ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
26.06.2025 Справа № 914/396/21
Суддя Господарського суду Львівської області Король М.Р., у справі
за позовом: Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост»
до відповідача: Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго»
за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД»
про: визнання права,
позивача: Бєлкін Л.М.,
позивача-2: Бєлкін Л.М.,
позивача-3: Бєлкін Л.М.,
позивача-4: Бєлкін Л.М.,
до відповідача: Максецька О.С.,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: ОСОБА_4 ,
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа за позовом Акціонерного товариства «Закритий недиверсифікований венчурний корпоративний інвестиційний фонд «Аванпост», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД» про визнання права.
Ухвалою суду від 10.06.2025р. позовну заяву у даній справі залишено без розгляду за заявою позивачів.
Питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішувалось. Представник відповідача заявила в судовому засіданні про те, що докази понесених судових витрат будуть подані окремим клопотанням після прийняття ухвали.
13.06.2025р. на адресу суду, відповідач подав заяву в якій просив суд вирішити питання щодо відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, стягнути з позивачів 268 800,00 грн. відповідних витрат та витрати, пов`язані з проведенням експертизи у розмірі 218 667,60 грн.
Розгляд заяви призначено в судовому засіданні на 26.06.2025р.
Судом враховано, що відповідачем при поданні відзиву на позовну заяву, зазначено в долученому попередньому (орієнтовному) розрахунку судових витрат, що орієнтовний розмір судових витрат може скласти 48 000,00 грн.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується заява, суд вважає, що вказана заява відповідача підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відповідно до п.12 ч.3 ст.2 ГПК України, однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Пунктом 3 ч.2 ст.237 ГПК України передбачено, що суд може вирішити питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатом розгляду справи по суті.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Згідно з ч.1 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч.3 зазначеної статті встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
За приписами ч.1 ст. 124 ГПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно ч.5 ст.130 ГПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необгрунтованих дій позивача.
Велика Палата Верховного Суду постанові від 05.07.2023р. у справі №911/3312/21 зазначила, що компенсація витрат позивачем за надану правничу допомогу відповідачу у випадку залишення позову без розгляду здійснюється з дотриманням загальних процесуальних гарантій щодо розподілу судових витрат за наслідком розгляду спору по суті з дотриманням вимог, передбачених ч. 5 ст. 126, ч. 8 ст. 129 ГПК України (ч. 5 ст. 137, ч. 8 ст. 141 ЦПК України). Процедура розгляду заяви про розподіл судових витрат у випадку залишення позовної заяви без розгляду має здійснюватися з урахуванням особливостей, визначених ч. 5 ст. 130 ГПК України (ч. 5 ст. 142 ЦПК України), та з урахуванням загальної чи спрощеної процедури позовного провадження, яка застосовувалася щодо розгляду позовної заяви в конкретній справі.
Аналогічна позиція міститься у постановах Верховного суду від 19.10.2023р. у справі № 918/1122/23, від 04.10.2023р. у справі № 914/690/2.
У ст.126 ГПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Згідно з ч. 5 ст. 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ч.8 ст. 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків, тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Таким чином, відшкодування судових витрат, у тому числі на професійну правничу допомогу, здійснюється у разі наявності відповідної заяви сторони, яку вона зробила до закінчення судових дебатів, якщо справа розглядається з повідомленням учасників справи з проведенням дебатів, а відповідні докази надані цією стороною або до закінчення судових дебатів або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. При цьому перевірка цих доказів та надання їм оцінки здійснюється судом у разі дотримання цього порядку, оскільки за інших обставин розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, не може бути здійснений.
Положеннями ст. 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.
Згідно з п. 4 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п. 6 ч.1 ст. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру.
За положеннями п.4 ст.1, ч.ч. 3, 5 ст.27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики.
Згідно ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Отже, діяльність адвоката є оплачуваною працею і така оплата у вигляді гонорару здійснюється на підставі укладеного між адвокатом та його клієнтом договору про надання правової допомоги.
Адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020р. у справі № 910/4201/19).
На підтвердження витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 268 800,00 грн. відповідач надав копії наступних документів:
1.Договору про надання правової допомоги № 1491-ЗЭ від 01.07.2019р.(надалі «Договір») разом з Додатковою угодою № 4 від 19.03.2021р., укладених між відповідачем та АО «ПЕРШИЙ РАДНИК».
