ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа №914/1979/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:

головуючого судді Кравчук Н.М.

суддів Бонк Т.Б.

Якімець Г.Г.

секретаря судового засідання Процевич Р.Б.

розглянувши апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю

Марлон Сіті від 13.02.2025

на рішення Господарського суду Львівської області від 14.01.2025 (суддя Трускавецький В.П., повний текст рішення складено 24.01.2025)

у справі №914/1979/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю Марлон Сіті, м. Львів

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства Ірокс, м. Львів

до відповідача-2: Товариства з обмеженою відповідальністю Персенківка, м. Львів

про: розірвання договору та стягнення 3 407 687,85 грн.,

за участі представників:

від позивача: Шестакевич Ю.В.;

від відповідача-1 : Пастернак П.І.;

від відповідача-2: Семиренко П.Я.

ВСТАНОВИВ:

ТзОВ Марлон Сіті звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом (з врахуванням заяви про зміну підстав позову) до ПрАТ Ірокс, до ТзОВ Персенківка про розірвання договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020, укладеного між ТзОВ Марлон Сіті, ПрАТ Ірокс та ТзОВ Персенківка та стягнення з відповідачів на користь позивача вклад зроблений за договором про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020 в сумі 3 407 687,85грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що між сторонами укладено договір про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020, за умовами якого сторони зобов`язуються спільною діяльністю шляхом об`єднання власних та залучених коштів та виробничих потужностей організувати, завершувати будівництво житлово-офісного будинку та підземного паркінгу. Кожна із сторін вносить свою частку у виконання договору: - ПрАТ Ірокс зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 40%, що становить 14 968 266,00 грн., шляхом виконання загально-будівельних робіт, залучення незавершеного будівництва та надання під будівництво власного нерухомого майна; - ТзОВ Персенківка зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 10%, що становить 6 706 500,00 грн., шляхом залучення під будівництво власного нерухомого майна; - ТзОВ Марлон Сіті зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 50%, шляхом внесення 30 000 000,00 грн. Плановий термін введення інвестиційних об`єктів будівництва в експлуатацію третій квартал 2021 року. Позивач стверджує, що оплатив будівельні роботи в розмірі 1 420 154,40 грн. та придбав будівельні матеріали на суму 1 987 533,45 грн. Водночас, ПрАТ Ірокс неодноразово порушувало взяті на себе зобов`язання щодо ведення загальних будівельних робіт. Крім того, ПрАТ Ірокс без відома ТзОВ Марлон Сіті, здійснювало продаж майнових прав на квартири в будинку, який є об`єктом інвестування. У погоджений в договорі строк об`єкти інвестування не здані в експлуатацію. ТзОВ Марлон Сіті мало законні очікування на набуття права власності на частку в розмірі 50% інвестиційних об`єктів у термін визначений договором, однак внаслідок істотного порушення ПрАТ Ірокс його умов, позивач позбавлений такої можливості. Позивач вважає, що продовження договірних відносин між сторонами є неможливим, а відтак просить розірвати договір на підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України, а також стягнути 3 407 687,85 грн. збитків у вигляді безрезультатних витрат на придбання будівельних матеріалів та оплати робіт на підставі ст. 653 ЦК України.

Рішенням Господарського суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №914/1979/24 (суддя В.П. Трускавецький) у задоволенні позову відмовлено повністю.

