ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.06.2025м. ДніпроСправа № 904/1864/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Колісника І.І.

розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс", м. Дніпро

про стягнення 166317,90 грн.

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" через підсистему "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи (далі - ЄСІКС) звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс" заборгованості в сумі 166317,90 грн, з яких: 130449,60 грн основний борг, 18409,34 грн пеня, 2695,95 грн 3% річних, 14763,01 грн інфляційні втрати.

Судовий збір у сумі 3028,00 грн позивач просить покласти на відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань щодо повної та своєчасної оплати товару, поставленого йому за видатковими накладними № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн та № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн відповідно до договору купівлі-продажу № 17/2020 від 08.07.2020.

Ухвалою суду від 21.04.2025 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи; сторонам встановлені процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

27.05.2025 на електронну адресу суду від адвоката Кушнір Вікторії Олексіївни, що діє на підставі ордера серії АЕ № 1241858, виданого на надання правничої допомоги Шаповалу Костянтину Вікторовичу в інтересах ТОВ "Родос-Плюс", надійшло клопотання від 23.05.2025 (з накладенням кваліфікованого електронного підпису) про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

За відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Шаповал Костянтин Вікторович є керівником Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос Плюс" відповідача у справі.

Ухвалою суду від 30.05.2025 подане адвокатом Кушнір В.О. клопотання від 23.05.2025 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження повернуто без розгляду у зв`язку з його невідповідністю вимогам статті 170 Господарського процесуального кодексу України.

18.06.2025 через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог до 156317,90 грн, з яких: 120449,60 грн основний борг, 18409,34 грн пеня, 2695,95 грн 3% річних, 14763,01 грн інфляційні втрати.

Подану заяву позивач обґрунтовує, посилаючись на часткову оплату відповідачем заборгованості, на підтвердження чого надав копію платіжної інструкції від 11.06.2025 № 282 на суму 10000,00 грн.

Ухвалою суду від 20.06.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" від 18.06.2025 про зменшення розміру позовних вимог повернуто заявникові разом із доданими до неї документами з підстав пункту 2 частини другої статті 46 Господарського процесуального кодексу України (подання заяви після тридцятиденного строку з дня відкриття провадження у справі).

23.06.2025 від представника відповідача адвоката Кушнір В.О. через підсистему "Електронний суд" ЄСІКС до суду повторно надійшло клопотання про розгляд справи за правилами загального позовного провадження, у задоволенні якого ухвалою суду від 24.06.2025 заявнику відмовлено за відсутності правових підстав.

Своїм процесуальним правом на подання відзиву в установлений судом строк та на час ухвалення цього рішення відповідач не скористався.

Про відкриття провадження у справі та можливість подання заяв по суті справи відповідач повідомлявся рекомендованим листом з повідомленнями про вручення за адресою, зазначеною в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до вимог статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України.

За інформацією із загальнодоступного вебресурсу АТ "Укрпошта" (трекінг) поштове відправлення № 437 з копією ухвали суду від 21.04.2025 про відкриття провадження у справі вручено відповідачу 14.05.2025.

Отже, судом були вчинені всі передбачені законом заходи для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, а неподання ним до суду відзиву не можна визнати таким, що обумовлене поважними причинами.

Згідно з частиною дев`ятою статті 165 Господарського процесуального кодексу України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

За викладених обставин суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Між Товариством з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" (далі продавець, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс" (далі покупець, відповідач) укладено договір купівлі-продажу № 17/2020 від 08.07.2020 (далі договір) (а.с. 11-12).

Згідно з пунктом 1.1 договору продавець зобов`язується продати і передати у власність покупцю хімічну сировину, призначену для використання у виробництві косметики та/або побутової хімії (далі товар), а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у порядку і на умовах, передбачених цим договором.

Товар постачається у кількості та асортименті, вказаних у рахунках-фактурах, які виставляються продавцем на підставі усних або письмових заявок покупця (п. 2.2 договору).

Згідно з пунктом 3.1 договору умови поставки товару EXW: м. Київ, вул. Алма-Атинська, 35А.

