РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.06.2025Справа № 910/4506/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Трофименко Т.Ю., при секретарі судового засідання Петрук Б.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Енерджі Груп»

до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України

про стягнення 628 594, 98 грн,

Представники сторін:

від позивача: Касіяненко І.В.,

від відповідача: ОСОБА_1.,

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

До Господарського суду міста Києва надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Енерджі Груп» до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про стягнення 628 594,98 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором № 794 від 21.12.2024 про постачання електричної енергії споживачу, в частині повного та своєчасного здійснення розрахунків за спожиту електричну енергію.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 прийнято вказаний позов до розгляду та відкрито провадження у справі № 910/4506/25, вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву та заперечень, позивачу - строк для подання відповіді на відзив.

29.04.2025 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву.

30.04.2025 до суду від позивача надійшли: відповідь на відзив та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін.

01.05.2025 до суду від позивача надійшло клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача - ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» ().

02.05.2025 до суду від відповідача надійшли: клопотання про відмову у задоволенні клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача та заперечення щодо долучення до матеріалів справи поданих позивачем із відповіддю на відзив доказів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.05.2025 у задоволенні клопотання позивача про залучення до участі у даній справі ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача відмовлено. Справу № 910/4506/25 постановлено розглядати в судовому засіданні з викликом сторін, судове засідання призначено на 02.06.2025. Також у вказаній ухвалі суд зазначив про неприйняття до розгляду поданих позивачем разом із відповіддю на відзив доказів, оскільки позивач не обґрунтував неможливості подання таких доказів разом із позовною заявою.

08.05.2025 до суду від позивача надійшла заява про поновлення процесуального строку на подання доказів та долучення доказів до матеріалів справи (реєстри від оператора системи розподілу спожитої відповідачем електричної енергії у листопаді-грудні 2024 року; листи ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» від 26.03.2025 № 14232/01/5 та від 18.03.2025 № 12475/3/01/5).

16.05.2025 до суду від представника відповідача надійшла заява про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 вказану вище заяву представника відповідача задоволено.

21.05.2025 до суду від представника позивача надійшла заява про участь в судовому засіданні 02.06.2025 та у всіх подальших судових засіданнях у справі № 910/4506/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 22.05.2025 заяву представника позивача про участь в судових засіданнях у справі № 910/4506/25 в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду із використанням власних технічних засобів задоволено.

В судове засідання 02.06.2025 з`явилися представники сторін.

Представник позивача підтримав подану 08.05.2025 до суду заяву про поновлення процесуального строку для подання доказів, просив визнати поважними причини пропуску строку та долучити докази до матеріалів справи. Представник відповідача заперечував щодо задоволення даного клопотання позивача.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку представника відповідача щодо поданого позивачем клопотання про поновлення строку на подання доказів до матеріалів справи, з метою забезпечення повного та всебічного розгляду справи, забезпечення реалізації учасниками справи принципу змагальності, дійшов висновку про задоволення вказаного клопотання позивача, у зв`язку з чим визнав поважними причини пропуску позивачем процесуального строку та долучив подані ним докази (реєстри від оператора системи розподілу спожитої відповідачем електричної енергії у листопаді-грудні 2024 року; листи ПрАТ «ДТЕК Київські Електромережі» від 26.03.2025 № 14232/01/5 та від 18.03.2025 № 12475/3/01/5) до матеріалів справи, про що було постановлено ухвалу без оформлення окремого документа.

У зв`язку із заявленим усно представником відповідача клопотанням про оголошення перерви у судовому засіданні та відсутністю заперечень представника позивача щодо даного клопотання, суд постановив протокольну ухвалу про задоволення вказаного клопотання представника відповідача та оголошення в судовому засіданні перерви до 23.06.2025.

23.06.2025 до суду від представника відповідача надійшло клопотання про участь в судових засіданнях у режимі відеоконференції.

В судове засідання 23.06.2025 з`явилися представники сторін в режимі відеоконференції.

Судом в судовому засіданні 23.06.2025 задоволено подане представником відповідача клопотання про участь в даному судовому засіданні у даній справі в режимі відеоконференції, про що постановлено протокольну ухвалу.

