ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАКАРПАТСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2025 р. м. Ужгород Справа № 907/164/25

Суддя Господарського суду Закарпатської області Худенко А.А.,

за участю секретаря судового засідання Маркулич Д.В.

За позовом ОСОБА_1 , м. Київ

до відповідача 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів

до відповідача 2 Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайла Васильовича, м. Ужгород Закарпатської області

про визнання дійсним Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, за результатами аукціону №UA-PS-2021-12-31-000013-1, опис: Окремо стояча нежитлова будівля Волосянківської ветеринарної дільниці, загальною площею 199,20 кв.м, розташована за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Волосянка, вулиця без назви, будинок 173, укладений між ОСОБА_1 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлом Васильовичем за номером №31;

Та приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлу Васильовичу поновити дію Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівліадмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 , за результатами аукціону № UA-PS-2021-12-31-000013-1, зареєстрованого 15.02.2022 за №31,

представники:

позивача - не з`явився

від відповідача 1 - Балаж Н.І., представник в порядку самопредставництва

від відповідача 2 - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

СУТЬ СПОРУ ТА ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ СУДУ В МЕЖАХ СПРАВИ

ОСОБА_1 , м. Київ звернулась з позовом до відповідача 1 Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів та до відповідача 2 Приватного нотаріуса Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайла Васильовича, м. Ужгород Закарпатської області про визнання дійсним Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, за результатами аукціону №UA-PS-2021-12-31-000013-1, опис: Окремо стояча нежитлова будівля Волосянківської ветеринарної дільниці, загальною площею 199,20 кв.м, розташована за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Волосянка, вулиця без назви, будинок 173, укладений між ОСОБА_1 та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлом Васильовичем за номером №31; приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлу Васильовичу поновити дію Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, за результатами аукціону №UA-PS-2021-12-31-000013-1, зареєстрованого 15.02.2022 за №31.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи визначено головуючого суддю Худенка А.А., про що вказано у протоколі автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.02.2025.

Ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 20.02.2025 позовну заяву залишено без руху.

В подальшому, за наслідками усунення недоліків позовної заяви, ухвалою Господарського суду Закарпатської області від 07.03.2025 відкрито провадження у справі №907/164/25 в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 03.04.2025.

Підготовчі засідання 03.04.2025, 02.05.2025 відкладались з підстав наведених в ухвалах про їх відкладення.

У підготовчому засіданні 02.06.2025 за участю позивача та представника відповідача 1, постановлено про закриття підготовчого провадження у справі №907/164/25, призначення справи до судового розгляду по суті, судове засідання призначено на 03.07.2025.

Відповідач 2, явку уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, однак 03.04.2025 подав клопотання б/н від 03.04.2025 (№02.3.1-02/317/25 від 03.04.2025), яким, серед іншого, просив розгляд справи проводити без його участі.

У судовому засіданні 03.07.2025 за участю позивача та представника відповідача 1, суд оголосив про перехід до стадії прийняття рішення у справі.

ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позиція позивача

Позивач просить визнати дійсним Договір купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, за результатами аукціону №UA-PS-2021-12-31-000013-1, опис: Окремо стояча нежитлова будівля Волосянківської ветеринарної дільниці, загальною площею 199,20 кв.м, розташована за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Волосянка, вулиця без назви, будинок 173, укладений між Безносюк Оксаною Анатоліївною та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, засвідчений приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлом Васильовичем за номером №31 та приватному нотаріусу Ужгородського районного нотаріального округу Кузьо Михайлу Васильовичу поновити дію Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2002 об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, за результатами аукціону № UA-PS-2021-12-31-000013-1, зареєстрованого 15.02.2022 за №31.

Означене позивач мотивує тим, що 15.02.2022 нею на аукціоні №UA-PS-2021-12-31-000013-1 було придбано приміщення і як наслідок між нею та Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях було укладено Договір №449/2 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173, опис: Окремо стояча нежитлова будівля Волосянківської ветеринарної дільниці, загальною площею 199,20 кв.м, розташована за адресою: Закарпатська область, Великоберезнянський район, село Волосянка, вулиця без назви, буд.173, ціна продажу об`єкта приватизації становить 138 240 грн, в тому числі ПДВ.

Позивач стверджує, що на момент підписання договору вона повністю виконувала свої зобов`язання за договором, що свідчить про серйозність її намірів, а саме: сплатила реєстраційний внесок у сумі 1300 грн; сплатила гарантійний внесок у сумі 11 513,80 грн; сплатила винагороду оператору у сумі 5 529,60 грн; сплатила за оцінку 2 950,00 грн. Та крім цього, сплатила послуги нотаріуса у сумі 7035,18 грн. Остаточну оплату, за твердженням позивача, згідно умов Договору №449/2 від 15.02.2022 передбачалось здійснити протягом 30 календарних днів, тобто до 17.03.2022 включно.