При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що станом на момент розгляду даної справи обов`язок позивача щодо фінансування об`єкта інвестування на суму 30 000 000,00 грн. повністю не виконаний. Доказів протилежного до матеріалів справи не додано. Відтак, неповне виконанням позивачем свого обов`язку з фінансування об`єкта інвестування призвело до неможливості виконання відповідачем-1, як стороною договору відповідальною за ведення загальних будівельних робіт, своїх обов`язків щодо завершення будівництва та введення інвестиційних об`єктів в експлуатацію у ІІІ кварталі 2021 року.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ТзОВ Марлон Сіті звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати зазначене судове рішення та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Скаржник вважає оскаржуване рішення незаконним, ухваленим без з`ясування усіх обставин справи, які мають значення для справи. Зокрема, зазначає, що позивачем понесено збитки у вигляді безрезультатних витрат на придбання будівельних матеріалів і оплати робіт ПрАТ «Ірокс». ТзОВ «Марлон Сіті» було зроблено вклад у спільну інвестиційну діяльність у розмірі 3 407 687,85 грн., однак внаслідок невиконання своїх зобов`язань за договором зі сторони ПрАТ «Ірокс», мети такої спільної діяльності досягнуто не було. Судом при ухваленні оскаржуваного рішення не взято до уваги те, що договором не встановлено етапи фінансування робіт по об`єкту інвестування. Оскільки будівельні роботи по договору виконувало ПрАТ «Ірокс», ТзОВ «Марлон Сіті» не могло знати про потреби будівництва, а тому саме ПрАТ «Ірокс» повідомляло ТзОВ «Марлон Сіті» про потребу в закупівлі будівельних матеріалів та перелік таких матеріалів, які необхідно оплатити позивачу. Після доставки будівельних матеріалів на будівельний майданчик ПрАТ «Ірокс» виконувало будівельні роботи, та склало довідки про вартість виконаних будівельних робіт та витрат за вересень за № 1/2020 і № 2/2020 (форма КБ-3), в яких зазначено, що було виконано будівельних робіт на суму 721 651,20 грн. і 698 503,20 грн. відповідно. Ці будівельні роботи були оплачені ТзОВ «Марлон Сіті» у повному обсязі, що не заперечується відповідачами та підтверджується також виписками з банківських рахунків позивача. Однак, в подальшому жодних повідомлень від відповідача-1 про потребу в матеріалах до ТзОВ «Марлон Сіті» не надходило, інших довідок про вартість виконаних робіт не надавалось, а тому невиконання договору було спричинене саме з вини ПрАТ «Ірокс». Водночас згідно з п. 3.2 договору (ПрАТ «Ірокс») є відповідальним за ведення загальних будівельних робіт та має право на продовження терміну виконання будівельних робіт за договором, зокрема, у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) іншими сторонами істотних умов договору, зокрема, умов щодо здійснення фінансування інвестиційних об`єктів за договором. При цьому, ПрАТ «Ірокс» жодного разу не повідомляло сторін договору про продовження терміну виконання будівельних робіт за договором у зв`язку з порушенням умов щодо здійснення фінансування інвестиційних об`єктів за договором, що також свідчить про належне виконання позивачем свої обов`язків за договором.

