ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

25 червня 2025 року Справа № 915/984/25

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Семенчук Н.О., розглянувши матеріали

за позовом: Селянського (фермерського) господарства «МРІЯ», пров. Сонячний, 14, м. Бобринець, Кіровоградська обл.., 17036,

електронна пошта:

до відповідача: Державного підприємства «Дослідне господарство «Зелені Кошари» Селекційно-генетичного інституту-Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення», с. Зелені Кошари, Первомайський р-н, Миколаївська обл., 55276,

про: стягнення 1 951 799,39 грн.

Селянське (фермерське) господарство «МРІЯ» звернулось до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою б/н від 19.06.2025 (вх. № 9310/25 від 20.06.2025), в якій просить суд:

1. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Зелені Кошари» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (код СДРПОУ 20877828) на користь селянського (фермерського) господарства «Мрія» (код СДРПОУ 31754787) загальну суму заборгованості у розмірі 1 951 799,39 грн, з яких: за Договором на виконання сільськогосподарських робіт від 20 листопада 2023 року 1 235 294,46 (сума боргу) + 215 557,48 (інфляційне збільшення) +48 547,65 ( 3% річних ) + 452 399,80 (штрафні санкції) = 1 951 799,39 грн.

2. Стягнути з Державного підприємства «Дослідне господарство «Зелені Кошари» Селекційно-генетичного інституту Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» (код 20877828) на користь селянського (фермерського) господарства «Мрія» (код 31754787) суму в розмірі 33462, 93 грн сплачений судовий збір.

В обґрунтування позову зазначає, що 20 листопада 2023 року між державним підприємством «Дослідне господарство «Зелені Кошари» Селекційно-генетичного інституту - Національного центру насіннєзнавства та сортовивчення» («Замовник») та селянським (фермерським) господарством «Мрія» («Виконавець») було укладено Договір на виконання сільськогосподарських робіт на загальну суму 4 021 245,00 грн. У відповідності до вимог Договору на виконання сільськогосподарських робіт від 20 листопада 2023 року СФГ «МРІЯ» виконало сільськогосподарські роботи на загальну суму 1 235 294,46 грн. В порушення умов даного Договору, підприємством відповідача не здійснено жодної оплати по виставленим рахункам.

Позовні вимоги обґрунтовані положеннями ст.ст. 11, 525, 526, 546-549, 610, 611, 625, 626, 631, 901, 903, 905 Цивільного кодексу України, ст. 199 Господарського кодексу України, ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» та умовами укладеного між сторонами договору.

Дослідивши матеріали позовної заяви та додані до неї документи, суд дійшов висновку, що позовна заява б/н від 19.06.2025 (вх. № 9310/25 від 20.06.2025) не відповідає вимогам Глави 1 Розділу ІІІ Господарського процесуального кодексу України за наступними підставами.

По-перше, відповідно до ч. 6 ст. 6 ГПК України, адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку. Процесуальні наслідки, передбачені цим Кодексом у разі звернення до суду з документом особи, яка відповідно до цієї частини зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються судом також у випадках, якщо інтереси такої особи у справі представляє адвокат.

Водночас, здійснивши перевірку наявності у позивача електронного кабінету, суд встановив, що у Селянського (фермерського) господарства «МРІЯ», ідентифікаційний код 31754787, як у особи, яка зобов`язана зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, в порушення положень ст.6 ГПК України, відповідний кабінет відсутній.

З метою усунення вказаного недоліку Селянському (фермерському) господарству «МРІЯ» необхідно у відповідності до ст.6 ГПК України зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

По-друге, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, відомості про наявність або відсутність електронного кабінету серед відомостей про сторін та інших учасників справи.

Разом із тим, позовна заява не містить відомостей про наявність або відсутність у сторін електронних кабінетів в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами.

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 2 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід зазначити відомості про наявність або відсутність у сторін електронних кабінетів.

По-третє, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України позовна заява повинна містити, зокрема, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Разом із тим, за текстом позовної заяви Селянським (фермерським) господарством «МРІЯ» не наведено викладу обставин щодо виставлення позивачем відповідачу рахунків, з урахуванням змісту п. 2.3 Договору. Крім того, зазначаючи, що датою пред`явлення рахунку є 16.02.2024, позивач не зазначає, якими доказами підтверджується наведена обставина.

Аналогічно, зазначаючи, що надані до позовної заяви податкові накладні є зареєстрованими позивач не вказує, якими доказами підтверджується обставини реєстрації податкових накладних, та не надає суду відповідних доказів.