Однак, позивач зауважує, що внаслідок військової агресії російської федерації проти України, 24.02.2022 на території України було введено воєнний стан, що підтверджується Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022.

Відтак, як зазначає позивач, військові дії внесли свої корективи, в тому числі і в виконання умов Договору №449/2 від 15.02.2022.

Позивач відмічає, що на момент вторгнення вона знаходилась у своїй приватній власності, в 20 кілометрах від м. Київ по Житомирській трасі, в котеджному містечку Ясногородської сільської ради Макарівського (з 2021 року Бучанського) району, який був одним із напрямків повномасштабного оточення. Крім цього, позивач вказує, що означений район знаходився під повною окупацією до 04.04.2022, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», №80 від 06.03.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 березня 2023 за №422/39478 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

Означені обставини, за твердженням позивача, унеможливили виконання останньою своїх зобов`язань за Договором №449/2 від 15.02.2022, а саме унеможливили сплату за об`єкт приватизації до 17.03.2022 або сповіщення продавця письмово про обставини непереборної сили.

Між тим, позивач звертає увагу на те, що жодним нормативно-правовим актом та чинним законодавством не встановлено, як особа - сторона договірних відносин - повинна діяти в таких умовах. Крім цього, вказує, що немає жодного нормативно-правового акта який би захищав в такому випадку права як споживача послуг, так і просто людини, надаючи чіткі вказівки як діяти особі на виконання своїх обов`язків по договору.

Відтак, позивач вважає, що усе, що не передбачено законодавством, повинно трактуватися на користь людини, яка не змогла виконати своїх зобов`язань

Покликаючись на лист Торгово-промислової палати №2024/902.0-7.1 від 28.02.2022 «Про засвідчення форс-мажорних обставин» адресованого всім кого це стосується, з приводу засвідчення форс-мажорної обставини (обставини непереборної сили) - військової агресії російської федерації, що стало підставою введення на території України військового стану, позивач звертає увагу на те, що такому, мова не йде про звільнення від зобов`язань за договором взагалі, а саме про неможливість своєчасного виконання.

Крім цього, звертає увагу на те, що в Договорі №449/2 не зазначено, що сторона позбавляється права посилатися на форс-мажорні обставини через несвоєчасне повідомлення.

Позивач вказує, що нею 15.04.2022 року було написано відповідну заяву про форс-мажор в договірних відносинах з відповідачем 1 і його пряму здатність впливати на реальну можливість виконання позивачем зобов`язання та передано засобом, який єдиний на той час працював у позивача Вайбером про відстрочення виконання зобов`язань на період дії військового стану. Однак, жодних усних або письмових заперечень на цю заяву про відтермінування виконання зобов`язання, отриману відповідачем 1 на 59 день з моменту підписання договору, від відповідача не надійшло, ні на е-mail, ні на Вайбер, ні Укрпоштою, що саме по собі було розцінено позивачем як мовчазна згода відповідача, і також свідчить на користь позивача.

Позивач зауважує, що у серпні 2022 року засобом телефонного зв`язку (Вайбер) звернувся до відповідача 1 про надання реквізитів, на які треба сплатити за об`єкт приватизації так як усі право установчі документи, в тому числі і договір №449/2, залишилися в зоні, де були бойові дії. Однак, як вказує позивач, 23.09.2022 замість реквізитів позивач на електронну пошту отримав лист від відповідача 1 №11-12-03311 «про виконання умов договору купівлі-продажу №449/2 від 15.03.2022» про сплату неустойки.

В подальшому, 09.11.2022 відповідач 1 листом повідомленням №11-02-01169 «про розірвання договору купівлі-продажу №449/2» в односторонньому порядку розірвав Договір №449/2.

Означені обставини стали підставою для звернення позивача до суду.

Позиція відповідача 1.

Відповідач 1 скористався наданим йому правом та подав відзив на позовну заяву, за змістом якого вважає, вимоги позивача безпідставними, як такими що не підлягають до задоволення.

Означене відповідач 1 мотивує тим, що заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №758/91/24 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській області про захист прав споживачів: стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській області на користь позивача 22 151, 74 грн; стягнуто в дохід держави з Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській області 483,03 грн; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