Відповідач-1 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника, вважає апеляційну скаргу безпідставною та необґрунтованою. Наголошує, що в матеріалах справи відсутні докази та обгрунтовані доводи заподіяння позивачу шкоди, як це вимагається положенням ст. 651 ЦК України. Отже, з врахування відсутності шкоди, не може бути підстав для розірвання договору внаслідок істотного порушення договору як підстави для розірвання такого договору. Відповідач-1 не заперечує той факт, що позивач має право на 50% інвестиційних об`єктів згідно договору. Однак, таке право наступає згідно умов договору та протягом його дії в порядку та на умовах, передбачених договором. Сторони домовилися про те, що дія договору самостійно може бути продовжена, більше того згода сторін на продовження терміну виконання робіт з підстав, вказаних у п. 3.2.1-3.23 договору не потрібна. Пунктом 9.1 договору, передбачено, що договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до ІІІ кварталу 2021 року, але не менш, як до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. На переконання відповідача-1, кошти, які сплачені позивачем (3 407 687,85 грн.) є не збитками за договором, а зобов`язанням позивача, оскільки згідно з умовами договору, позивач зобов`язується вкласти свою частку у виконання договору шляхом внесення грошових коштів у національній волюті України у розмірі 30 000 000,00 грн., що складає 50% (п. 2.2). Сам по собі факт підписання ТзОВ «Марлон Сіті» та ПрАТ «Ірокс» довідки про вартість робіт (форма КБ-3), а також актів виконаних робіт (форма КБ-2) та наступної оплати таких робіт позивачем, свідчить про належне виконання відповідачем-1 взятих на себе зобов`язань щодо виконання будівельних робіт на об`єкті, передбачених укладеним договором про спільну інвестиційну діяльність. З наданих позивачем копій видаткових накладних вбачається, що ТзОВ «Марлон Сіті» здійснило придбання будівельних матеріалів на загальну суму 1 987 533,45 грн. Однак, з наданих суду видаткових накладних, як і з будь-яких інших доказів наданих позивачем, не вбачається як сам факт передачі таких будівельних матеріалів саме ПрАТ «Ірокс» так і їх подальшу поставку на об`єкт по вул. Тернопільська, 42 у м. Львові з метою використання під час проведення будівельних робіт, особливо зважаючи на наявність у позивача і відповідача інших укладених договорів на зведення об`єктів будівництва. Те саме стосується й довідки від 15.06.2021, яка не може бути прийнята судом в якості належного і допустимого доказу, оскільки така жодним чином не підтверджує понесення позивачем витрат на придбання будівельних матеріалів і передачу їх на об`єкт по вулиці Тернопільській, 42 у м. Львові в рамках договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020, оскільки у довідці не зазначено, що матеріали, які придбані ТзОВ «Марлон Сіті» і передані на будівельний об`єкт по вулиці Тернопільській, 42 у м. Львові, саме в рамках спірного договору; вартість таких матеріалів не відповідає вказаній позивачем у позові вартості будівельних матеріалів у сумі 1 987 533,45 грн. Сама ж довідка не є офіційним документом в розумінні діючого законодавства і не може підтверджувати виконання або невиконання сторонами умов договору з огляду на відсутність підписів у такій довідці усіх сторін договірних правовідносин, зокрема позивача. Таким чином, позивачем не надано переконливих доказів понесення збитків у вигляді витрат на придбання будівельних матеріалів і оплати робіт, як і не надано достатніх доказів недобросовісної поведінки відповідачів, яка б проявлялася у невиконанні (неналежному виконанні) умов договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020. Просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-2 у відзиві на апеляційну скаргу заперечує проти доводів скаржника з тих самих підстав, що і ПрАТ Ірокс (відповідач-1), при цьому зазначивши, що п. 2.2 договору передбачений обов`язок ТзОВ Персенківка здійснити свій вклад шляхом залучення під будівництво 8/25 власного нерухомого майна під літ. А-1 нежитлової будівлі загальною площею 447,1 кв.м за адресою вул. Тернопільська, 42 у м. Львів. Вказаний обов`язок виконаний у повному обсязі, що свідчить про безпідставність пред`явлення позовних вимог до відповідача-2. Просить рішення Господарського суду Львівської області від 14.01.2025 у даній справі залишити без змін, апеляційну скаргу ТзОВ «Марлон Сіті» - без задоволення.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав доводи, наведені в апеляційній скарзі.

Відповідачі просили залишити без змін оскаржуване рішення місцевого господарського суду, апеляційну скаргу без задоволення.

Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши пояснення представників сторін, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.

26.06.2020 між ТзОВ Марлон-Сіті (Сторона-1), ПрАТ Ірокс (Сторона-2) та ТзОВ Персенківка (Сторона-3) укладено договір про спільну інвестиційну діяльність.

Відповідно до п. 2.1 договору сторони зобов`язуються спільною діяльністю шляхом об`єднання власних та залучених коштів та виробничих потужностей організувати, завершити будівництво:

Інвестиційний Об`єкт-1: 2-секційний житлово-офісний будинок з вбудованими житловими приміщеннями загальною проектною площею 5013,8 м.кв.