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог п. 5 ч. 3 ст. 162 ГПК України.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід здійснити виклад обставин та зазначення доказів, з урахуванням встановлених недоліків.

По-четверте, відповідно до приписів п. 1 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують: відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

При цьому, за змістом ч. 1 ст. 172 ГПК України передбачено, що позивач, особа, яка звертається з позовом в інтересах іншої особи, зобов`язані до подання позовної заяви надіслати учасникам справи її копію та копії доданих до неї документів листом з описом вкладення. Таке надсилання може здійснюватися в електронній формі через електронний кабінет з урахуванням положень статті 42 цього Кодексу.

Згідно з ч. 7 ст. 42 ГПК України якщо цим Кодексом передбачено обов`язок учасника справи щодо надсилання копій документів іншим учасникам справи, такі документи в електронній формі можуть направлятися з використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, шляхом надсилання до електронного кабінету іншого учасника справи, а в разі відсутності в іншого учасника справи електронного кабінету чи відсутності відомостей про наявність в іншого учасника справи електронного кабінету - у паперовій формі листом з описом вкладення. Якщо інший учасник справи відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язаний зареєструвати електронний кабінет, але не зареєстрував його, учасник справи, який подає документи до суду в електронній формі з використанням електронного кабінету, звільняється від обов`язку надсилання копій документів такому учаснику справи. Суд, направляючи такому учаснику справи судові виклики і повідомлення, ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом, зазначає у цих документах про обов`язок такої особи зареєструвати свій електронний кабінет та про можливість ознайомлення з матеріалами справи через Єдину судову інформаційно-комунікаційну систему або її окрему підсистему (модуль), що забезпечує обмін документами.

Суд констатує, що будь-яких доказів направлення відповідачу копії позовної заяви та доданих до неї документів, як того вимагають вищевказані норми ГПК України, позивачем до матеріалів позовної заяви не надано. Натомість серед додатків до позовної заяви б/н від 19.06.2025 (вх. № 9310/25 від 20.06.2025) позивачем надано копію позовної заяви із додатками для відповідача, що не відповідає приписами процесуального закону.

Таким чином, з урахуванням подання Селянським (фермерським) господарством «МРІЯ» позовної заяви у паперовій формі, судом встановлено, що всупереч вимог ст. 164 ГПК України, позивач до позовної заяви не надав документів, які підтверджують відправлення іншим учасникам справи копії позовної заяви і доданих до неї документів.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу необхідно надати суду докази надіслання на адресу відповідача копії позовної заяви та копій доданих до неї документів листом з описом вкладення.

По-п`яте, згідно з п.2 ч.1 ст.164 Господарського процесуального кодексу України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: «В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати» (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Приписами ч. 2 ст.123 ГПК України встановлено, що розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлено ставку судового збору в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання позовної заяви немайнового характеру 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» у 2025 році встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року 3028 гривень.

Предметом позову у даній справі є майнова вимога позивача, як виконавця, про стягнення з відповідача, як замовника, заборгованості за надані послуги, а також компенсаційних нарахувань та штрафних санкцій, усього на загальну суму 1 951 799,39 грн.

З урахуванням наведеного судовий збір у даній справі повинен складати 29 276,99 грн (1 951 799,39 грн * 1,5% = 29 276,99 грн).

Позивачем до позову в якості доказів сплати судового збору надано квитанцію ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 на суму 33 462,93 грн.

Відповідно до статті 9 Закону України «Про судовий збір», судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Тобто, суд зобов`язаний перевірити надходження судового збору до спеціального фонду у межах кожної конкретної справи.

На виконання вказаних норм, суд здійснив перевірку зарахування судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви у справі №915/984/25, згідно квитанції ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 на суму 33 462,93 грн.

Згідно з випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, сформованою за допомогою механізму централізованого отримання виписок з Державної казначейської служби України щодо сплати судового збору у автоматизованій програмі «Діловодство спеціалізованого суду», судовий збір, сплачений позивачем у сумі 33 462,93 грн згідно квитанції ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 зараховано за звернення до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою у справі № 915/857/25.

Судом встановлено, що ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 06.06.2025 у справі №915/857/25 позовну заяву (вх. № 8431/25 від 03.06.2025) і додані до неї документи повернуто позивачу (Селянське (фермерське) господарство «МРІЯ»).

У відповідності до ч.5 ст.6 Закону України «Про судовий збір» за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст.7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила у разі повернення заяви або скарги.

