ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа №914/2351/24

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Галушко Н.А.

суддів Желіка М.Б.

Орищин Г.В.

секретар судового засідання Гунька О.П.

прокурор Кульчицький Є.Г.

представник позивача - 1 не з`явився

представник позивача - 2 Буюклі В.О.

представник відповідача 1 П`ятковський А.П.

представник відповідача 2 Пилипець Р.Ю.

представник третьої особи не з`явився

розглянувши апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 23.04.25 (вх. №ЗАГС 01-05/1246/25 від 24.04.25)

на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 (повний текст ухвали складено та підписано 14.04.2025, суддя Король М.Р.)

у справі № 914/2351/24

за позовом: Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача-1: Львівської обласної ради

позивача-2: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради

до відповідача-1: Товариства з обмеженою відповідальністю Галавтоцентр

відповідача-2: Комунального підприємства Львівської обласної ради Підприємство автотранспортного обслуговування

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів: Товариство з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання ДУК

про: розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин справи та ухвали суду першої інстанції.

На розгляд Господарського суду Львівської області подано позов Першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ( далі прокурор) в інтересах держави в особі Львівської обласної ради ( далі позивач-1) та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради ( далі позивач-2) до Товариства з обмеженою відповідальністю Галавтоцентр (далі відповідач-1) та Комунального підприємства Львівської обласної ради Підприємство автотранспортного обслуговування (далі відповідач-2) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів, - Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання ДУК ( далі третя особа) про розірвання договору оренди нерухомого майна №7 від 07.07.2000 та зобов`язання відповідача-1 повернути власнику ( позивачу-1) та органу управління (позивачу-2) орендоване нерухоме майно за актом прийому передачі.

Позовні вимоги обгрунтовані положеннями п. 1 ч. 1 ст. 783, ч. 2 ст. 773, ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України та тим, що орендар (відповідач-1) в порушення умов

договору передав частину орендованого майна у користування третій особі без згоди орендодавця, виконав реконструкцію/ перепланування об`єкта оренди без погодження орендодавця, а також використовував майно не за цільовим призначенням.

10.03.2025 сторонами подано Господарському суду Львівської області спільну заяву про затвердження мирової угоди разом з текстом такої угоди.

Ухвалою Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 заяву про затвердження мирової угоди задоволено, закрито провадження у справі та затверджено мирову угоду у поданій сторонами редакції наступного змісту:

«МИРОВА УГОДА у справі № 914/2351/24

м. Львів « 19» лютого 2025 року

Львівська обласна рада, в особі в. о. голови Львівської обласної ради Холода Юрія Ігоровича, який діє на підставі Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та рішення Львівської обласної ради «Про обрання першого заступника та заступника голови Львівської обласної ради» № 7 від 01.12.2020, іменована надалі «Позивач-1»,

Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, в особі заступника начальника управління Титли Ігора Михайловича, що діє на підставі Положення про управління майном спільної власності Львівської обласної ради, затверджене рішенням Львівської обласної ради від 23.06.2006 № 33 (із змінами та доповненнями) та розпорядження голови Львівської обласної ради № 54-к від 19.02.2025, іменоване надалі «Позивач-2»,

Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр», в особі директора Чуквінського Андрія Михайловича, що діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Відповідач-1»,

Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування», в особі директора Музики Петра-Василя Михайловича, що діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Відповідач-2»,

при спільному згадуванні Позивач-1 та Позивач-2 іменовані «Позивач», а Відповідач-1 та Відповідач-2 іменовані «Відповідач», усі разом іменовані надалі «Сторони», а кожен окремо - «Сторона», які є сторонами у справі № 914/2351/24 за позовом першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури в інтересах держави в особі Львівської обласної ради та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр» і Комунального підприємства Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів - Товариства з обмеженою відповідальністю - Виробниче об`єднання «Дук» про розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання повернути нерухоме майно,

з метою добровільного вирішення справи № 914/2351/24, керуючись ст. 192 ГПК України, прийшли до згоди про укладення даної Мирової угоди (далі - Мирова угода) на наступних умовах:

1. Сторони погоджуються, що спірні правовідносини виникли щодо цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Комунального підприємства Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування», яке перебуває у оренді Товариства з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр» на підставі Договору оренди № 7 від 07.07.2000 року (зі змінами та доповненнями), до складу якого входять наступні об`єкти нерухомого майна: адмінбудинок (літ. Б-2), площею 174,1 кв.м.; майстерня (літ. Д-1), площею 523,1 кв.м.; прохідна (літ. В-1), площею 46,6 кв.м.; гараж (літ. Ж-2), площею 3842,7 кв.м.; гараж (літ. Г-1), площею 341,6 кв.м., що знаходяться за адресою: м. Львів, вул. Проф.Буйка, 6 та перебуває у спільній власності територіальних громад Львівської області, в особі Львівської обласної ради, на підставі рішення Львівської обласної ради «Про оформлення права спільної власності територіальних громад Львівської області на нежитлові приміщення та споруди» № 177 від 26.12.2006.

2. Враховуючи позовні вимоги у справі №914/2351/24, яка розглядається Господарським судом Львівської області, сторони погоджуються, що в предмет доказування входять обставини, в тому числі, але не виключно, щодо розбіжностей між фактичним плануванням приміщень адмінбудинку (літ. Б-2), будівлі прохідної (літ. В-1), будівлі гаражу (літ. Г-1), будівлі майстерні (літ. Д-1) і плануванням, що наведене у технічних паспортах, складених Львівським обласним бюро технічної інвентаризації 12 та 13 січня 1998 року.

3. Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр» визнає, що воно без письмового погодження з Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради та Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» у 2003-2005 роках влаштувало перегородки в приміщенні 10 адмінбудинку (літ. Б-2) та демонтувало перегородки між приміщеннями 4 та 5 будівлі майстерні (літ. Д-1).

Проведений монтаж/демонтаж перегородок по факту його проведення приймається Сторонами, приміщення не потребують повернення у попередній стан, проведені роботи не перешкоджають використанню об`єкта оренди за цільовим призначенням та не є істотним порушенням умов Договору оренди № 7 від 07.07.2000 року.

У зв`язку із спливом значного періоду часу з моменту укладення Договору оренди № 7 від 07.07.2000 року, виготовленням технічних паспортів на вказані будівлі 12 та 13 січня 1998 року, враховуючи закінчення строку зберігання документів та об`єктивну неможливістю встановити момент появи розбіжностей між фактичним плануванням приміщень будівлі гаражу (літ. Г-1) і плануванням, що наведене у технічних паспортах, а також документи щодо погоджень реконструкції (в тому числі перепланування приміщень) будівлі прохідної (літ. В-1) та автозаправної станції Державним комунальним автотранспортним підприємством Львівської обласної державної адміністрації, Комунальним підприємством Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування», Управлінням майном спільної власності Львівської обласної ради, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр» зобов`язуються до 31 грудня 2025 року спільно вжити заходів, необхідних для:

-проведення технічної інвентаризації адмінбудинку (літ. Б-2), будівлі гаражу (літ. Г-1), будівлі майстерні (літ. Д-1), будівлі прохідної (літ. В-1) та автозаправної станції, складення технічних паспортів щодо цих будівель на основі поточного технічного стану вказаних об`єктів нерухомості;

-внесення відповідних відомостей щодо вказаних об`єктів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

При цьому, усі витрати, пов`язані із проведенням технічної інвентаризації та виготовленням технічних паспортів на вказані об`єкти нерухомості, а також внесенням відомостей щодо них до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр».

4. Сторони не заперечують можливість розміщення Товариством з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр» на території цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Комунального підприємства Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» за адресою: м. Львів, вул. Проф. Буйка, 6 будь-якого рухомого майна орендаря.

5. Львівська обласна рада, Управління майном спільної власності Львівської обласної ради та Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» під час розгляду судової справи №914/2351/24 не встановили факту укладення Товариством з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр», з однієї сторони, та будь-якою юридичною чи фізичною особою, в тому числі з Товариством з обмеженою відповідальністю - Виробниче об`єднання «Дук» (), з іншої сторони, договору суборенди цілісного майнового комплексу структурного підрозділу Комунального підприємства Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування» чи його частини або окремих будівель, приміщень чи інших орендованих основних засобів.