Інвестиційний Об`єкт-2: підземний паркінг на 20 паркомісць (перший рівень) 316,5 м. кв; дві конференц-зали - (другий рівень) - загального проектного площею 547,96 м. кв.

Вартість виконання інвестиційного Об`єкта-1: 2-секційний житлово-офісний будинок з вбудованими житловими приміщеннями загальною проектного площею 5013,8 м.кв відповідно до проектно-кошторисної документації (прямі витрати та загальновиробничі витрати) становить 44 968 266,00 грн. відповідно до договірних цін на момент укладення договору. Кошторис даного договору є гнучким (динамічним). Розроблення змін та уточнень до погодженого кошторису здійснює Сторона-2.

Пунктом 2.2 договору сторони погодили, що кожна із сторін вносить свою частку у виконання договору:

Сторона-2 зобов`язується вкласти свою частку виконання договору y розмірі 40%, що становить 14 968 266,00 грн.: шляхом виконання загально-будівельних робіт Об`єкта-1: 2-секційший житлово-офісний будинок з вбудованими житловими приміщеннями загального проектною площею 5013,8 м.кв та шляхом залучення незавершеного будівництва (двосекційний семиповерховий житлово-офісний комплекс з вбудованими житловими приміщеннями, що становить 20 941 303,20 грн. за адресою вул. Тернопільська, 42, м. Львів).

Додатково Сторона-2 надає під будівництво 9/25 власного нерухомого майна А-1, А"-1 нежитлові будівлі загальною площею 363,5 м.кв за адресою вул. Тернопільська, 42, м. Львів (Витяг про державну реєстрацію права власності індексний помер 99045926, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101).

Сторона-3 зобов`язується вкласти свою частку виконання договору у розмірі 10%, що становить 6 706 500,00 грн.:

- залучення під будівництво 8/25 власного нерухомого майна А-1, А"-1 нежитлової будівлі загальною площею 447,1 м. кв. за адресою вул. Терпопільська, 42, м. Львів (Витяг про державну реєстрацію права власності індексний номер 156541310, реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 101).

Сторона-1 зобов`язується вкласти свою частку виконання договору шляхом внесення грошових коштів у національній волюті України y розмірі 30 000 000,00 грн., що складає 50%.

Згідно з п. 2.3 договору частка майна кожної із сторін даного договору становить: Сторона-1 - 50%, Сторона-2 - 40%, Сторона-3- 10% , що є пропорційно капіталовкладенням для виконання умов договору, покладення відповідальності та отримання прибутку.

Особливості участі кожної із сторін в частині виконання робіт, внесення грошових коштів, вироблення проектно-технічної, юридичної документації, необхідної для виконання умов договору можуть викладатися в додатках до цього договору та підписуються усіма сторонами (п. 2.4 договору).

Відповідно до п. 2.5 договору сторони погоджуються із цим, що цей договір є підставою для виникнення між сторонами спільних майнових відносин в частках, а саме: Сторона-1 - 50%, Сторона-2 - 40%, Сторона-3 - 10%, предметом якого є спільна діяльність щодо будівництва:

Інвестиційний Об`єкт-1: 2-секційний житлово-офісний будинок з вбудованими житловими приміщеннями загальною проектною площею 5013,8 м.кв.

Інвестиційний Об`єкт-2: підземний паркінг на 20 паркомісць (перший рівень) 316,5 м.кв; дві конференц-зали - (другий рівень) - загального проектного площею 547,96 м.кв.

Запланований термін введення Інвестиційних об`єктів будівництва в експлуатацію - ІІІ квартал 2021 року. Підтвердженням введення об`єктів інвестування в експлуатацію є відповідні акти готовності/Декларації. Підтвердженням завершеності інвестиційних об`єктів є акти готовності (п. 3.1 договору).