Так, представник позивача в судовому засіданні 23.06.2025 надав суду усні пояснення по суті заявлених позовних вимог, які підтримав у повному обсязі та просив суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, просив у позові відмовити.

В порядку ч. 1 ст. 233, ст. 240 ГПК України в судовому засіданні 23.06.2025 після закінчення судового розгляду справи ухвалено рішення по суті позовних вимог та проголошено його скорочений текст (вступну та резолютивну частини).

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

21.12.2024 між Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України (надалі - ВЧ НОМЕР_1 , споживач, відповідач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП» (надалі - ТОВ «СК ЕНЕРДЖІ ГРУП», постачальник, позивач) укладено договір № 794 про постачання електричної енергії споживачу (надалі - Договір), який відповідно до умов п. 1.1. є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії як товарної продукції споживачу постачальником електричної енергії та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України, шляхом приєднання споживача до умов цього договору.

Так, додатком 1 до Договору є Заява-приєднання відповідача до договору про постачання електричної енергії споживачу, у якій визначено початок постачання електричної енергії - з дати підписання договору по 31 грудня 2024 року.

Відповідно до п. 2.2. Договору постачальник продає споживачу товар код ДК 021:2015:09310000-5 - Електрична енергія (Електрична енергія, вільні ціни, без розподілу) за адресами: АДРЕСА_2, в кількості 10 551 кВт.год, для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.

Постачання електричної енергії споживачу здійснюється постачальником на підставі поданої споживачем заявки на постачання електричної енергії, форма якої наведена у Додатку 3 до цього Договору, яка має містити: інформацію щодо об`єкта (об`єктів) постачання електричної енергії, в тому числі найменування (за наявності), адресу, ЕІС код об`єкта, відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії (в тому числі дату початку постачання) за кожним об`єктом споживача (п. 3.4. Договору).

Пунктом 5.1. Договору визначено, що споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії, згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком 2 до цього Договору.

Загальна ціна Договору складає 81 666,71 грн, у т.ч. ПДВ - 13 611,12 грн.

Ціна товару включає в себе вартість послуг оператора системи передачі щодо надання послуг з передачі електричної енергії, які необхідні для виконання цього Договору. На дату підписання Договору регульований тариф на передачу електричної енергії затверджений у встановленому порядку, становить 0,52857 грн (пп. 5.1.1. п. 5.1. Договору).

Обсяг закупівлі та ціни (тарифи) на електричну енергію визначаються у додатку 2 до Договору (пп. 5.1.4. п. 5.1. Договору).

Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць (п. 5.5. Договору).

За умовами п. 5.7. Договору станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається накладна або акт приймання-передачі електричної енергії та протягом 5 (п`яти) робочих днів надається споживачу.

Споживач зобов`язаний сплатити вартість поставленої (спожитої) електричної енергії, на підставі накладної або акту приймання-передачі електричної енергії у строк 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем (п. 5.8. Договору).

У разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені, яка нараховується за кожен день прострочення оплати, розмір якої зазначається в комерційний пропозиції, яка є додатком 2 до Договору (п. 5.9. Договору).

Так, у додатку 2 до Договору сторони визначили очікуваний обсяг постачання електричної енергії на 2024 рік, який становить 10 551,0 кВт/год, загальною вартістю 81 666,71 грн з ПДВ. У такому ж розмірі визначено суму бюджетних асигнувань споживача на 2024 рік за вказаний обсяг електричної енергії. Водночас, передбачено, що за 1 кВт/год ціна електричної енергії за цим Договором становить 7,5 грн з ПДВ.

Згідно з додатком 2 до Договору спосіб оплати визначено за фактичний обсяг поставленої електричної енергії. Станом на останній календарний день розрахункового періоду постачальником складається накладна або акт приймання-передачі електричної енергії та протягом 5 (п`яти) робочих днів надається споживачу. Оплата за спожиту електричну енергію здійснюється споживачем самостійно за фактично відпущену в розрахунковому періоді електричну енергію, на підставі накладної або акту приймання-передачі електричної енергії у строк протягом 5 робочих днів з моменту отримання його споживачем, але не пізніше 20 календарного дня наступного за розрахунковим періодом. Також передбачено, що накладна або акт приймання-передачі на оплату спожитої електричної енергії надаються постачальником споживачу у паперовому вигляді шляхом надіслання поштовим відправленням або врученням особисто.