Покликаючись на вказане рішення, відповідач 1 звертає увагу на те, що підставою для задоволення вказаного позову було те, що 15.02.2022 між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено Договір №449/2 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна - будівлі адмінбудинку літ. А, загальною площею 199,2 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський район), село Волосянка , вулиця Без назви, будинок 173 за результатами аукціону, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність покупцю, котрий став єдиним учасником електронного аукціону №UA-PS-2021-12-31-000013-1, протокол по якому сформовано 19.01.2022, об`єкт малої приватизації - будівля-адмінбудинок, літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, який розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський район),село Волосянка , вулиця Без назви, будинок 173, що знаходиться на балансі Великоберезнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, код за ЄДРПОУ - 00698785 (далі - Об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти Об`єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в Договорі умови. Покупцем здійснювались оплати продавцю наступним чином: квитанція від 05.09.2022 на суму 11 513,80 грн (гарантійний внесок за участь в аукціоні), квитанція від 01.18.2022 на суму 1300 грн (реєстраційний внесок за участь в аукціоні), квитанція від 04.04.2022 на суму 2302,76 грн (ПДВ по Договору). Також, позивачем було понесені витрати на нотаріальне посвідчення договору у розмірі 7035,18 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 15.02.2024. У подальшому, 30.11.2023 Держпродспоживслужбою позивачу було надіслано листа щодо приватизації будинку до якого було додано Акт візуального обстеження будинку б/н від 17.11.2022, за змістом якого встановлено таке: «В адмінбудинку на даний час проживає сім`я: ОСОБА_2 1954 року народження - пенсіонер, важко хворий - паралізований, не здатний самостійно пересуватись: ОСОБА_3 - дружина, 1962 року народження, пенсіонерка; ОСОБА_4 - син 1983 року народження - учасник АТО, в даний час, перебуває в зоні бойових дій. Відповідно до Технічного паспорту на громадський будинок зазначена сім`я займає приміщення №2, загальною площею 96,7 кв.м., факт проживання цієї родини підтверджується реєстрацією місця проживання

Відповідач 1 зазначає, що у рішенні Подільського районного суду міста Києва від 25.07.2024 у справі №758/91/24, суд констатував, що у листі Держпродспоживслужби також зазначено, що головне управління не володіє інформацією щодо перебування сім`ї ОСОБА_10 на квартирному обліку. Можливість надання іншого житла вищевказаній сім`ї у Головного управління відсутня. З часу заселення зазначеною сім`єю не було вжито жодних заходів щодо оформлення займаної квартири у приватну власність. Поруч з цим, як вказується у рішенні суду, 09.11.2022 відповідачем надіслано листа-повідомлення в якому повідомило про розірвання договору купівлі-продажу в односторонньому порядку, з підстав несплати ціни продажу будинку у відповідності до умов Договору.

Відповідач також звертає увагу на те, що Подільським районним судом міста Києва встановлено, що відповідачем не було повідомлено покупцю про наявність прав третіх осіб на будинок, та що договір між сторонами розірвано з ініціативи відповідача, внаслідок чого відпала правова підстава на якій продавець отримав кошти від покупця, відтак, означений суд в рішенні від 25.07.2024 у справі №758/91/24 дійшов висновку, що на користь позивача підлягає стягненню сплачена відповідачу за купівлю будинку сума в розмірі 22 151,74 грн.

Так, відповідач 1 стверджує, що зазначеним рішенням господарського суду встановлено, що Договір №449/2 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації - окремого майна - будівлі адмінбудинку літ. А, загальною площею 199,2 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський район), село Волосянка , вулиця Без назви, будинок 173, розірвано, а сплачені кошти за об`єкт приватизації, відповідно до п.1 ч.2 ст.678 ЦК України, згідно з рішенням суду покупцеві повернуті за його ініціативи.

Таким чином, відповідач 1 вважає, що на даний час у позивача - ОСОБА_1 відсутні будь-які правові підстави вимагати визнати чинним договір, який було сторонами розірвано, в тому числі, і з ініціативи покупця.

З огляду на вищезазначене, відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Позиція відповідача 2

Відповідач 2, належним чином повідомлений про розгляд справи, відзиву на позовну заяву в порядку ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України та письмово висловленої позиції щодо розгляду даної справи не надав, про причини невиконання вимог суду не повідомив.

Однак, через підсистему «Електронний суд» подав клопотання б/н від 03.04.2025 (02.3.1-02/3171/25 від 03.04.2025) про розгляд справи без його участі, за змістом якого серед іншого вказує, що його роль як нотаріуса полягала лише у посвідченні волевиявлення сторін правочину (Позивача: ОСОБА_1 та Відповідача 1: Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, м. Львів) відповідно до вимог законодавства (ЦК України, ЗУ «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій) а відтак, на його думку, у нього відсутні матеріально - правові відносини з позивачем. Тому він вважає, що позивачем неправильно визначено його процесуальний статус, як відповідача у справі.

Учасник справи розпоряджається своїми правами на власний розсуд (ч. 2 ст. 14 ГПК України).

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч. 4 ст. 13 ГПК України).

Відповідно до положень ч. 8, 9 ст. 165 ГПК України, у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними в ній матеріалами.