Доставка товару здійснюється покупцем зі складу продавця за власний рахунок (п. 3.2 договору).

Пунктом 4.2 договору визначено, що товар вважається переданим продавцем і прийнятим покупцем за кількістю і якістю згідно з підписаними сторонами видатковими накладними.

Продавець зобов`язаний надавати на кожну партію товару такі документи: копія сертифіката якості або аналізу; копія висновку державної санітарно-епідеміологічної експертизи за попереднім запитом клієнта; податкову накладну в електронному вигляді; рахунок-фактуру; видаткову накладну (п. 4.3 договору).

Пунктом 5.1 договору передбачено, що ціна товару визначається на кожне відвантаження окремо в рахунках-фактурах продавця.

Загальна ціна договору становить сумарну вартість відвантаженого товару продавцем за видатковими накладними покупцю під час строку дії цього договору (п. 5.2 договору).

Відповідно до пунктів 5.3, 5.4 договору сплата за товар здійснюється покупцем протягом 14 календарних днів з моменту відвантаження товару, що засвідчується датою видаткової накладної; оплата проводиться покупцем в українських гривнях шляхом перерахування відповідних коштів на розрахунковий рахунок продавця, вказаний у рахунку-фактурі.

Право власності на товар переходить від продавця до покупця в момент підписання представниками сторін видаткової накладної, яка засвідчує момент передачі товару (п. 5.5 договору).

Пунктом 7.2 договору сторонами узгоджено, що за несвоєчасну оплату товару покупець сплачує продавцю неустойку у вигляді пені з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час прострочення, від суми простроченого платежу за кожен день прострочення платежу.

Цей договір вважається укладеним з моменту підписання сторонами в день, зазначений на початку, і діє до 31.12.2022. У випадку, якщо жодна із сторін не заявить про свій намір розірвати або змінити умови договору за 30 днів до його закінчення, цей договір вважається пролонгованим щорічно на кожний наступний календарний рік на тих же умовах, які визначені цим договором (п. 10.3 договору).

Доказів щодо намірів сторін розірвати або змінити договір матеріали справи не містять, з огляду на що суд доходить висновку про його пролонгацію на 2023 та 2024 роки в порядку, визначеному умовами пункту 10.3 договору.

На виконання договірних зобов`язань позивач протягом липня-серпня 2024 року поставив відповідачу товар суміш етоксильованих алкіламіну та жирного спирту (Addensante CL) на загальну суму 142749,60 грн, а саме:

200 кг за ціною 295,25 грн (без ПДВ) за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн з ПДВ (довіреність № 17 від 22.07.2024);

200 кг за ціною 299,54 грн (без ПДВ) за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн з ПДВ (довіреність № 24 від 19.08.2024) (а.с. 7-10).

Для оплати товару покупцеві були виставлені рахунки № Р-00000299 від 16.07.2024 на суму 70860,00 грн та № Р-00000348 від 14.08.2024 на суму 71889,60 грн (а.с. 24-25).

Позивач указує, що в рахунок оплати товару за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн відповідач здійснив платежі на суму 12300,00 грн, з яких: 26.11.2024 10000,00 грн, 14.02.2025 100,00 грн, 21.02.2025 100,00 грн, 12.03.2025 100,00 грн, 28.03.2025 1000,00 грн, 08.04.2025 1000,00 грн.

Тож неоплаченим за цією видатковою накладною залишився товар у сумі 58560,00 грн (70860,00 12300,00 = 58560,00).

Оплата товару за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 відповідачем не здійснювалася.

Відтак загальна сума заборгованості відповідача за договором становить 130449,60 грн (58560,00 + 71889,60 = 130449,60).

З метою досудового врегулювання спору позивач надіслав на адресу відповідача претензію № 1 (вих. № 01/04 від 02.04.2025), в якій просив погасити наявну заборгованість (а.с. 18-23).

Відповідач вимог позивача щодо погашення заборгованості не виконав, що й стало причиною виникнення спору.