6. Судові витрати Сторін, понесені у справі № 914/2351/24, покладаються на Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр».

7. Сторонам відомі правові наслідки укладення мирової угоди, зокрема, неможливість повторного звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено ч. 4 ст. 192, п. 7 ч. 1 ст. 231 ГПК України.

8. Передбачені цією Мировою угодою умови примирення Сторін не суперечать закону і не порушують права, свободи та інтереси інших осіб.

9. Ця Мирова угода підлягає затвердженню Господарським судом Львівської області.

10. Мирова угода набирає чинності з моменту її затвердження судом і діє до повного виконання зобов`язань, передбачених умовами цієї Мирової угоди.

11. Протягом двох календарних днів з дня укладення цієї Мирової угоди Сторони зобов`язуються подати Господарському суду Львівської області спільну заяву про затвердження Мирової угоди та копію цієї Мирової угоди для затвердження Господарським судом Львівської області.

12.Мирова угода укладена у п`ятьох примірниках українською мовою.

Позивачі:

Позивач-1: Львівська обласна рада

79008, м.Львів, вул. Винниченка, 18;

В.о. голови обласної ради

Юрій ХОЛОД

Позивач-2: Управління майном спільної власності Львівської обласної ради

79008, м.Львів, вул. Винниченка, 18;

Заступник начальника управління

Ігор ТИТЛА

Відповідачі:

Відповідач-1: Товариство з обмеженою відповідальністю «Галавтоцентр»

79034, м. Львів, вул. проф. Буйка,6

Директор

Андрій ЧУКВІНСЬКИЙ

Відповідач-2: Комунальне підприємство Львівської обласної ради «Підприємство автотранспортного обслуговування»

79008, м.Львів, вул. Винниченка, 16;

Директор

Петро-Василь МУЗИКА ».

Ухвала суду мотивована тим, що мирова угода укладена уповноваженими представниками, відповідає загальним засадам цивільного законодавства, зокрема, свободи договору, справедливості, добросовісності та розумності, стосується лише прав та обов`язків сторін, не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, а тому підлягає затвердженню на визначених у ній умовах.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та відзиву на апеляційну скаргу.

Львівська обласна прокуратура подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Господарського суду Львівській області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 та передати справу для продовження розгляду до Господарського суду Львівської області.

Вимоги апелянта обгрунтовані порушенням судом першої інстанції норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, прокурор зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що укладена мирова угода у даній справі стосується лише прав та обов`язків сторін, а її зміст відповідає вимогам закону та не порушує прав або охоронюваних законом інтересів інших осіб зважаючи на те, що:

- укладена мирова угода суперечить публічному інтересу, оскільки передача орендарем частини орендованого майна іншим суб`єктам господарювання та здійснення реконструкції об`єкта оренди без згоди власника та орендодавця свідчить про істотне порушення договору та наявність підстав для розірвання такого в судовому порядку;

- умови мирової угоди не відповідають фактичним обставинам, встановленим під час перевірки об`єкта оренди, спрямовані на уникнення відповідальності за істотні порушення умов договору оренди та легалізацію самочинного будівництва;

- оскільки позивачі у даній справі є представницькими органами територіальної громади Львівської області, яка є власником спірного нерухомого майна, такі позбавлені права на укладення мирової угоди відповідно до ч.2 ст. 55 ГПК України;

- мирова угода суперечить вимогам п.п. 19, 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Оскільки рішення про затвердження мирової угоди Львівською обласною радою не приймалось, підписання такої в.о. голови обласної ради не може розцінюватись як воля територіальної громади (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 07.04.2021 у справі №911/15/19);

- мирова угода підписана виконувачем обов`язків голови Львівської обласної ради Холодом Ю.І. та заступником начальника управління спільної власності Львівської обласної ради Титлою І.М., які не мали повноважень на підписання такої, оскільки на пленарному засіданні обласної ради рішення відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» не приймалося.