Оскільки Господарський процесуальний кодекс України чи Закон України «Про судовий збір» не передбачають можливості при поданні нових заяв, ураховувати платіжні доручення (квитанції) про сплату судового збору за заявами позивача, що вже подавались до суду, а тому після повернення позовної заяви за ухвалою суду від 06.06.2025 у справі № 915/857/25 Селянське (фермерське) господарство «МРІЯ» отримало право на повернення суми судового збору, сплаченого у такій справі за квитанцією ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 на суму 33 462,93 грн, яка приєднана до такої справи №915/857/25, а тому така платіжна інструкція не може бути прийнята, в якості доказу сплати судового збору у цій справі № 915/984/25.

Вказане, mutatis mutandis узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 05.01.2021 у справі №160/5879/20.

Судом також взято до уваги, що питання повторного використання платіжного документа при повторному поданні позовної заяви також розглядалося Верховним Судом.

У постанові від 13.02.2019 у справі №1540/3297/18 Верховний Суд звернув увагу, що певний час редакція частини четвертої статті 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала таке право, що якщо сума судового збору підлягала поверненню у зв`язку із залишенням позову без розгляду, але не була повернута, до повторно поданого позову додається первісний документ про сплату судового збору (друге речення цієї норми закону). Проте Законом України від 22.05.2015 № 484-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» це речення було виключено з цієї норми (підпункт 4 пункт 4 цього Закону) і станом на час розгляду заяви стаття 6 Закону України «Про судовий збір» передбачала, що за повторно подані позови, що раніше були залишені без розгляду, судовий збір сплачується на загальних підставах.

Тому, заявник / позивач, коли подає повторно заяву, має сплати судовий збір за її розгляд і не вправі використовувати первісний документ про сплату цього платежу, доданий до первинної заяви. Запроваджене законодавче нововведення не обмежує і не порушує прав заявника / позивача в частині обов`язку нести додаткові майнові витрати у зв`язку зі зверненням до суду, оскільки за законом такий заявник / позивач має право на повернення суми судового збору, сплаченого за подання первісної заяви.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 12.10.2023 у справі №160/554/23.

Отже, квитанція ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 на суму 33 462,93 грн вже була використана заявником при зверненні до суду з іншою позовною заявою у справі №915/857/25.

Враховуючи викладене, надана квитанція ID: 4747-6398-6134-5980 від 31.05.2025 на суму 33 462,93 грн не є належним доказом сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, оскільки при перевірці зарахування судового збору згідно вказаної платіжної інструкції, не підтверджено його зарахування у відповідній сумі до спеціального фонду Державного бюджету України саме у справі №915/984/25.

Таким чином, всупереч вимог ст.164 ГПК України, позивач до позовної заяви не надав доказів підтверджуючих сплату судового збору у встановленому порядку та розмірі.

Враховуючи викладене, з метою усунення вказаного недоліку позивачу необхідно надати докази сплати судового збору у встановленому порядку та розмірі, а саме в сумі 29 276,99 грн (з урахуванням ціни позву 1 951 799,39 грн).

По-шосте, відповідно до ч. 2 ст. 164 ГПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Разом із тим, посилаючись на існування у спірних правовідносинах претензії № 4 від 08.02.2025, з якою позивач звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, фермерське господарство не надає суду вказаного документу.

Таким чином, позивачем оформлено позовну заяву без дотримання вимог ч. 2 ст. 164 ГПК.

З метою усунення вказаного недоліку позивачу слід надати суду всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Суд постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху також у разі, якщо позовну заяву подано особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його.

В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити). Якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави, визначеної абзацом другим частини першої цієї статті, суд у такій ухвалі зазначає про обов`язок такої особи зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем не виконано вимоги ст.ст. 6, 162, 164 Господарського процесуального кодексу України, що відповідно до вимог ч.1 ст.174 Господарського процесуального кодексу України є підставою для залишення позовної заяви без руху з наданням строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтями 162, 164, 174, 232, 234, 235 Господарського процесуального кодексу, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовну заяву Селянського (фермерського) господарства «МРІЯ» б/н від 19.06.2025 (вх. № 9310/25 від 20.06.2025) залишити без руху.

2. Селянському (фермерському) господарству «МРІЯ» усунути встановлені при поданні позовної заяви недоліки в строк, який не перевищує 10 днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

3. Звернути увагу Селянського (фермерського) господарства «МРІЯ» на обов`язок зареєструвати електронний кабінет відповідно до статті 6 ГПК України.

4. Роз`яснити Селянському (фермерському) господарству «МРІЯ», що при невиконанні вимог даної ухвали, позовна заява вважається неподаною та повертається позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ч.2 ст.235 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.О.Семенчук