ДОВОДИ, ВИКЛАДЕНІ СТОРОНАМИ В ІНШИХ ЗАЯВАХ ПО СУТІ СПРАВИ.

Позивач подала відповідь (заперечення) на відзив за змістом якої категорично не погоджується з доводами відповідача 1 викладеними у відзиві на позовну заяву.

У поданій відповіді на відзив позивач стверджує, що відповідачем 1 не додано жодного документу (належного та допустимого доказу), який би підкріпив слова відповідача 1, а також відзив відповідача абсолютно не кореспондується з фактами, обставинами та вимогами, викладеними в позовній заяві позивачем, хоча побічно і свідчить на користь позивача і є доказом правомірності вимог позивача.

Так, на думку позивача, відзив відповідача 1 ґрунтується виключно на преюдиціальному праві і на рішенні Подільського районного суду м. Києва по справі №758/91/24 між тими ж сторонами (без відповідача 2), але з іншого предмету спору про захист прав споживачів (а тому ніяк не може вважатися, що предмет спору один і той самий).

Обставини, встановлені Подільським районним судом м. Києва у справі №758/91/24, як стверджує позивач такі, що підтверджують, що відповідач 1 з самого початку господарських відносин діяв з порушенням умов договору, а саме скрив деякі факти щодо об`єкту приватизації, а саме про те, що в об`єкті приватизації мешкають люди. Позивач підтверджує, що вказане вплинуло на несвоєчасну сплату позивачем за об`єкт приватизації з 15.02.2022 року по 23.02.2022, і як наслідок - неправомірне нарахування неустойки відповідачем 1, але вказане ніяк не є істотною умовою проведення чи непроведення аукціону, самого договору і розірвання договору в односторонньому порядку відповідачами, оскільки в умовах Прозоро та його майданчиків не існує заборони продажу об`єктів приватизації з мешканцями, але в умовах повинно бути посилання, що це питання учасник, який переміг в аукціоні, вирішує в подальшому самостійно.

Також в означених запереченнях позивач звертає увагу суду, що при розгляді справи в Подільському районному суді, позивач неодноразово пропонував відповідачу 1 Мирову угоду (з надсиланням відповідного тексту) і особисто, і через клопотання до суду щодо поновлення дії договору №449/2, чим виказував серйозність своїх намірів, але відповідач 1 жодного разу не надав відповіді а ні позитивної, а ні негативної. Цей факт теж не спростовується відповідачем 1 у відзиві та свідчить про бажання позивача поновити дію Договору №449/2.

Між тим позивач стверджує, що кошти присудженні до стягнення рішенням №758/91/24 Подільським районним судом м. Києва, є черговим намаганням ввести в оману, оскільки наказ від Подільського районного суду м. Києва на стягнення коштів з відповідача 1 позивачем не отримувався, а кошти в свою чергу позивачу не надходили.

Також на думку позивача, відповідач 1 вводить суд в оману, стверджуючи у своєму відзиві, що нібито договір №449/2 розірвано з ініціативи покупця, тобто позивача, оскільки по-перше, згідно умов договору №449/2 позивач не має такого права, по-друге, в Рішенні Подільського районного суду по справі №758/91/24 абсолютно про це не має навіть натяку, а розглядалося виключно порушення прав споживача з боку відповідача 1, а по-третє у випадку розірвання договору №449/2 за ініціативою нібито позивача, таке розірвання повинно було б відбуватися двома сторонами і нотаріально, але як свідчать матеріали справи таке неправомірне розірвання відбулося виключно односторонньо з боку відповідача 1.

Що стосується самого договору №449/2, позивач в відповіді на відзив зазначає, що якщо б він розглядався не за форс-мажорних обставин, то згідно цього договору, а саме пункту 5.3. «продавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку у разі несплати коштів покупцем за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дня його укладення та вимагати сплату покупцем неустойки у розмірі 5% ціни продажу об`єкта, продавець протягом 3 робочих днів після спливу 60-денного строку направляє покупцю повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку з вимогою сплатити протягом 30 календарних днів з дня направлення такого повідомлення неустойки, при цьому, Договір вважається розірваним на 61 день з дати його укладення». Позивач зазначає, що протягом 63 днів з дня укладання Договору №449/2 від відповідача-1 не надходило жодного повідомлення, а ні про сплату неустойки, а ні про розірвання договору, тобто як наслідок не було підстав розірвання цього договору «заднім числом» взагалі.

В свою чергу відповідач подав додаткові заперечення на позовну заяву.

Зі змісту означених заперечень, відповідач 1 висловлює незгоду з доводами позивача про мовчазну згоду Регіонального відділення з огляду на відсутність усних чи письмових заперечень на заяву про відтермінування сплати за об`єкт приватизації до закінчення оголошеного в Україні воєнного стану.

