на підставі доказів, наданих на підтвердження факту порушення відповідачем зобов`язання, вимога позивача по поверненню спірних коштів заслуговує довіри. При цьому відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження відсутності боргу, письмових пояснень щодо неможливості надання таких доказів, або ж фактів, що заперечують викладені позивачем позовні вимоги, всупереч того, що відповідач має електронний кабінет та був повідомлений про розгляд даної справи від надходження позовної заяви до суду до прийняття рішення у справі.

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При цьому суд враховує, що позовна заява подана позивачем через систему Електронний суд, проте позивач сплатив судовий збір у розмірі 3028,00 грн, не враховуючи коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору, тобто надмірно сплатив судовий збір у сумі 605,60 грн. Отже вірною сумою судового збору за подання даного позову до суду є сума 2422,40 грн, з якої й обраховується сума судового збору, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 6, 8, 19, 124, 129 Конституції України, ст. 6, 11, 509, 525, 526, 530, 611, 901, 906, 910, 1212 Цивільного кодексу України, та ст. 4, 20, 73, 74, 77, 129, 130, 233, 236-241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства УНІВЕРСАЛЬНЕ МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО ПЛЮС (Набережна Гімназійна, буд. 18, м. Харків, 61125, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК КРЕДИТ ДНІПРО (вул. Жилянська, 32, м. Київ, 01033, ) заборгованість в розмірі 63 330,89 грн - заборгованість за невикористані авіаквитки.

3. Стягнути з Приватного підприємства УНІВЕРСАЛЬНЕ МІЖНАРОДНЕ АГЕНТСТВО ПЛЮС (Набережна Гімназійна, буд. 18, м. Харків, 61125, ) на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА БАНК КРЕДИТ ДНІПРО (вул. Жилянська, 32, м. Київ, 01033, ) 2422,40 (дві тисячі чотириста двадцять дві гривні сорок копійок) сплаченого судового збору за подання цього позову.

Видати накази після набрання рішенням законної сили.

Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного тексту рішення відповідно до ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складене та підписано "30" червня 2025 року.

Суддя Ю.Ю. Мужичук