Львівська обласна рада та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради подали відзиви на апеляційну скаргу, в яких просять ухвалу Господарського суду Львівській області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Позивачі зазначають, що:

- за умовами мирової угоди ТОВ «Галавтоцентр» визнало факт реконструкції об`єкта оренди, однак сторони домовились, що логічним та економічно доцільним способом усунення розбіжностей між фактичним станом нерухомого майна та його технічною документацією є проведення технічної інвентаризації, складення технічних паспортів щодо орендованих будівель та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за рахунок орендаря;

- сторони не встановили факту передачі відповідачем-1 орендованого майна в суборенду третій особі та визнали, що орендовані приміщення не потребують повернення у попередній стан, оскільки проведені роботи не перешкоджають використанню об`єкта оренди за цільовим призначенням та не є істотним порушенням умов Договору, а тому підстави для розірвання договору відсутні;

- твердження прокурора щодо укладення сторонами мирової угоди з порушенням ч. 2 ст. 55 ГПК України не заслуговують на увагу, оскільки державні органи та органи місцевого самоврядування, хоч і реалізують не власні права та обов`язки, а права та обов`язки держави чи територіальної громади, але до господарського суду вони звертаються за захистом власних порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів, тобто на підставі ч. 2 ст. 4 ГПК України;

- посилання прокурора на статтю 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» є помилковим, оскільки така визначає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, а не обласних;

- в.о. голови Львівської обласної ради Холод Ю.І. та заступник начальника управління спільної власності Львівської обласної ради Титла І.М. наділені відповідними повноваженнями для підписання мирової угоди, що підтверджується, зокрема, відомостями у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Товариство з обмеженою відповідальністю Галавтоцентр подало відзив на апеляційну скаргу, в якому просить ухвалу Господарського суду Львівській області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 залишити без змін з підстав її законності та обгрунтованості, а апеляційну скаргу без задоволення.

Відповідач-1 зазначає, що:

- сторони у даній справі використали своє процесуальне право на примирення шляхом укладення мирової угоди на засадах взаємних поступок: позивачі прийняли/погодили проведені перепланування орендованого майна, а відповідач-1 взяв на себе усі витрати, пов`язані з технічною інвентаризацією такого майна та судовим розглядом даної справи ;

- умови мирової угоди не виходять за межі предмету спору у даній справі, є виконуваними, не встановлюють, не змінюють та не порушують прав та обов`язків інших осіб, які не є сторонами у даній справі, не суперечать закону;

- мирова угода підписана уповноваженими представниками сторін, а п.п. 19, 20 ч. 1 ст. 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», на які покликається прокурор, не передбачають необхідності вирішення питання укладення мирової угоди на пленарному засіданні обласної ради;

- за обставинами даної справи обмеження на укладення мирової угоди, що передбачені ч. 2 ст. 55 ГПК України, поширюються на самого прокурора, а не на Львівську обласну раду чи Управління майном спільної власності Львівської обласної ради.

Процесуальні дії суду у справі.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.04.2025 справу №914/2351/24 розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі головуючого судді (судді - доповідача) Галушко Н.А., суддів Желіка М.Б. та Орищин Г.В.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 29.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури на ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 та призначено до розгляду в судовому засіданні на 20.05.2025.

Ухвалами Західного апеляційного господарського суду від 20.05.2025 та від 10.06.2025 оголошувались перерви в судових засіданнях до 10.06.2025 та до 17.06.2025 відповідно.

В судове засідання 17.06.2025 прибули прокурор, представники позивача-2 та відповідачів.

Позивач-1 та третя особа участі уповноважених представників в судове засідання не забезпечили, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.

Наслідки неявки в судове засідання учасника справи визначено у статті 202 ГПК України.

Так, за змістом частини 1 і пункту 1 частини 2 статті 202 ГПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні в межах встановленого цим Кодексом строку з підстав, зокрема неявки в судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про направлення йому ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання.