Предметом доказування є обставини, пов`язані з виконанням/невиконанням сторонами зобов`язань за договором купівлі-продажу № 17/2020 від 08.07.2020.

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписом частини першої статті 692 Цивільного кодексу України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Згідно з частиною першою статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зважаючи на зміст пункту 5.3 договору та з урахуванням положень статей 253, 254 Цивільного кодексу України щодо початку й закінчення перебігу строків відповідач повинен був оплатити вартість товару за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн не пізніше 05.08.2024, а за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн не пізніше 02.09.2024.

Стаття 193 Господарського кодексу України встановлює обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Відповідно до положень статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно з частиною першою статті 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 Цивільного кодексу України).

Наданими позивачем доказами підтверджується, що позивач своє зобов`язання з поставки товару за договором виконав належним чином, однак відповідач своєчасної та повної його оплати не здійснив, у зв`язку з чим за ним, з урахуванням часткових платежів, на час звернення з позовом до суду утворилася заборгованість у сумі 130449,60 грн.

Під час судового провадження у справі відповідач платіжною інструкцією № 282 від 11.06.2025 на суму 10000,00 грн здійснив часткове погашення суми основного боргу за договором, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 231 Господарського процесуального кодексу України є підставою для закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору в цій частині позовних вимог.

За частиною третьою статті 231 цього Кодексу у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Доказів повної оплати залишку заборгованості за отриманий товар у сумі 120449,60 грн (130449,60 10000,00 = 120449,60) матеріали справи не містять, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача основного боргу є законними та обґрунтованими в сумі 120449,60 грн.

Статтею 610 Цивільного кодексу України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Приписами пункту 3 частини першої статті 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до статті 549 Цивільного кодексу України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з частиною першою статті 230 Господарського кодексу України штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України).

Заявлена позивачем до стягнення пеня в загальній сумі 18409,34 грн розрахована із застосуванням подвійної облікової ставки Національного банку України окремо із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн (з урахуванням здійснених часткових платежів) за період з 06.08.2024 по 02.02.2025 (8796,96 грн) та за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн за період з 03.09.2024 по 02.03.2025 (9612,38 грн).

Перевіркою розрахунків пені виявлено помилки, пов`язані з неправильним визначенням кінцевих та/або початкових термінів її нарахування у межах загального періоду, за який здійснено розрахунок.

За результатом здійсненого судом перерахунку пеня фактично становить:

1) із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн (з урахуванням здійснених часткових платежів) за загальний період з 06.08.2024 по 02.02.2025 8748,17 грн, з яких:

5637,82 грн - за період з 06.08.2024 по 25.11.2024 (112 днів) із заборгованості в сумі 70860,00 грн;

3110,35 грн - за період з 26.11.2024 по 02.02.2025 (69 днів) із заборгованості в сумі 60860,00 грн (з урахуванням платежу 10000,00 грн 26.11.2024);

2) із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн за загальний період з 03.09.2024 по 02.03.2025 (181 день) 9563,14 грн.

Тож загальна сума пені підлягає зменшенню до 18311,31 грн (8748,17 + 9563,14 = 18311,31), що менше від заявленої до стягнення на 98,03 грн (18409,34 18311,31 = 98,03).

Наслідки прострочення грошового зобов`язання, коли боржник повинен сплатити грошові кошти, але неправомірно не сплачує їх, врегульовані, серед іншого, статтею 625 Цивільного кодексу України.

Згідно з частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За порушення строку виконання грошового зобов`язання з оплати товару позивач заявив до стягнення з відповідача 3% річних у загальній сумі 2695,95 грн, з яких: 1362,52 грн із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн за період з 06.08.2024 по 17.04.2025 (з урахуванням здійснених часткових платежів) і 1333,44 грн із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн за період з 03.09.2024 по 17.04.2025, а також інфляційні втрати в загальній сумі 14763,01 грн, з яких: 7183,36 грн із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн (з урахуванням здійснених часткових платежів) за період із серпня 2024 року по березень 2025 року та 7579,65 грн із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн за період з вересня 2024 року по березень 2025 року.