Означене мотивується відповідачем 1 тим, що принцип мовчазної згоди стосується лише певних випадків, визначених законом, і не є абсолютним. Так в контексті приватизації означає, що якщо у визначений законом строк не було надано дозвіл або відмову на приватизацію об`єкта, вважається, що дозвіл надано, однак виконання зобов`язань по об`єкту приватизації, таких як сплата вартості, є обов`язковим і в даному випадку принцип мовчазної згоди не може застосовуватися.

Між тим відповідач 1 зауважує, що 23.09.2022 листом за №11-12-03311 Регіональне відділення надало позивачу відповідь з правовим обґрунтуванням та крім цього, згідно з службовою запискою №12 від 14.09.2022 відділу фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку РВ ФДМУ, з урахуванням спірного листа, покупцем (позивачем) не було проведено остаточний розрахунок на день її подання.

Щодо твердження позивача про те, що внаслідок військової агресії опинилася в ситуації неможливості виконання договірних зобов`язань, відповідач 1 стверджує, що правоустановчі документи на квартиру це офіційні документи, які підтверджують право власності на квартиру. Вони засвідчують, що особа має законні підстави володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, але не факт перебування в ній. Для підтвердження місця проживання громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, видається довідка. Закон, який регулює видачу довідок про підтвердження місця проживання громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, це Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 №1207-VII. Зокрема, стаття 6 цього Закону передбачає, що за зверненням громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, за місцем їх перебування здійснюється видача довідки, що підтверджує місце їх проживання.

Крім того, відповідач 1 вказує на окремий Порядок видачі довідки про підтвердження місця проживання, затверджений постановою Кабінету Міністрів України. Зокрема, зразок та Порядок видачі довідки, що підтверджує місцеперебування громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.09.2014 №997. Згідно з цим Порядком, для отримання довідки необхідно звернутися до відповідних органів за місцем перебування. Для отримання довідки, що підтверджує місце проживання громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території або переселилися з неї, необхідно звертатися до органів державної влади та місцевого самоврядування згідно з Законом України №1207-VII та Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №997.

З огляду на викладене, відповідач 1 зауважує, що така Довідка позивачем не надана до Регіонального відділення.

Щодо доданої позивачем довідки Обслуговуючого кооперативу «СЕВЕРИНІВКА СЕРВІС» від 01.06.2022, яка свідчить про перебування позивача в зоні бойових дій, що було обставинами непереборної сили, відповідач 1 вказує, що обслуговуючий кооператив - це добровільне об`єднання фізичних та/або юридичних осіб, метою якого є надання послуг, він не є суб`єктом надання адміністративних послуг і не має права видавати довідки про місцеперебування особи, це компетенція виключно органів реєстрації державних адміністрацій, визначених законодавством, зокрема, органів місцевого самоврядування або центрів надання адміністративних послуг (ЦНАП).

Також відповідач 1, згідно поданих додаткових заперечень, не погоджується з посиланнями позивача на неможливість своєчасного здійснення оплати за Договору купівлі-продажу об`єкта малої приватизації у зв`язку із форс мажорними обставинами.

Таку незгоду, відповідач 1 мотивує тим, що форс-мажорні обставини мають індивідуальний персоніфікований характер щодо конкретного договору та його сторін.

Відповідач вказує, що ознаками «форс-мажору» є надзвичайність та невідворотність (ст. 14-1 ЗУ «Про торгово-промислові палати в Україні»), а також об`єктивний причинний зв`язок з наслідком у формі невиконання зобов`язання. Для договірних зобов`язань форс мажор є передумовою звільнення від відповідальності за неналежне виконання або порушення зобов`язання, але зобов`язання по суті не скасовує.

Так відповідач стверджує, що форс-мажор не є автоматичною підставою для звільнення від виконання зобов`язань. Стороною договору має бути підтверджено не лише факт настання таких обставин, а саме їхня здатність впливати на реальну можливість виконання зобов`язань.

Відтак відповідач зазначає, що форс-мажор не є універсальним прощенням боргів, договірні зобов`язання не викреслюються, тож основне зобов`язання має бути належно виконане за першої можливості, якщо таке виконання буде доречне для сторін на час закінчення дії обставини непереборної сили.

Не погоджується відповідач 1 також з доводами позивача про відсутність реквізитів для сплати основного зобов`язання.

Останнє відповідач 1 обґрунтовує покликанням на Розділ 2 «Ціна і порядок розрахунків», де як вказує відповідач 1, чітко зазначено про зобов`язання позивача стосовно сум, які належать до оплати і рахунки на які потрібно перераховувати кошти, тобто міститься певна інформація і опис дій.