Згідно з пунктами 3.1 3.3 Договору, приймання-передача послуг за цим Договором здійснюється сторонами за актами наданих послуг. Акт наданих послуг складається та підписується виконавцем за результатом надання послуг в день прийняття судом першої або апеляційної, або касаційної інстанції судового рішення, яким закінчується розгляд справи у суді відповідної інстанції або у випадку настання інших обставин, що зумовлюють припинення надання правової допомоги за Договором. Акт наданих послуг містить детальний опис наданих Послуг, час, витрачений адвокатом на їх надання, загальну вартість наданих послуг (розмір гонорару).
У відповідності до п.п. 2.1 2.7 Додаткової угоди № 4 до Договору, загальна вартість послуг з надання правової допомоги виконавця, що надається клієнту згідно з цією Додатковою угодою, розраховується на підставі погодинної ставки вартості роботи адвоката 2000 (дві тисячі) гривень/година та виходячи із фактичного обсягу наданих послуг. Обсяг та вартість фактично наданих послуг визначається сторонами в актах наданих послуг.
2.Акту надання послуг №914/396/21 від 10 червня 2025 р., з якого слідує, що відповідно до Договору та на замовлення клієнта, виконавцем у період з 19.03.2021 року по 10.06.2025 року надано професійну правничу допомогу в рамках судової справи № 914/396/21, за позовом АТ «ЗНВКІФ «АВАНПОСТ», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до АТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача: Т3ОВ «ДТЕК ПАУЕР ТРЕЙД», про визнання недійсним рішення Наглядової ради ПАТ «ДТЕК ЗАХІДЕНЕРГО» та визнання права.
Відповідно до акту надання послуг №914/396/21 від 10 червня 2025 року відповідачу надані наступні послуги з ведення справи в суді першої інстанції:
-первинний аналіз матеріалів справи (позовної заяви з додатками), вивчення нормативно правового регулювання спірних правовідносин, аналіз судової практики Верховного суду в подібних спорах, ознайомлення з 21 процесуальним документом позивачів, узгодження з клієнтом правової позиції та відповіді щодо них кількість витраченого часу 29 годин (ставка учасника грн /год. 2000 грн, усього 58 000 грн);
-підготовка, погодження з клієнтом та подання до Господарського суду Львівської області/Західного апеляційного господарського суду, а також сторонам, 15 процесуальних документів - кількість витраченого часу 48 годин (ставка учасника грн/год. 2 000 грн, усього 96 000,00 грн);
-супроводження судової експертизи, що зокрема передбачало (і) збір/підготовку, перевірку та подання до Господарського суду Львівської області 132 документів для проведення судової експертизи, (іі) ознайомлення 12.06.2023р. з матеріалами справи (для ознайомлення з документами судових експертів, що не були надіслані клієнту), ознайомлення з Висновком експертів №3041-Е від 20.11.2024р. (158 сторінок) - кількість витраченого часу 14 годин (ставка учасника грн /год. 2 000 грн, усього 28 000,00 грн);
-участь у 18 (вісімнадцяти) судових засіданнях (ставка учасника грн/1 год 2000 грн, усього 36 000,00 грн);
-підготовка заяви про надання доказів понесених судових витрат після ухвалення рішення суду по справі №914/396/21 з додатками, які клієнт поніс у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції - кількість витраченого часу 3 години (ставка учасника грн /год. 2000 грн, усього 6 000,00 грн).
3.Рахунку на оплату № 43 від 10 червня 2025 р., який виставлено відповідачу для оплати на підставі даних Акту наданих послуг;
4.Довідки про прийняття на роботу в АО «Перший радник» адвокатів Крутя Є.Ю., Перцева Д.П. та Максецької О.С.
В матеріалах справи також наявні свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, що підтверджують відповідний статус Крутя Є.Ю., Перцева Д.П. та Максецької О.С.
Таким чином, виходячи з матеріалів справи, суд погоджується із переліком наданих послуг, але не погоджується із визначенням їх загальної вартості, розмір якої, за оцінкою суду, є значно завищеним.
Процесуальними нормами встановлено, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів.
Чинне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, однак зобов`язує надати докази щодо надання правової допомоги.
Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у статтях ГПК України, визначено обов`язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову (дослідження обґрунтованості, наявності доказів, що їх підтверджують).
Всебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування всіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Всебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, ухвалення законного й обґрунтованого рішення.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022р. у справі №922/1964/21 зазначила, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Неврахування судом умов договору про надання правової допомоги щодо порядку обчислення гонорару не відповідає принципу свободи договору, закріпленому у ст. 627 Цивільного кодексу України. Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Відповідно до висновку Об`єднаної Палати Касаційного господарського суду Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.10.2019р. у справі №922/445/19, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Відповідно до ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно зі ст.76 ГПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Відповідно до ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У такому випадку суд, керуючись ч.ч.5-7, 9 ст.129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.