У відповідності до підпунктів 3.2.1-3.2.4 пункту 3.2 договору Сторона-2 є відповідальна за ведення загальних будівельних робіт та має право на продовження терміну виконання будівельних робіт за договором у випадках: порушення (невиконання або неналежного виконання) іншими сторонами істотних умов договору, зокрема, умов щодо здійснення фінансування будівництва інвестиційних об`єктів за договором; наявності (виникнення та дія у часі) істотних розбіжностей між проектними (очікуваними) та фактичними умовами виконання робіт, передбачити які на дату укладення договору сторони не мали можливості; у зв`язку з настанням і дією у часі обставин форс-мажору та/або їх наслідків. Сторони домовилися про те, що згода сторін на продовження терміну виконання робіт з підстав, вказаних у п. 3.2.1-3.23 договору не потрібна.

Сторони надають свою безвідкличну згоду на внесення змін до проектно-кошторисної документації, якщо у зв`язку з цим не збільшується загальна проектна площа кожного з об`єктів інвестування більше ніж на 30 кв. м (підпункт 3.2.5 пункту 3.2 договору).

Згідно з п. 4.6 договору етапи фінансування робіт по даному договору можуть бути передбачені у додатку до цього договору.

Пунктом 9.1 договору передбачено, що такий вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до ІІІ кварталу 2021 року, але не менш, як до повного виконання сторонами зобов`язань за договором. Можливість прострочення строків виконання договору допускається в межах року часу з моменту настання обставин п. 3.2.1-3.2.3 договору, судових спорів та інших непереборних обставин, що не залежать від сторін, що спричинили прострочення.

Як зазначає позивач у позовній заяві, на виконання умов договору останній здійснив закупівлю будівельних матеріалів на суму 1 987 533,45 грн. згідно з видатковими накладними (т. 1, а.с.67-181).

Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 1/2020, підписаною позивачем та відповідачем-1, вартість будівельних робіт становить 721,65120 тис. грн. (т. 1, а.с. 59).

Згідно з довідкою про вартість виконаних будівельних робіт та витрати за вересень 2/2020, підписаною позивачем та відповідачем-1, вартість будівельних робіт становить 698,50320 тис. грн. (т. 1, а.с. 60).

Згідно з банківськими виписками з рахунку ТзОВ «Марлон Сіті» за період з 01.10.2020 по 31.10.2020 позивач 16.10.2020 сплатив на рахунок ПрАТ «Ірокс» на підставі договору про спільне інвестування у будівництво від 26.06.2020 236 692,40 грн.; за період з 01.12.2020 по 31.12.2020 позивач 18.12.2020 сплатив на рахунок відповідача-1 на підставі договору 56 000,00 грн.; за період з 01.01.2021 по 31.01.2021 позивач 26.01.2021 сплатив на рахунок відповідача-1 на підставі договору 100 000,00 грн.; за період з 01.03.2021 по 31.03.2021 позивач 26.03.2021 сплатив на рахунок відповідача-1 на підставі договору 345 000,00 грн., 29.03.2021 354 000,00 грн. (т. 1, а.с. 182-191).

Відповідно до довідки станом на 15.06.2021 згідно договорів про спільне інвестування у будівництво витрати ТзОВ Марлон Сіті на придбання та поставку матеріалів на будівництво за договором становлять 1 245 129,01 грн. Вказана довідка підписана генеральним директором ПрАТ Ірокс та директором ТзОВ Галичбудмонтаж (т. 1, а.с. 61-63).

При ухваленні постанови суд апеляційної інстанції виходив з наступного.

Згідно з частиною 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з врахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст. 638 ЦК України).

Як зазначалося вище, 26.06.2020 між ТзОВ Марлон-Сіті, ПрАТ Ірокс та ТзОВ Персенківка укладено договір про спільну інвестиційну діяльність, предметом якого є участь сторін у будівництві житлово-офісного будинку та підземного паркінгу з отриманням спільних майнових прав в частках пропорційним капіталовкладенням сторін.