Між тим, відповідач 1 зазначає, що позивач використала скріншот переписки засобом зв`язку через застосунок Viber, де за твердженням останньої, службові особи спонукали до надіслання 15.04.2022 заяви до Регіонального відділення з проханням відтермінувати сплату за об`єкт приватизації до закінчення оголошеного в Україні воєнного стану, у зв`язку з форс-мажорними обставинами (війною), а згодом заперечили, як підставу для відтермінування, як допустимий та належний доказ.

Означене, на думку відповідача 1, не може вважатися належним доказом, оскільки сумнівна можливість ідентифікувати особу автора певного допису чи повідомлення, проблемою є факт, що інформація не відредагована, неможливо відтворити в оригіналі, адже не існує його офіційного зразка вимог щодо належної форми документу. А тому, відповідач 1 вказує, що якщо позивач подає скріншот як доказ, варто зафіксувати усі необхідні дані, які дозволяють ідентифікувати джерело скріншоту. Тобто, як зауважує відповідач 1, скріншот не оригінал документу, а лише форма фіксування електронного доказу.

Між тим, відповідач 1 також стверджує, що протягом березня - листопада 2022 року позивач не йшла на контакт з представниками органу приватизації, а у випадках листування з власної ініціативи до Регіонального відділення, кожного разу вигадувала неіснуючі причини невиконання умов Договору.

Крім цього, за твердженням відповідача 1, в листі від 27.09.2022 року (реєстраційний №11/043595 від 11.10.2022) покупець повідомила Регіональне відділення про навмисне припинення оплати за об`єкт малої приватизації, що можна розцінювати як протиправне ухилення від своїх зобов`язань за договором. Тоді як, за твердженням відповідача 1, після усунення обставин непереборної сили (форс-мажору) сторона зобов`язана виконати свої зобов`язання за договором, якщо це було неможливо через форс-мажор.

Не погоджується відповідач 1 також з доводами позивача в частині про повне виконання останньою своїх зобов`язань за договором, що свідчить про серйозність її намірів а саме: сплати реєстраційного внеску у сумі 1300 грн; сплати гарантійного внеску у розмірі 11 513,80 грн; сплати винагороди оператору у сумі 5529,60 грн; сплати оцінки майна у сумі 2950 грн; сплати послуг нотаріуса у сумі 7035,18 грн.

За твердженням відповідача 1, означене не виповідає дійсності та є таким що вводить суд в оману, оскільки, як стверджує відповідач, по факту сплачено гарантійний внесок в розмірі 11 513,80 грн; ПДВ на гарантійний внесок в сумі 2302,76 грн; реєстраційний внесок у сумі 1300 грн; послуги нотаріуса у сумі 7035,18 грн.

Щодо окресленого, відповідач 1 зауважує, що суми, які сплачені позивачем, гарантійний та реєстраційний внески є обов`язковими платежами при участі в приватизації. Реєстраційний внесок сплачується для покриття витрат на організацію аукціону, а гарантійний - для забезпечення виконання зобов`язань покупцем. Їх розміри та порядок сплати регулюються Законом України «Про приватизацію державного майна» та Порядком проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Зокрема, розміри та порядок сплати цих внесків визначаються цими нормативно-правовими актами.

Відповідач зазначає, що з врахуванням умов пункту 2.2 Договору, позивач зобов`язана була сплатити грошові кошти за придбаний об`єкт протягом 30 календарних днів з дня підписання цього Договору. Відтак, останній день сплати за об`єкт припадав на 18.03.2022 року. 17.04.2022 року сплинув граничний термін повної сплати покупцем за об`єкт приватизації разом з неустойкою в розмірі 5% ціни продажу об`єкта приватизації згідно пункту 8.2 розділу 8 зазначеного договору купівлі-продажу, проте вартість об`єкта приватизації 138 240,00 грн та неустойка не сплачена.

Поруч з цим, відповідач 1 зауважує, що продавець на підставі пункту 5.3 Договору має право розірвати його в односторонньому порядку у разі несплати покупцем коштів за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дня його укладення та вимагати сплату покупцем неустойки у розмірі 5% ціни продажу об`єкта. В такому разі продавець направляє покупцю повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку. Доказом направлення відповідачу повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку є Лист - повідомлення Регіонального відділення від 09.11.2022.

Відповідач 1 підтверджує, що 14.12.2022 року Договір розірвано в односторонньому порядку відповідно до п. 5.3 договору №449/2 купівлі продажу об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) район, с. Волосянка, вул. Без назви, 173 за результатами аукціону, в зв`язку з несплатою коштів протягом 60 днів з дня укладення договору на підставі повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 21.112022 року №18-02-01189. Розірвання договору нотаріально посвідчено, на примірнику основного договору проставлена відмітка про його розірвання приватним нотаріусом Ужгородського районного нотаріального округу Закарпатської області Кузьо Михайло Васильович та підписано стороною в його присутності 14.12.2022.

