ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
27.06.2025м. ДніпроСправа № 922/327/25
Суддя Господарського суду Дніпропетровської області Панна С.П., розглянувши матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) учасників
про стягнення заборгованості у розмірі 125 735,22грн.
Товариство з обмеженою відповідальністю "ХАРТЕХНОТРЕЙД" звернулося до Господарського суду Харківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "АГРОФІРМА "СХІД АГРО", в якій просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом №ТП-117-СА від 25.06.2024р. в загальному розмірі 125 735,22грн., з яких: 117 066,60грн. - основний борг, 8 668,62грн. - інфляційні втрати, а також судові витрати.
Фактичними підставами позову є бездіяльність відповідача в частині повної оплати наданих позивачем послуг з перевезення вантажу за Договором на внутрішні перевезення вантажів автомобільним транспортом №ТП-117-СА від 25.06.2024р.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 27.05.2025р. позовні вимоги задоволені в повному обсязі.

28.05.2025р. через систему "Електронний суд" від Товариства з обмеженою відповідальністю "Хартехнотрейд" надійшла заява про ухвалення додаткового рішення, у якій просить вирішити питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідача на користь позивача 10 000,00грн. витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Ухвалою суду від 29.05.2025 прийнято до розгляду заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу без виклику (повідомлення) учасників за наявними в матеріалах справи документами.

За приписами частини третьої додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 244 Господарського процесуального кодексу України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст. 240 ГПК України).

Дослідивши заяву позивача про ухвалення додаткового рішення, з`ясувавши фактичні обставини, сукупно оцінивши докази, які мають значення для розгляду заяви, господарський суд,-

ВСТАНОВИВ:

14.01.2025р. між адвокатом Кузьміним Сергієм Олександровичем, та директором ТОВ "Хартехнотрейд" Олексієм Новіковим укладено договір №02 про надання правничої допомоги.

Відповідно до п.1.1. на умовах цього договору Замовник дає завдання, а Виконавець зобов`язується відповідно до завдання Замовника надавати йому за плату юридичні послуги у вигляді консультацій з правових питань, підготовки процесуальних документів, скарг, позовних заяв, відзивів, пояснень, а також представництва та захисту інтересів Замовника в усіх державних установах, незалежно від форм власності та підпорядкування, а саме щодо стягнення коштів з ТОВ «АГРОФІРМА «СХІД АГРО»» у Господарському суді Харківської області.

Згідно з п.2.1. Виконавець зобов`язується надавати Замовнику за його окремими дорученнями наступні юридичні послуги протягом терміну дії цього договору:

- узагальнювати і аналізувати результати розгляду судових і інших справ за участю Замовника, результати розгляду претензій та практику укладення та виконання договорів, надавати Замовнику пропозиції щодо усунення виявлених недоліків;

- вести усі справи Замовника, представляти та захищати в установленому порядку інтереси Замовника в усіх судових установах (місцевих, апеляційних, адміністративних, господарських судах, Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Верховному Суді України), в усіх установах, підприємствах та організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування з усіх питань, представляти інтереси в банківських установах з правом розкриття банківської таємниці, в Державній виконавчій службі (її відділах), у Міністерстві внутрішніх справ України або його структурних підрозділах, у місцевих радах, виконавчих та розпорядчих органах, податкових (фіскальних) органах, в будь-якому бюро технічної інвентаризації, органах нотаріату, органах (установах)державної реєстрації прав на нерухоме майно або їх правонаступників, у відповідному відділі Держгеокадастру, Державному земельному кадастрі, будь-яких відділеннях зв`язку та поштових відділеннях, будь-яких страхових та лізингових компаніях (організаціях), а також перед всіма фізичними та юридичними особами з усіма повноваженнями, дозволеними діючим законодавством;

- подавати запити, вимоги, прохання, позовні заяви, процесуальні документи, клопотання, скарги, заяви в усі установи, підприємства та організації незалежно від форм власності та підпорядкування з усіх питань та одержувати відповіді;

- вести від імені Замовника переговори та давати пояснення, оскаржувати рішення та дії правоохоронних органів, інших посадових осіб;

- організовувати і вести претензійно - позовну роботу;

- надавати усні та письмові консультації, правові висновки, довідки з правових питань, які виникають в діяльності Замовника;

- інформувати Замовника про зміни в законодавстві та консультувати його з правових питань;

- при виконанні цього договору керуватися чинним законодавством і цим договором. Виконавець гарантує таку якість надаваних за цим договором юридичних послуг, яке відповідає вимогам, що звичайно ставляться до послуг такого роду.