Враховуючи положення статті 202 ГПК України, наявність відомостей про направлення усім учасникам справи ухвали з повідомленням про дату, час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи, висновки Європейського суду з прав людини у справі «В`ячеслав Корчагін проти Росії» та те, що явка учасників справи не визнавалася судом обов`язковою, а участь у засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, судова колегія дійшла висновку про можливість розгляду апеляційної скарги по суті за відсутності представників позивача-1 та третьої особи.

У судовому засіданні 17.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини постанови.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

За змістом ч. 7 ст. 46 ГПК України сторони можуть примиритися, у тому числі, шляхом медіації, на будь-якій стадії судового процесу. Результат домовленості сторін може бути оформлений мировою угодою.

Відповідно до ч. ч.1, 2,3 ст. 192 ГПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов`язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, якщо мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз`яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії.

Відповідно до ч. 4 ст. 192 ГПК України укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією самою ухвалою одночасно закриває провадження у справі.

Частиною 5 ст. 192 ГПК України визначено, що суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо:

1) умови мирової угоди суперечать закону або порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або

2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє.

Верховний Суд у постанові від 09.08.2023 у справі № 914/1789/19, аналізуючи наведені положення процесуального законодавства, дійшов висновку, що мирова угода у позовному провадженні - це письмова домовленість між сторонами спору про його вирішення, яка укладається в добровільному порядку з метою припинити спір, на погоджених сторонами умовах. Тобто, відмовившись від судового захисту, сторони припиняють наявний правовий конфлікт самостійним (без державного примусу) врегулюванням розбіжностей на погоджених умовах. Спір може бути врегульований укладенням мирової угоди на будь-якій стадії господарського процесу.

Мирова угода є вираженням взаємного волевиявлення сторін, що спрямоване на вирішення спору між ними на основі компромісу та припинення його подальшого судового розгляду. У ній можуть вирішуватися питання, що стосуються виключно прав і обов`язків сторін.

До основних завдань та переваг мирової угоди належать процесуальна економія, спрощення роботи суду, можливість сторонам самостійно врегулювати основні питання, пов`язані із захистом порушених прав, за умови комплексного врахування інтересів всіх сторін.

На відміну від звичайного договору мирова угода в позовному провадженні укладається у процесі розгляду справи в господарському суді у формі та на умовах, передбачених процесуальним законодавством; підлягає затвердженню господарським судом; припиняє процесуально-правові відносини сторін; якщо мирова угода не виконується добровільно, вона виконується в порядку, встановленому для виконання судового рішення. Подібний висновок Верховного Суду викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.01.2021 у справі № 916/661/20 та постановах Верховного Суду від 12.05.2021 у справі № 910/11213/20, від 21.03.2023 у справі № 914/3014/20.

Надавши учасникам справи право на врегулювання спору між собою на засадах диспозитивності, законодавець, в той же час, визначив межі реалізації такого права, дотримання яких є обов`язковим і для учасників правовідносин, і для суду.

Укладення мирової угоди як спосіб реалізації процесуальних прав є правом сторони, яке, в свою чергу, згідно з процесуальним законом неможливо реалізувати, якщо такі дії суперечать законодавству або це призводить до порушення чиїхось прав і охоронюваних законом інтересів.

Затвердження мирової угоди під час розгляду справи має здійснюватися із застосуванням принципу "судового розсуду". Судовий розсуд - це передбачене законодавством право суду, яке реалізується за правилами, передбаченими ГПК України та іншими нормативно-правовими актами, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Отже, для встановлення обставин щодо правомірності закриття провадження у справі у зв`язку із затвердженням мирової угоди сторін у позовному провадженні належить перевірити дотримання судом при затвердженні мирової угоди вимог частини п`ятої статті 192 ГПК України, зокрема, дослідити умови мирової угоди на предмет того, чи відповідають ці умови закону, чи не порушують права або охоронювані законом інтереси інших осіб, чи не є вони невиконуваними, а також чи відповідають дії представників сторін мирової угоди інтересам осіб, яких вони представляють, оскільки порушення будь-якої з наведених вимог є безумовною підставою для відмови у затвердженні мирової угоди і, як наслідок, свідчить про відсутність передумов для закриття провадження у справі з цих підстав. Аналогічний правовий висновок щодо застосування статей 192, 231 ГПК України у справах позовного провадження викладено в постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №911/918/15 та від 24.01.2020 у справі № 911/5310/14.