Відповідач 1 також звертає увагу суду на те, що відповідно до пункту 2 статті 10 Закону України «Про приватизацію державного і комунального майна», приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації. В даному випадку приватизація не завершена. Відтак, в даному випадку приватизація не завершена.

Крім цього, відповідач вказує, що невід`ємною частиною договору є Акт приймання-передачі, який є документом, що підтверджує факт виконання зобов`язань за цим договором. Підписання акту фіксує факт належного виконання договору однією зі сторін: договір фіксує наміри та умови; акт підтверджує виконання зобов`язань. В даному випадку зобов`язання не виконано, відповідно об`єкт приватизації не був переданий покупцю, акт приймання-передачі був відсутній. Більш того, як стверджує відповідач 1, зазначений об`єкт на даний час включений до Переліку об`єктів державної власності, що підлягають приватизації. Внесені зміни в назву і площу об`єкта приватизації на підставі об`єктивних обставин, що склалися. Відповідач 1 зазначає, що наразі об`єкт готується до продажу.

Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, відповідач 1 вважає, що порушення строків оплати придбаного об`єкту приватизації є наслідком свідомої бездіяльності позивача, а наявність вини останнього у цьому випадку презюмується та як наслідок, наявні підстави для застосування цивільно-правової відповідальності у вигляді розірвання договору купівлі-продажу.

Відтак, відповідач 1 вважає, що на даний час у позивача - ОСОБА_1 відсутні будь-які правові підстави вимагати визнати чинним договір, який було сторонами розірвано, в тому числі, і з ініціативи покупця.

З огляду на все вищевикладене відповідачем 1 в додаткових запереченнях на позовну заяву, останній просить відмовити в задоволені позову.

ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ. ПРАВОВА ОЦІНКА ТА ВИСНОВКИ СУДУ. ЗАКОНОДАВСТВО, ЩО ПІДЛЯГАЄ ЗАСТОСУВАННЮ ДО СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН.

15.02.2022 між позивачем (покупець) та відповідачем (продавець) було укладено Договір №449/2 купівлі-продажу об`єкта малої приватизації окремого майна будівлі адмінбудинку літ. А, загальною площею 199,2 кв.м., за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський) р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173 за результатами аукціону, відповідно до п. 1.1. якого Продавець зобов`язується передати у власність Покупцю, котрий став єдиним учасником електронного аукціону № UA-PS-2021-12-31-000013-1, протокол по якому сформовано 19.01.2022, об`єкт малої приватизації - будівля-адмінбудинок, літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, який розташований за адресою: Закарпатська область, Ужгородський (Великоберезнянський р-н), с. Волосянка, вул. Без назви, 173, що знаходиться на балансі Великоберезнянської районної державної лікарні ветеринарної медицини, код за (далі - Об`єкт приватизації), а покупець зобов`язується прийняти об`єкт приватизації, сплатити ціну його продажу і виконати визначені в Договорі умови.

Згідно з протоколом про результати електронного аукціону з умовами на підвищення стартової ціни №UA-PS-2021-12-31-000013-1 від 26.01.2022, який затверджено наказом відповідача від 26.01.2022 № 00195 та відповідно до його наказу від 25.01.2022 №000178 «Про зміну способу приватизації об`єкта малої приватизації» ціна продажу Об`єкта приватизації становить 138 240 гривень, в тому числі ПДВ 23 040 гривень. Покупець зобов`язаний сплатити за придбаний Об`єкт приватизації 138 240 гривень, з урахуванням ПДВ у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня підписання цього Договору в порядку, встановленому пунктом 2.2 Договору (п. 2.1. Договору).

За змістом п. 2.2. Договору розрахунки за об`єкт приватизації здійснюються в такому порядку: гарантійний внесок для участі в аукціоні, сплачений покупцем на банківський рахунок оператора електронного майданчика - Товариства з обмеженою відповідальністю «Е-Тендер» в сумі 11 513,80 гривень, що становить 10% стартової ціни об`єкта приватизації, зараховується покупцеві в рахунок ціни продажу об`єкта приватизації шляхом його перерахування на рахунок, зазначений в інформаційному повідомленні, UА0157855 в ДКСУ, одержувач коштів - РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, , банк одержувача - Державна казначейська служба України, МФО 820172, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна,6; протягом 10 днів з дня підписання цього Договору на сплачені покупцем грошові кошти в сумі 11 513,80 грн (гарантійний внесок). Покупець зобов`язаний перерахувати на рахунок продавця UA1157855 в ДКСУ, одержувач коштів: РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, , банк одержувача - Державна казначейська служба України, МФО 820172, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, ПДВ у розмірі 2302,76 гривень грошові кошти покупця в розмірі 124 423,44 грн з урахуванням ПДВ за придбаний об`єкт приватизації сплачуються покупцем шляхом безготівкового перерахування з рахунка покупця НОМЕР_1 в AT КБ «ПРИВАТБАНК», м. Київ, код РНОКПП: , МФО банку 305299 на рахунок продавця UA1157855 в ДКСУ, одержувач: РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, , банк одержувача - Державна казначейська служба України, МФО 820172, адреса: 01601, м. Київ, вул. Бастіонна, 6, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня підписання цього Договору.