За порушення строку оплати споживач у встановленому чинним законодавством України порядку сплачує постачальнику за кожний день прострочення платежу, враховуючи день фактичної оплати, пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості та заборгованість з урахуванням індексу інфляції, а також 3% річних від суми заборгованості.

Водночас, відповідно до пп. 8, 9 п. 6.1. Договору визначено право споживача вимагати від постачальника пояснень щодо отриманих рахунків-фактур та/або накладних і у випадку незгоди з порядком розрахунків або розрахованою сумою вимагати проведення звіряння розрахункових даних та/або оскаржувати їх в установленому цим Договором та чинним законодавством порядку; проводити звіряння фактичних розрахунків в установленому ПРРЕЕ порядку з підписанням відповідного акта.

Договір набирає чинності з дня, наступного за днем отримання постачальником заяви-приєднання споживача до умов Договору та укладання Договору та діє до 31.12.2024, але у будь-якому разі до повного виконання сторонами своїх зобов`язань.

Так, додатком 3 до Договору є підписана сторонами Заявка на постачання електричної енергії споживачу, у якій визначені об`єкти постачання електричної енергії, ЕІС коди об`єктів, а також відомості щодо строку (періоду) постачання електричної енергії за кожним об`єктом споживача.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами підписано та скріплено печатками Акт приймання-передачі електричної енергії № 1630, яким підтверджується передача постачальником споживачу електричної енергії у грудні 2024 року обсягом 10 551 кВт/год вартістю 81 666,71 грн з ПДВ.

Як пояснює позивач, вказаний вище акт № 1630 на договірний обсяг електричної енергії було ним сформовано на прохання споживача, враховуючи те, що фінансування відповідача здійснюється з Державного бюджету України.

При цьому, сторонами не заперечується, що відповідач оплатив вартість електричної енергії, вказану у Акті приймання-передачі електричної енергії № 1630.

Водночас, пізніше позивачем на підставі отриманих від ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» реєстрів фактичних обсягів електричної енергії сформовано ще один Акт приймання-передачі електричної енергії № 1673 від 31.12.2024 щодо фактично спожитого відповідачем у грудні 2024 року обсягу електричної енергії.

Також позивачем складено Акт-коригування від 31.12.2024 до акту приймання-передачі електричної енергії № 1630 від 31.12.2024, у якому врегульовано фактичні обсяги споживання відповідачем електричної енергії у грудні 2024 року та зафіксовано, що фактично відповідачем спожито електричної енергії у кількості 84 484 кВт на суму 653 921,93 грн з ПДВ. Відтак, з вирахуванням прогнозованого обсягу (10551 кВт) на суму 81 666,71 грн з ПДВ, визначено обсяг спожитої електроенергії у кількості 73 933 кВт/год, вартість якої становить 572 255,22 грн з ПДВ.

31.01.2025 позивач звернувся до відповідача із претензією від 29.01.2025 вих. № SK-11/01.25, у якій просив погасити борг у розмірі 572 255,22 грн за фактично спожиту в грудні 2024 року електричну енергію.

Відповідач у листі від 04.03.2025 № 1/30/6-876 відмовив у задоволенні вищевказаної претензії позивача, зазначаючи про відсутність будь-яких підстав для сплати позивачу коштів у розмірі 572 255,22 грн.

Зважаючи на те, що вимоги позивача про сплату коштів за Договором у розмірі 572 255,22 грн були залишені відповідачем без задоволення, позивач звернувся із даним позовом до суду, у якому просить стягнути з відповідача вказану суму коштів, а також нараховані ним за прострочення виконання відповідачем своїх зобов`язань пеню у розмірі 40 700,67 грн, інфляційні втрати у розмірі 11 500,40 грн та 3% річних у розмірі 4 139,05 грн.