За змістом Закону України Про інвестиційну діяльність (у редакції, чинній час укладення спірного договору), що визначає загальні правові, економічні та соціальні умови інвестиційної діяльності на території України, інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об`єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Об`єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно.

Відповідно до статті 7 названого Закону всі суб`єкти інвестиційної діяльності незалежно від форм власності та господарювання мають рівні права щодо здійснення інвестиційної діяльності, якщо інше не передбачено законодавчими актами України. За рішенням інвестора права володіння, користування і розпорядження інвестиціями, а також результатами їх здійснення можуть бути передані іншим громадянам та юридичним особам у порядку, установленому законом. Взаємовідносини при такій передачі прав регулюються ними самостійно на основі договорів. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об`єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України.

Основним правовим документом, який регулює взаємовідносини між суб`єктами інвестиційної діяльності, є договір (угода). Укладення договорів, вибір партнерів, визначення зобов`язань, будь-яких інших умов господарських взаємовідносин, що не суперечать законодавству України, є виключною компетенцією суб`єктів інвестиційної діяльності (стаття 9 Закону України Про інвестиційну діяльність).

Згідно з ст.20 Закону України Про інвестиційну діяльність при недодержанні договірних зобов`язань суб`єкти інвестиційної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, передбачену законодавством України і укладеними договорами.

Інвестиційний договір, як окремий вид цивільно-правових договорів може містити положення різних видів цивільно-правових договорів залежно від предмету та цілей інвестування (договору про спільну діяльність, капітального будівництва, кредитування, купівлі-продажу, довірчого управління майном).

Як слушно зауважив суд першої інстанції, у даному випадку інвестиційний договір містить положення договору про спільну діяльність.

За приписами ст. 1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов`язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі об`єднання вкладів учасників (просте товариство) або без об`єднання вкладів учасників.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності (ст. 1131 ЦК України).

Порушенням зобов`язання на підставі статті 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Прострочення боржника не настає, якщо зобов`язання не може бути виконане внаслідок прострочення кредитора (ч.ч. 1, 4 ст. 612 ЦК України).

У відповідності до ч. 2 ст. 613 ЦК України якщо кредитор не вчинив дії, до вчинення яких боржник не міг виконати свій обов`язок, виконання зобов`язання може бути відстрочене на час прострочення кредитора.

За загальним правилом, визначеним у частині 1 статті 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Водночас, відповідно до частини другої статті 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним вважається таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Оцінка істотності порушення договору здійснюється судом відповідно до критеріїв, що встановлені законом.

Істотність порушення визначається виключно за об`єктивними обставинами, що склалися у сторони, яка вимагає розірвання договору. У такому випадку вина сторони, що припустилася порушення договору, (як суб`єктивний чинник) не має будь-якого значення і для оцінки порушення як істотного, і для виникнення права вимагати розірвання договору на підставі частини другої статті 651 ЦК України.

Надаючи оцінку істотності порушення стороною договору, суди повинні встановити не лише наявність порушення договору, але й наявність шкоди, завданої цим порушенням другою стороною, яка може бути виражена у вигляді реальних збитків та (або) упущеної вигоди, її розмір. Проте йдеться не лише про грошовий вираз завданої шкоди, прямі збитки, а й випадки, коли потерпіла сторона не зможе використати результати договору. Вирішальне значення має співвідношення шкоди з тим, що могла очікувати від виконання договору сторона. Тобто суди повинні встановити, чи є насправді істотною різниця між тим, на що має право розраховувати сторона, укладаючи договір, і тим, що в дійсності вона змогла отримати (наведена правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 08.09.2022 cправа №910/277/21).