Щодо необхідності встановлення необґрунтованості дій позивачів, пов`язаних з розглядом справи, та необхідності понесення витрат відповідачем з надання правничої допомоги в порушеній позивачами справі (необхідність ознайомлення адвокатом з матеріалами справи, подання відзиву відповідачем у справі, участь адвоката в судових засіданнях, вчинення дій щодо збирання доказів та інше), при компенсації правничих витрат відповідача у справі за рахунок позивачів із застосуванням ч.5 ст. 130 ГПК України, як про те зазначив Верховний Суд у постанові від 05.07.2023р. у справі № 911/3312/21, суд зазначає наступне.
Позивачі у справі, після відкриття провадження подали заяву про уточнення позову, згодом після тривалого часу про відмову від частини позовних вимог. В подальшому, позивачі звернулись до суду з заявою про залишення позовної заяви без розгляду та зазначили про намір повторно звернутися до суду за захистом своїх прав.
Фактично позивачі підтвердили передчасність пред`явлення позову до відповідача, а отже і необгрунтованість вчинення ними відповідної процесуальної дії.
Розгляд справи мав наслідком для відповідача необхідність подання заяв, клопотань, заперечень, пояснень, тощо, та понесення у зв`язку із цим додаткових витрат на правничу допомогу.
В постанові Верховного суду від 19.04.2021р. у справі №924/804/20 зазначено, що колегія суддів враховує, що ГПК України не містить норм, які б встановлювали критерії визначення необґрунтованості дій позивача, однак очевидно, що під такими діями можна розуміти таку реалізацію позивачем своїх процесуальних прав, внаслідок якої виникають підстави для закриття провадження або залишення позову без розгляду.
Суд вважає, що у даному випадку, відповідачу повинно бути компенсовано судові витрати, які б він не поніс у випадку неподання позивачами відповідного позову.
Враховуючи вказане, проаналізувавши зміст та вартість наданої в межах даної справи правничої допомоги, що відображена в акті наданих послуг, суд відзначає, що з урахуванням всіх аспектів і складності цієї справи, а також враховуючи сукупний час, витрачений на опрацювання спірних правовідносин, ухвалою Господарського суду Львівської області від 10.06.2025р. позов було залишено без розгляду, тобто спір по суті не вирішувався, суд дійшов висновку про те, що справедливою та співрозмірною є компенсація витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн.
ЄСПЛ у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» зазначав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. ЄСПЛ зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення ЄСПЛ у справі «Трофимчук проти України»).
Згідно зі статтею 86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Крім того, як зазначив відповідач, за відсутності позову позивачів у справі №914/396/21, відповідач не поніс би витрати, пов`язані із проведенням судової експертизи, а тому відповідач також просить суд стягнути з позивачів на його користь такі витрати в розмірі 218 667, 60 грн.
Розмір відповідних витрат підтверджується наявним в матеріалах справи: Актом №2 здачі-приймання висновку експерта №3041-Е де зазначено попередню оплату в розмірі 28 677,60 грн. та рахунком №0330/23 від 30.03.2023р. на суму 190 000,00 грн.
Доводи позивачів про фактичну необов`язковість та недоцільність проведення експертизи експертом Гохбергом І.І. та понесення в цій частині витрат на її оплату із суб`єктивних міркувань відповідача, суд відхиляє з огляду на предмет доказування у даній справі та те, що підготовка заперечень та надання доказів у справі, у т.ч. висновку експертів була зумовлена в першу чергу подачею позову у даній справі.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач надав належні та допустимі докази на доведення понесених ним судових витрат, і розмір таких витрат є частково обґрунтованим та непропорційним до предмета спору, неспівмірним зі складністю позову, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, і з огляду на те, що позов залишено без розгляду за заявою позивачів після тривалого часу після подання позову, наявні підстави для покладення на позивачів понесених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 100 000,00 грн та 218 667,60 грн витрат, пов`язаних із проведенням експертизи.
Керуючись ст.ст. 86, 126,129,130, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд,
1.Заяву Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та витрат на проведення експертизи задовольнити частково.
6.В іншій частині заяви відмовити.
7.Накази видати після набрання додатковою ухвалою законної сили.
Додаткова ухвала набирає законної сили в порядку та строк, передбачені ст.235 Господарського процесуального кодексу України.
Додаткову ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку в порядку та строки, визначені главою 1 розділу IV Господарського процесуального кодексу України.
Повну додаткову ухвалу складено 01.07.2025 р.
Суддя Король М.Р.