Відповідач заперечував щодо задоволення позову, зазначаючи, що ним було придбано відповідно до умов Договору електричну енергію у грудні 2024 року обсягом 10 551 кВт/год вартістю 81 666,71 грн та, відповідно, за неї сплачено. Водночас, щодо заявленого позивачем обсягу фактично спожитої електричної енергії в кількості 84 484 кВт/год відповідач заперечив, зазначаючи про недоведеність позивачем вказаної обставини, а відтак і про відсутність обов`язку відповідача з оплати коштів за вказаний обсяг.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд зазначає таке.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до положень статей 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до частин 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Статтею 655 ЦК України встановлено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу (ч. 1 ст. 691 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 3 ст. 670 ЦК України встановлено, що якщо покупець прийняв більшу кількість товару, ніж це встановлено договором купівлі-продажу, він зобов`язаний оплатити додатково прийнятий товар за ціною, встановленою для товару, прийнятого відповідно до договору, якщо інша ціна не встановлена за домовленістю сторін.

Відносини, пов`язані з виробництвом, передачею, розподілом, купівлею-продажем, постачанням електричної енергії для забезпечення надійного та безпечного постачання електричної енергії споживачам з урахуванням інтересів споживачів, розвитку ринкових відносин, мінімізації витрат на постачання електричної енергії та мінімізації негативного впливу на навколишнє природне середовище визначає Закон України «Про ринок електричної енергії».

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про ринок електричної енергії» учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладаються такі види договорів, зокрема, договір про постачання електричної енергії споживачу.

Відповідно до частин 1-2 ст. 56 Закону України «Про ринок електричної енергії» постачання електричної енергії споживачам здійснюється електропостачальниками, які отримали відповідну ліцензію, за договором постачання електричної енергії споживачу. Договір постачання електричної енергії споживачу укладається між електропостачальником та споживачем та передбачає постачання всього обсягу фактичного споживання електричної енергії споживачем у певний період часу одним електропостачальником. Постачання електричної енергії споживачам здійснюється за вільними цінами.

Споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів (п. 1 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії»).

Відповідно до пункту 3.1.1 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 № 312 «Про затвердження Правил роздрібного ринку електричної енергії» (надалі - ПРРЕЕ) постачання (продаж) електричної енергії споживачу здійснюється за договором про постачання електричної енергії споживачу обраним споживачем електропостачальником, який отримав відповідну ліцензію, за вільними цінами, крім постачання електричної енергії постачальником універсальної послуги або постачальником «останньої надії».

Розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів (п. 4.1. ПРРЕЕ).

Відповідно до п. 4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасникам роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. На підставі отриманих даних відповідно до умов договору (обраної споживачем комерційної пропозиції) сторони складають акти прийому-передачі проданих товарів та/або наданих послуг.

Згідно з п. 4.12 ПРРЕЕ розрахунки між споживачем та електропостачальником (іншими учасниками роздрібного ринку, якщо вони беруть участь у розрахунках) здійснюються згідно з даними, отриманими від адміністратора комерційного обліку в порядку, передбаченому Кодексом комерційного обліку, про обсяги поставленої, розподіленої (переданої) та купленої електричної енергії.

Відповідно до наявної в матеріалах справи інформації, наданої ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» позивачу, обсяги спожитої ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України електричної енергії за грудень 2024 року становлять 146 010 кВт/год. При цьому, як зазначено позивачем із посиланням на дані ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі», із вказаного обсягу по Договору № 794 спожито відповідачем 84 484 кВт/год, тоді як решта обсягу спожито відповідачем по іншому договору.

Сторонами не заперечувалося, що відповідачем вартість прогнозованого обсягу електричної енергії за актом приймання-передачі електричної енергії № 1630 оплачена.

Водночас, як вже зазначалось, позивачем на підставі наданих ПрАТ «ДТЕК Київські електромережі» даних щодо обсягу фактично спожитої відповідачем у грудні 2024 року електричної енергії, сформовано ще один акт приймання-передачі електричної енергії № 1673 на суму 572 255,22 грн (обсяг споживання 73933 кВт/год, розрахований як різниця між фактичним обсягом отриманої електроенергії 84484 кВт та прогнозованим обсягом - 10551 кВт).

При цьому, як встановлено судом, дану суму коштів розраховано відповідно до погодженої сторонами у додатку № 2 до Договору вартості електричної енергії за 1 кВт/год (73933 кВт * 7,5 грн).

У зв`язку із зазначеним позивачем було здійснено коригування ціни за грудень 2024 року (акт коригування від 31.12.2024), виставленої актом приймання-передачі електричної енергії № 1360 та збільшено таку суму до 572 255,22 грн.