Як зазначалось вище, положеннями пункту 2.2 договору, передбачено розмір часток кожної сторін та форму їх внесення, а саме:

- ПрАТ Ірокс зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 40%, що становить 14 968 266,00 грн., шляхом виконання загально-будівельних робіт, залучення незавершеного будівництва та надання під будівництво власного нерухомого майна;

- ТзОВ Персенківка зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 10%, що становить 6 706 500,00 грн., шляхом залучення під будівництво власного нерухомого майна;

- ТзОВ Марлон Сіті зобов`язується вкласти свою частку у розмірі 50%, шляхом внесення 30 000 000,00 грн.

Виходячи з аналізу умов укладеного сторонами договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020 вбачається, що позивач виконує свій обов`язок щодо здійснення будівництва шляхом надання коштів, а відповідачі шляхом залучення виробничих потужностей. При цьому, згідно з п. 3.2 договору ПрАТ Ірокс є відповідальним за ведення будівельних робіт.

Виходячи з умов договору та фактичних обставин справи, фінансування робіт та матеріалів для спорудження інвестиційних об`єктів, здійснювалось за грошові кошти позивача.

Як слушно зауважив суд першої інстанції, п. 4.6 договору сторони передбачили, що етапи фінансування робіт по даному договору можуть бути передбачені у додатку до цього договору. Водночас, таких додатків до договору сторони не укладали.

При цьому позивач не заперечує, що ним виконано обов`язок щодо фінансування інвестиційних об`єктів за договором в розмірі 1 420 154,40 грн. (оплата за будівельні роботи) та на придбання будівельних матеріалів на суму 1 987 533,45 грн.

Отже, з наведеного вбачається, що обов`язок позивача щодо фінансування об`єкта інвестування на суму 30 000 000,00 грн. погоджену сторонами у договорі про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020 повністю не виконаний. Доказів протилежного матеріали справи не містять.

З врахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком місцевого господарського суду, що неповне виконанням позивачем свого обов`язку з фінансування об`єкта інвестування призвело до неможливості виконання відповідачем-1, як стороною договору відповідальною за ведення загальних будівельних робіт, своїх обов`язків щодо завершення будівництва та введення інвестиційних об`єктів в експлуатацію у ІІІ кварталі 2021 року.

Відтак, наведеними фактичними обставинами справи спростовуються твердження скаржника про наявність того факту, що об`єкт інвестування не зданий в експлуатацію у строк, погоджений сторонами, а саме в ІІІ кварталі 2021 року, незважаючи на те, що позивач свої зобов`язання з внесення грошових коштів виконував.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що пунктами 3.2.1 та 9 договору передбачена можливість на надання ПрАТ Ірокс, як стороні відповідальній за ведення загальних будівельних робіт, права на продовження (в межах року часу) терміну їх виконання у випадку порушення (невиконання або неналежного виконання) іншими сторонами істотних умов договору, зокрема, умов щодо здійснення фінансування будівництва інвестиційних об`єктів за договором.

Більше того, п. 3.2.4 договору сторони передбачили, що згода сторін на продовження терміну виконання робіт з підстав, вказаних у п. 3.2.1, не потрібна.

Також відсутні істотні порушення умов договору зі сторони відповідача-2, оскільки відповідно до п. 2.2 договору ТзОВ Персенківка свою частку у виконання такого договору зобов`язується внести шляхом залучення під будівництво 8/25 власного нерухомого майна А-1, А"-1 нежитлової будівлі загальною площею 447,1 м. кв. за адресою вул. Терпопільська, 42, м. Львів. Факт залучення такого нерухомого майна відповідача-2 під будівництво інвестиційного об`єкта жодною зі сторін не оспорюється.

Щодо доводів скаржника про наявність підтверджуючих документів щодо фінансування об`єктів інвестування, колегія суддів враховує наступне.

З наявних в матеріалах справи копій банківських виписок по рахунку ТзОВ «Марлон Сіті» вбачається, що ним здійснено оплати на користь відповідача-1 за договором з призначенням платежу "оплата за роботи ...", "оплата за виконані роботи..." лише на загальну суму 1 091 692,40 грн. (16.10.2020 236 692,40 грн; 18.12.2020 56 000,00 грн; 26.01.2021 100 000,00 грн; 26.03.2021 - 345 000,00 грн; 29.03.2021 - 354 000,00 грн) (т. 1, а.с. 182-191).