Перевіркою розрахунку 3% річних, здійсненого із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн (з урахуванням здійснених часткових платежів) за період з 06.08.2024 по 17.04.2025, судом виявлено помилки у визначенні початкових та кінцевих термінів їх нарахування у межах загального періоду, за який здійснено розрахунок, внаслідок неправомірного включення дат здійснених відповідачем часткових платежів у періоди нарахування.

За результатом здійсненого судом перерахунку 3% річних із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000296 від 22.07.2024 на суму 70860,00 грн (з урахуванням здійснених часткових платежів) за загальний період з 06.08.2024 по 17.04.2025 фактично становлять 1361,51 грн, з яких:

650,52 грн - за період з 06.08.2024 по 25.11.2024 (112 днів) із заборгованості в сумі 70860,00 грн;

399,68 грн - за період з 26.11.2024 по 13.02.2025 (80 днів) із заборгованості в сумі 60860,00 грн (з урахуванням платежу 10000,00 грн 26.11.2024);

34,96 грн - за період з 14.02.2025 по 20.02.2025 (7 днів) із заборгованості в сумі 60760,00 грн (з урахуванням платежу 100,00 грн 14.02.2025);

94,73 грн - за період з 21.02.2025 по 11.03.2025 (19 днів) із заборгованості в сумі 60660,00 грн (з урахуванням платежу 100,00 грн 21.02.2025);

79,64 грн - за період з 12.03.2025 по 27.03.2025 (16 днів) із заборгованості в сумі 60560,00 грн (з урахуванням платежу 100,00 грн 12.03.2025);

53,85 грн - за період з 28.03.2025 по 07.04.2025 (11 днів) із заборгованості в сумі 59560,00 грн (з урахуванням платежу 1000,00 грн 28.03.2025);

48,13 грн - за період з 08.04.2025 по 17.04.2025 (10 днів) із заборгованості в сумі 58560,00 грн (з урахуванням платежу 1000,00 грн 08.04.2025).

За результатом перевірки розрахунку 3% річних із заборгованості за видатковою накладною № Р-00000338 від 19.08.2024 на суму 71889,60 грн за період з 03.09.2024 по 17.04.2025 встановлено, що розраховані позивачем 3% річних у сумі 1333,44 грн не перевищують фактичної суми 3% річних, можливих до стягнення 1339,35 грн.

Відтак за результатом перерахунку та з урахуванням меж позовних вимог заявлені до стягнення 3% річних підлягають зменшенню до 2694,95 грн (1361,51 +1333,44 = 2694,95), що менше від заявлених до стягнення на 1 гривню (2695,95 - 2694,95 = 1).

Здійснюючи перевірку розрахунку інфляційних втрат, суд враховує таке.

Об`єднаною палатою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі №905/21/19 наведено формулу за якою можна розрахувати інфляційні втрати: "Х" * "і-1" - 100 грн. = "ЗБ", де "Х" - залишок боргу на початок розрахункового періоду, "і-1" - офіційно встановлений індекс інфляції у розрахунковому місяці та 100 грн - умовна сума погашення боргу у цьому місяці, а "ЗБ" - залишок основного боргу з інфляційною складовою за цей місяць (вартість грошей з урахуванням інфляції у цьому місяці та часткового погашення боргу у цьому ж місяці). При цьому зазначено, що за наступний місяць базовою сумою для розрахунку індексу інфляції буде залишок боргу разом з інфляційною складовою за попередній місяць ("ЗБ" відповідно до наведеної формули), який перемножується на індекс інфляції за цей місяць, а від зазначеного добутку має відніматися сума погашення боржником своєї заборгованості у поточному місяці (якщо таке погашення відбувалося).

У випадку якщо погашення боргу не відбувалося декілька місяців підряд, то залишок основного боргу з інфляційною складовою за перший розрахунковий місяць такого періоду ("ЗБ") перемножується послідовно на індекси інфляції за весь період, протягом якого не відбувалося погашення боргу, та ділиться на 100%.