У пункті 2.2. договору передбачено, що Виконавець має право:

- на оплату надаваних їм послуг відповідно до умов цього договору;

- отримувати від Замовника інформацію та документи, необхідні Виконавцю для належного виконання умов цього договору;

- призупинити надання Замовникові послуг у разі їх несплати (до моменту повного погашення заборгованості).

Відповідно до п.4.1. за надані виконавцем послуги замовник сплачує гонорар і відшкодовує фактичні витрати, понесені виконавцем пов`язані з виконанням доручення. Сума гонорару визначається сторонами за взаємною згодою і становить 10 000,00грн.

Підтвердженням оплати є квитанція, або інший документ, що підтверджує факт оплати гонорару і понесених витрат (п.4.2).

28 травня 2025 року між адвокатом Кузьміним Сергієм Олександровичем, та директором ТОВ "Хартехнотрейд" Олексієм Новіковим підписано Акт виконаних робіт до договору про надання правничої допомоги №02 від "14" січня 2025 року на загальну суму 10000 грн., яка Позивачем була сплачена 15.01.2025, що підтверджується платіжною інструкцією №30 від 15.01.2025.

Доказом повноважень адвоката на представництво інтересів позивача у справі є: договір №02 про надання правничої допомоги від 14.01.2025; ордер серії АХ №1234899 від 15.01.2025 (а.с. 7).

Позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00грн.

За приписами пункту 3 частини першої статті 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Частинами першою, третьою статті 123 ГПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з положеннями статті 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

Для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура (ст. 1312 Конституції України).

Статтею 16 ГПК України передбачено право учасників справи користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон №5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI).

Адвокатський гонорар може існувати у двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (постанова Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).

Відповідно до статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ст. 126 ГПК України).

Практична реалізація принципу відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення, у частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

- попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

- визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України): подання заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та доказами, що підтверджують здійснення робіт (надання послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу;

- розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

За частиною першою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі в рішенні від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат, зазначено, що за статтею 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (див. також, рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", пункти 79 і 112 відповідно).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (пункт 268).

Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Тобто в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 ГПК України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач заперечення проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу не надав.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зазначила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, що склалися між адвокатом та клієнтом, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

У такому випадку суд, керуючись частинами п`ятою - сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц).

Отже, суд вправі покласти на сторону лише ті судові витрати, які є обґрунтованими, неминучими, співмірними та розумними (розумно необхідними).

У визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема, але не виключно: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо.

Господарський суд, розподіляючи витрати позивача на правничу допомогу, дійшов висновку, що наявні в матеріалах справи докази є підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір є доведений, та документально обґрунтований та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат.

Процесуальні документи, наявні у справі: позовна заява, заява про ухвалення додаткового рішення підтверджують надання правової допомоги позивачу у цій справі Кузьміним Сергієм Олександровичем.

Надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; відсутність складних та будь-яких розрахунків в позовній заяві; ціною позову, та значенням справи для сторони, враховуючи незначну кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст (подання позовної заяви через систему "Електронний суд"), розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості за договором та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, господарський суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача в повному обсязі та стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

При цьому суд не заперечує право адвоката та його довірителя на таку оцінку вартості та необхідності наданих послуг, але оцінює дані обставини з точки зору можливості покладення таких витрат на іншу сторону по справі (відповідача).

Суд також враховує нормативні приписи частини четвертої статті 129 Господарського процесуального кодексу України, за змістом якої інші судові витрати (окрім судового збору), пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги у цій справі задоволені судом повністю, на відповідача покладаються витрати на професійну правничу допомогу у сумі 10 000,00грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 13, 73, 74, 76-79, 86, 91, 120, 123, 129, 178, 233, 238, 239, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд -

ВИРІШИВ:

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Хартехнотрейд" про ухвалення додаткового рішення про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Агрофірма "СХІД АГРО", 52910, Дніпропетровська обл., Синельниківський р-н, с.Зоряне, вул.Центральна, буд.27, на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Хартехнотрейд", 61001, Харківська обл., м.Харків, просп.Гагаріна, буд.17, кім.1, витрати на отримання правничої допомоги у розмірі 10 000,00грн. (десять тисяч гривень 00коп.)

Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.

Додаткове рішення суду може бути оскаржене протягом двадцяти днів з дня підписання рішення шляхом подання апеляційної скарги до Центрального апеляційного господарського суду.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне додаткове рішення складено 27.06.2025.

Суддя С.П. Панна