Суд зазначає, що відповідачем не спростовано інформацію надану оператором щодо фактично спожитої електричної енергії за грудень 2024 року.

Водночас, судом встановлено, що позивач направляв відповідачу 14.03.2025 засобами поштового зв`язку рахунки на оплату № 1848 на суму 572 255,22 грн та № 1755 на суму 81 666,71 грн; акт приймання-передачі електричної енергії № 1630; Акт коригування до акту приймання-передачі електричної енергії № 1630; Акт звірки взаємних розрахунків (поштове відправлення № 064).

За наявною на офіційному веб-сайті АТ «УКРПОШТА» інформацією щодо відстеження поштового відправлення № 064, судом встановлено, що останнє отримано відповідачем 17.03.2025.

Водночас, після отримання від позивача вищевказаних документів, від відповідача жодних заперечень чи зауважень щодо здійснених позивачем коригувань суми заборгованості за грудень 2024 року не надходило. Відсутні також докази звернення відповідача до позивача в порядку пп. 6.1.8. п. 6.1. Договору з метою проведення звіряння розрахункових даних або оскарження наданих позивачем даних в установленому Договором або законом порядку.

Отже, з огляду на вищенаведені обставини, суд доходить висновку про правомірність заявлених позовних вимог в частині стягнення основного боргу у розмірі 572 255,22 грн.

Щодо нарахованих позивачем пені, 3% річних та інфляційних втрат суд зазначає таке.

Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

За змістом ст. 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності. Не вважаються такими обставинами, зокрема, порушення зобов`язань контрагентами правопорушника, відсутність на ринку потрібних для виконання зобов`язання товарів, відсутність у боржника необхідних коштів.

Штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (ч. 1 ст. 230 ГК України).

Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 4 ст. 231 ГК України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

За висновком Великої Палати Верховного Суду від 10.12.2019 у справі № 904/4156/18 необхідною умовою застосування договірної господарсько-правової відповідальності за порушення договірних зобов`язань є визначення у законі чи у договорі управленої та зобов`язаної сторони, виду правопорушення, за вчинення якого застосовується відповідальність, штрафних санкцій і конкретного їх розміру.

У п. 9.1. Договору визначено, що у разі затримки платежів за цим Договором споживач сплачує постачальнику пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла у період, за який сплачується пеня від суми простроченого платежу за кожен день затримки.

Як вбачається із здійсненого позивачем розрахунку пені, останню нараховано за період прострочення з 12.01.2025 по 09.04.2025 на суму заборгованості 572 255,22 грн та визначено її розмір в сумі 40 700,67 грн.

Водночас, суд не може погодитись із визначеним позивачем періодом прострочення, оскільки позивачем було направлено відповідачу відповідні акти та рахунки для оплати коштів у розмірі 572 255,22 грн лише 14.03.2025. При цьому, судом не береться до уваги надана позивачем роздруківка щодо направлення електронного листа 07.01.2025 із темою «Акт та рахунок по е/е, грудень 2024р. (по факт.спож)», оскільки доказів того, що вказана у такому листі електронна адреса адресата належить саме відповідачу, суду не надано. Крім того, укладений між сторонами Договір не передбачає направлення документів щодо його виконання в електронній формі, адже додатком 2 до Договору чітко визначено, що постачальник надає накладну або акт приймання-передачі на оплату за спожиту електричну енергію споживачу у паперовій формі шляхом направлення поштовим відправленням або врученням особисто.

Поряд із цим, суд враховує, що Договором визначено граничний строк для внесення оплати за спожиту електричну енергію - не пізніше 20 календарного дня наступного за розрахунковим періодом. Втім, враховуючи те, що обов`язок із оплати електричної енергії пов`язується із отриманням від постачальника актів приймання-передачі електричної енергії, сформованих останнім на підставі отриманих від оператора системи розподілу даних, та відповідні акти з фактичними обсягами спожитої електричної енергії були скеровані відповідачу 14.03.2025 та отримані ним 17.03.2025, саме від вказаної дати слід відраховувати строк для виконання відповідачем його обов`язку із оплати фактично спожитого обсягу електричної енергії. Оскільки Договором встановлено строк для здійснення розрахунку - 5 робочих днів з моменту отримання акту приймання-передачі електричної енергії, то суд вважає, що відповідач мав здійснити оплату до 24.03.2025 включно.