Зазначена правова позиція також викладена у постанові Верховного Суду від 20.08.2020 у справі № 904/3546/19.

Крім того, об`єднана палата Касаційного господарського суду у постанові від 20 листопада 2020 року у справі № 910/13071/19 надала роз`яснення, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Методику розрахунку інфляційних втрат за неповний місяць прострочення виконання грошового зобов`язання доцільно відобразити, виходячи з математичного підходу до округлення днів у календарному місяці, упродовж якого мало місце прострочення, а саме:

- час прострочення у неповному місяці більше півмісяця (> 15 днів) = 1 (один) місяць, тому за такий неповний місяць нараховується індекс інфляції на суму боргу;

- час прострочення у неповному місяці менше або дорівнює половині місяця (від 1, включно з 15 днями) = 0 (нуль), тому за такий неповний місяць інфляційна складова боргу не враховується.

Перевіркою розрахунку інфляційних втрат порушень не встановлено.

За таких обставин законними й обґрунтованими є позовні вимоги про стягнення з відповідача 156218,87 грн, з яких: 120449,60 грн основний борг, 18311,31 грн пеня, 2694,95 грн 3% річних, 14763,01 грн інфляційні втрати.

Щодо розподілу судових витрат судом враховується сплата позивачем судового збору в сумі 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією № 10157 від 14.04.2025 (а.с. 5).

Проте з урахуванням приписів частини третьої статті 4 Закону України "Про судовий збір" та висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 16.11.2022 у справі № 916/228/22 (провадження № 12-26гс22), про застосування коефіцієнта 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору у разі подання до суду процесуальних документів в електронній формі належним до сплати є судовий збір у сумі 2422,40 грн (3028,00 х 0,8 = 2422,40).

Відтак позивачем надмірно сплачено судовий збір у сумі 605,60 грн (3028,00 2422,40 = 605,60).

Згідно з частиною другою статті 123 Господарського процесуального кодексу України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

За змістом пунктів 1, 5 частини першої статті 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі: зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом; закриття (припинення) провадження у справі (крім випадків, якщо провадження у справі закрито у зв`язку з відмовою позивача від позову і така відмова визнана судом), у тому числі в апеляційній та касаційній інстанціях.

Сплата судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, та закриття провадження у справі в частині вимог про стягнення основного боргу в сумі 10000,00 грн мають наслідком повернення позивачу за його клопотанням з державного бюджету судового збору в сумі 751,25 грн (10000,00 х 2422,40/166317,90 = 145,65; 145,65 + 605,60 = 751,25).

На час ухвалення цього рішення клопотання про повернення судового збору позивач не заявляв.

Відповідно до частини першої статті 129 Господарського процесуального кодексу України на відповідача покладається судовий збір у сумі 2275,31 грн пропорційно задоволеним позовним вимогам (156218,87х2422,40/166317,90 = 2275,31).

Решта судового збору в сумі 1,44 грн покладається на позивача (2422,40 - 2275,31 145,65 = 1,44).

Керуючись ст.ст. 2, 3, 20, 73-79, 86, 91, 123, 129, 165, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс" про стягнення заборгованості в сумі 166317,90 грн, з яких: 130449,60 грн - основний борг, 18409,34 грн - пеня, 2695,95 грн - 3% річних, 14763,01 грн - інфляційні втрати задовольнити частково.

Закрити провадження у справі в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс" про стягнення основного боргу в сумі 10000,00 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Родос-Плюс" (49044, м. Дніпро, вул. Писаржевського, буд. 1А; ідентифікаційний код 34884858) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Ревада-Україна" (02094, м. Київ, пр. Каденюка Леоніда, буд. 23; ідентифікаційний код 34584826) основний борг у сумі 120449,60 грн, пеню в сумі 18311,31 грн, 3% річних у сумі 2694,95 грн, інфляційні втрати в сумі 14763,01 грн, судовий збір у сумі 2275,31 грн.

У решті позову відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду в порядку та строки, передбачені статтями 256, 257 ГПК України.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення складено 26.06.2025.

Суддя І.І. Колісник