З затвердженої судом мирової угоди у даній справі вбачається, що така підписана уповноваженими представниками сторін, їх дії відповідають інтересам сторін, умови мирової угоди є виконуваними, не суперечать закону та не порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, що не є учасниками справи.

Щодо покликання прокурора на відсутність у в.о. голови Львівської обласної ради Холода Ю.І. та заступника начальника управління спільної власності Львівської обласної ради Титли І.М. повноважень на підписання мирової угоди колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 56 ГПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

За приписами ч. 3 цієї статті юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань керівником Львівської обласної ради є Холод Ю.І. (заступник та виконуючий обов`язків голови).

Розпорядженням голови Львівської обласної ради №54-к від 19.02.2025 року на заступника начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Титлу І.М. покладено виконання обов`язків начальника Управління спільним майном Львівської обласної ради на час відпустки А. Білоуса 19.02.2025.

Окрім того, повноваження заступника начальника Управління майном спільної власності Львівської обласної ради Титли І.М. підтверджуються випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичний осіб-підприємців та громадських формувань, відповідно до якої останній уповноважений вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо.

Наведені документи не містять даних щодо обмеження права зазначених осіб підписувати та подавати мирові угоди. Доказів зворотного матеріали справи не містять, а тому зазначені вище доводи прокурора судом апеляційної інстанції відхиляються як безпідставні.

Покликання прокурора на порушення вимог ст.ст.26, 43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» у зв`язку з тим, що на пленарному засіданні Львівською обласною радою не приймалось рішення про затвердження мирової угоди, судом апеляційної інстанції також відхиляється, оскільки питання щодо укладення мирової угоди не є обов`язковим для вирішення на пленарних засіданнях обласної ради відповідно до вимог ст.43 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні", а ст. 26 вказаного Закону визначає виключну компетенцію сільських, селищних, міських рад, а не обласних.

У постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 911/15/19, на яку покликається прокурор, оцінка дотримання судом положень статей 192, 193 ГПК України здійснювалася у контексті урегулювання правовідносин щодо оренди земельної ділянки. Натомість предметом мирової угоди у цій справі є врегулювання питань, пов`язаних із орендою нерухомого майна.

З огляду на відмінність фактичних обставин справи та правового характеру спірних правовідносин, правові висновки, сформульовані у постанові Верховного Суду від 07.04.2021 у справі № 911/15/19, не є релевантними для оцінки правомірності укладення мирової угоди у даній справі.

Щодо покликання прокурора на те, що позивачі у даній справі є представницькими органами територіальної громади Львівської області, а тому позбавлені права на укладення мирової угоди відповідно до ч.2 ст. 55 ГПК України, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 55 ГПК України органи та особи, які відповідно до цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб, мають процесуальні права та обов`язки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком обмежень, передбачених частиною другою цієї статті. Органи та особи, які відповідно до цього Кодексу мають право звертатися до суду в інтересах осіб, за винятком осіб, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах юридичної особи у спорах про відшкодування збитків, заподіяних її посадовою особою, не мають права укладати мирову угоду.

Відповідно до ч.ч.2,3 ст. 4 ГПК України юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. До господарського суду у справах, віднесених законом до його юрисдикції, мають право звертатися також особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 53 ГПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду в інтересах інших осіб, державних чи суспільних інтересах та брати участь у цих справах.

За змістом ч.3 ст. 53 ГПК України у визначених законом випадках звертається до суду з позовною заявою може також прокурор.

Відповідно до ч.5 ст. 53 ГПК України у разі відкриття провадження за позовною заявою особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (крім прокурора), особа, в чиїх інтересах подано позов, набуває статусу позивача. У разі відкриття провадження за позовною заявою, поданою прокурором в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції держави у спірних правовідносинах, зазначений орган набуває статусу позивача. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі набуває статусу позивача.