З огляду на відсутність в матеріалах справи доказів здійснення відповідачем оплати за фактично спожиту в грудні 2024 року електричну енергію у встановлені Договором строки, суд дійшов висновку про наявність підстав для застосування до відповідача відповідальності за прострочення виконання ним грошових зобов`язань.

Отже, здійснивши перерахунок пені за період прострочення з 25.03.2025 (визначений судом правомірний початок періоду прострочення) по 09.04.2025 (визначений позивачем кінець періоду прострочення), суд встановив, що з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 7776,40 грн. Відтак, у решті позовних вимог про стягнення пені суд відмовляє через необґрунтованість, з огляду на вищевикладені висновки суду.

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Слід зазначити, що передбачене законом право кредитора вимагати стягнення боргу враховуючи індекс інфляції є способом захисту майнових прав та інтересів кредитора, сутність яких складається з відшкодування матеріальних втрат кредитора та знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів, а також отримання компенсації (плати) від боржника за користування ним грошовими коштами, які належать до сплати кредитору.

Вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції є правом кредитора, яке він може реалізувати, а може від нього відмовитися. Якщо кредитор приймає рішення вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції, він має враховувати індекс інфляції за кожний місяць (рік) прострочення незалежно від того, чи був в якійсь період індекс інфляції менше одиниці (тобто мала місце не інфляція, а дефляція), а отже, сума боргу в цьому періоді зменшується.

Базою для нарахування розміру боргу з урахуванням індексу інфляції є сума основного боргу, не обтяжена додатковими нарахуваннями, яка існує на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, а у випадку її часткового погашення - лише залишкова сума основного боргу на останній день місяця, у якому здійснено платіж. Періодом, на який розраховуються інфляційні втрати, є період прострочення, починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція (дефляція).

При цьому, індекс інфляції нараховується не на кожну дату місяця, а в середньому за місяць.

Якщо прострочення відповідачем виконання зобов`язання з оплати становить менше місяця, то в такому випадку виключається застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України, у вигляді стягнення інфляційних втрат за такий місяць.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24.04.2019 у справі № 910/5625/18, від 13.02.2019 у справі № 924/312/18, від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Беручи до уваги встановлений судом вище момент, з якого у даному випадку слід пов`язувати настання прострочення відповідача з оплати вартості спожитої електричної енергії, судом здійснено перерахунок 3% річних та інфляційних втрат, в результаті якого визначено, що з відповідача підлягають стягненню 3% річних у розмірі 752,55 грн (за прострочення оплати 572 255,22 грн з 25.03.2025 по 09.04.2025), тоді як інфляційні втрати не нараховуються, оскільки прострочення становить менше місяця.

Таким чином, вимоги про стягнення з відповідача 3% річних підлягають частковому задоволенню, а у задоволенні вимог про стягнення інфляційних втрат суд відмовляє.

Суд зазначає, що обов`язком сторін у господарському процесі є доведення суду тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень.

За положеннями ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять до предмета доказування.

Необхідність доводити обставини, на які учасник справи посилається як на підставу своїх вимог і заперечень в господарському процесі, є складовою обов`язку сприяти всебічному, повному та об`єктивному встановленню усіх обставин справи, що передбачає, зокрема, подання належних доказів, тобто таких, що підтверджують обставини, які входять у предмет доказування у справі, з відповідним посиланням на те, які обставини цей доказ підтверджує.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.02.2019 у справі №914/1131/18, від 26.02.2019 у справі №914/385/18, від 10.04.2019 у справі №04/6455/17, від 05.11.2019 у справі №915/641/18.

При цьому, одним з основних принципів господарського судочинства є принцип змагальності.

Названий принцип полягає в тому, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження чи заперечення вимог.

За приписами ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись статтями 74, 76-80, 129, 236 - 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Енерджі Груп» (вул. Шовковична, 30А, оф. 23, м. Київ, 01024; ідентифікаційний код 43801489) 572 255,22 грн основного боргу, 752,55 грн 3% річних, 7776,40 грн пені та 6969,41 грн судового збору.

3. В іншій частині позову відмовити.

4. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення до Північного апеляційного господарського суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено та підписано: 30.06.2025.

Суддя Т.Ю. Трофименко