З копій видаткових накладних (т. 1, а.с.67-181) вбачається купівля позивачем будівельних матеріалів, однак не вбачається, що такі будівельні матеріали були використані саме на об`єктах інвестування за спірним договором, тим більше зважаючи на наявність між сторонами інших договорів про спільну інвестиційну діяльність на зведення об`єктів будівництва.

Довідки форми КБ-3 за вересень 2020 року на загальну суму 1 420 154,40 грн., підписані позивачем та відповідачем-1, а також скріплені їх печатками, підтверджують факт погодження вартості будівельних робіт. Водночас, колегія суддів зауважує, що за відсутності істотного порушення умов договору та його чинності не вбачається підстав для стягнення таких коштів.

Довідка, згідно з якою станом на 15.06.2021 витрати ТзОВ Марлон Сіті на придбання та поставку матеріалів на будівництво згідно договорів про спільне інвестування у будівництво становлять 1 245 129,01 грн. яка підписана генеральним директором ПрАТ Ірокс та директором ТзОВ Галичбудмонтаж (т. 1, а.с. 61-63), не є первинним документом, що підтверджує здійснення господарських операцій. У вказаній довідці не зазначено, що матеріали, які придбані ТзОВ «Марлон Сіті» і передані на будівельний об`єкт по вулиці Тернопільській, 42 у м. Львові, саме в рамках договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020. При цьому, у довідці відсутні підписи усіх сторін договірних правовідносин, зокрема позивача.

Таким чином, надані в якості обґрунтування докази у своїй сукупності не підтверджують факту неналежного виконання відповідачами умов договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020.

Натомість має місце неналежне виконання умов договору саме позивачем, зважаючи на положення п. 2.2 договору, який серед іншого передбачає обов`язок ТзОВ «Марлон Сіті» щодо належного фінансування будівельних робіт шляхом внесення грошових коштів у сумі 30 000 000 грн.

Виходячи з аналізу вищенаведених норм права, умов укладеного між сторонами договору та фактичних обставин справи, колегія суддів констатує наявність правових підстав для відмови у задоволенні заявлених ТзОВ «Марлон Сіті» позовних вимог (з врахуванням заяви про зміну підстав позову) про розірвання договору про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020, укладеного між ТзОВ Марлон Сіті, ПрАТ Ірокс та ТзОВ Персенківка та стягнення з відповідачів на користь позивача вклад зроблений за договором про спільну інвестиційну діяльність від 26.06.2020 в сумі 3 407 687,85грн.

Підсумовуючи усе вищевказане, колегія суддів визнає необґрунтованими доводи апеляційної скарги, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи, ґрунтуються на неправильному тлумаченні правових норм та не спростовують висновків, наведених в рішенні Господарського суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №914/1979/24.

За приписами частин 1, 2, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до ч.ч.1-5 статті 236 Господарського процесуального кодексу України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з практикою Європейського Суду з прав людини, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, у рішеннях судів та органів, що вирішують спори, має бути належним чином викладено підстави, на яких вони ґрунтуються. Обсяг цього обов`язку щодо обґрунтовування рішення може бути різним залежно від характеру самого рішення і має визначатись з урахуванням обставин відповідної справи. Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

З врахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції вірно встановив обставини, що мають значення для справи, надав належну оцінку дослідженим доказам, прийняв законне обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права, тому його необхідно залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

З огляду на те, що суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, судові витрати, пов`язані з розглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись, ст. ст. 269, 270, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд

у х в а л и в:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Марлон Сіті залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 14.01.2025 у справі №914/1979/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбачені ст.ст. 287-288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Головуючий-суддя Н.М. Кравчук

Судді Т.Б. Бонк

Г.Г. Якімець