Оскільки у даній справі позовна заява подана прокурором в інтересах держави в особі Львівської обласної ради та Управління майном спільної власності Львівської обласної ради, які набули статусу позивачів, обмеження на укладення мирової угоди, передбачені ст.55 ГПК України, стосуються прокурора, а не позивачів у даній справі.

Щодо покликання апелянта на те, що укладена мирова угода суперечить публічному інтересу та спрямована на уникнення відповідальності за істотні порушення умов договору оренди, оскільки здійснення реконструкції об`єкта оренди без згоди власника та орендодавця свідчить про істотне порушення договору та наявність підстав для розірвання такого в судовому порядку, колегія суддів зазначає наступне.

Прокурором у даній справі подано позов про розірвання договору оренди нерухомого майна та зобов`язання відповідача-1 повернути власнику ( позивачу-1) та органу управління (позивачу-2) орендоване нерухоме майно з підстав істотного порушення орендарем умов договору (виконання реконструкції об`єкта оренди без погодження, використання майна не за цільовим призначенням та передача частини орендованого майна у користування третій особі).

Статтями 773,778 ЦК України, на які покликається прокурор, передбачено отримання орендарем майна згоди/погодження орендодавця на здійснення реконструкції чи поліпшень орендованого майна.

За умовами мирової угоди ТОВ «Галавтоцентр» визнало факт реконструкції об`єкта оренди, однак сторони погодили, що приміщення не потребують повернення у попередній стан, оскільки проведені роботи не перешкоджають використанню об`єкта оренди за цільовим призначенням та не є істотним порушенням умов Договору. При цьому, сторони домовились, що доцільним способом усунення розбіжностей між фактичним станом нерухомого майна та його технічною документацією є проведення технічної інвентаризації, складення технічних паспортів щодо орендованих будівель та внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за рахунок орендаря.

Факту передачі відповідачем-1 орендованого майна в суборенду третій особі сторони не встановили і в матеріалах справи такі докази відсутні.

Отже, у даній справі сторони використали своє процесуальне право на примирення шляхом укладення мирової угоди на засадах взаємних поступок (позивачі прийняли/погодили проведені перепланування орендованого майна, а відповідач-1 взяв на себе усі витрати, пов`язані з технічною інвентаризацією такого майна та судовим розглядом даної справи), чим фактично досягли врегулювання спору, що за встановлених судом обставин не суперечить інтересам територіальної громади та не порушує вимог чинного законодавства.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку про затвердження поданої сторонами у даній справі мирової угоди та закриття провадження у справі.

Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, не спростовують висновків суду першої інстанції з огляду на все викладене вище.

У рішеннях Європейського суду з прав людини у справах «Ryabykh v.Russia» від 24.07.2003 року, «Svitlana Naumenko v. Ukraine» від 09.11.2014 року зазначено, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване частиною 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитись у світлі Преамбули Конвенції, яка проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Обов`язок судів обґрунтовувати свої рішення не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010, остаточне від 10.05.2011).

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Зважаючи на викладені вище обставини, колегія суддів вважає, що ухвала Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 у даній справі прийнята з повним з`ясуванням всіх обставин, що мають значення для справи, дотриманням норм процесуального права, а тому відсутні підстави для її скасування.

Доводи апелянта не спростовують правильних висновків місцевого господарського суду, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишаються за скаржником.

Керуючись ст.ст. 129, 236, 269, 270, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ

1. Апеляційну скаргу Львівської обласної прокуратури від 23.04.25 (вх. №ЗАГС 01-05/1246/25 від 24.04.25) залишити без задоволення.

2. Ухвалу Господарського суду Львівської області від 03.04.2025 у справі №914/2351/24 залишити без змін.

3. Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.

4. Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Порядок та строк оскарження передбачені ст.ст.287, 288 ГПК України.

5. Справу повернути до Господарського суду Львівської області.

Веб-адреса судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень: http//reyestr.court.gov.ua.

Повний текст постанови складено 30.06.2025

Головуючий суддя Галушко Н.А.

суддя Желік М.Б.

суддя Орищин Г.В.