У відповідності до п. 3.1. Договору право власності на об`єкт приватизації переходить до покупця після сплати в повному обсязі ціни продажу об`єкта приватизації разом із неустойкою (у разі її нарахування).

Пунктом 5.3. Договору визначено, що продавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку у разі несплати коштів покупцем за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дня його укладення та вимагати сплату покупцем неустойки у розмірі 5% ціни продажу об`єкта. Продавець протягом 3 робочих днів після спливу 60-денного строку направляє покупцю повідомлення про розірвання Договору в односторонньому порядку (далі - повідомлення про розірвання Договору) з вимогою сплатити протягом 30 календарних днів з дня направлення такого повідомлення неустойки. При цьому, Договір вважається розірваним на 61 день з дати його укладення.

Відповідно до п. 10.1 Договору, 10.1., сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором в разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які не існували під час укладання цього Договору та виникли поза волею сторін, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, та які прямо передбачені Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні».

Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту, коли їй стало відомо про їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Сторона повідомляє іншу сторону про закінчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) протягом 2 днів з дня, коли їй стало відомо про їх закінчення. За умови виконання умов, зазначених у цьому пункті, перебіг терміну (строку) виконання зобов`язань продовжується на строк дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили)(п. 10.2. Договору).

Доказом виникнення та закінчення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами (п. 10.3. Договору)

У пункті 13.1. Договору обумовлено, що усі витрати, пов`язані з укладенням цього Договору, його нотаріальним посвідченням та виконанням, бере на себе покупець.

Як встановлено Подільським районним судом м. Києва у справі №758/91/24,та підтверджується долученими до матеріалів справи квитанціями, покупцем здійснювались оплати продавцю наступним чином: квитанція від 18.01.2022 на суму 11 513,80 грн (гарантійний внесок за участь в аукціоні), квитанція від 18.01.2022 на суму 1300,00 грн (реєстраційний внесок за участь в аукціоні), квитанція від 04.04.2022 на суму 2302,76 грн (ПДВ по Договору). Також, позивачем було понесені витрати на нотаріальне посвідчення договору у розмірі 7035,18 грн, що підтверджується платіжними інструкціями від 15.02.2024.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 15.04.2022 подала (відправлено по Вайберу 15.04.2022) до Управління забезпечення реалізації повноважень у Закарпатській області Кастрова Н.В. заяву б/н, за змістом якої, у зв`язку з форсмажорними обставинами просила відтермінування сплати за об`єкт приватизації: будівлю адмінбудинку літ. А, площею 199,2 кв.м. в с. Волосянка, будинок 173, Великоберезнянського району, Закарпатської області, до закінчення оголошеного в Україні воєнного стану.

Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях 23.09.2022 скеровано Лист до Безносюк О.А. №11-2-03311 від 23.09.2022 «Про виконання умов Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2022», за змістом якого, відповідач 1 інформував позивача, що заборгованість за Договором складає 124 423,44 грн, в тому числі ПДВ 20 737,24 грн та станом на 15.09.2022 остаточний розрахунок за об`єкт приватизації не проведений.

Крім цього, у вказаному листі Регіональне відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) засвідчуються за заявою зацікавленої особи по кожному окремому договору, контракту, угоді тощо, а також по податкових та інших зобов`язаннях/обов`язках, виконання яких настало згідно з законодавчим чи іншим нормативним актом або може настати найближчим часом і виконання яких стало неможливим через наявність зазначених обставин (п. 6.2. Регламенту засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово- промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Згідно з п. 6.12. Регламенту, засвідчення Торгово-промисловою палатою України та регіональними торгово-промисловими палатами форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) видається заявнику на бланку Торгово-промислової палати України/регіональної торгово-промислової палати. В сертифікаті вказуються дані заявника, сторони за договором (контрактом, угодою тощо), дата його укладення, зобов`язання, що за ним настало чи настане найближчим часом для виконання, його обсяг, термін виконання, місце, час, період настання форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які унеможливили його виконання, докази настання таких обставин. Загальний офіційний лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 вимогам нормативно-правових актів, якими врегульовано порядок засвідчення форс-мажорних обставин, не відповідає.

В подальшому, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях скеровано до ОСОБА_1 лист №11-02-01131 від 28.10.2022 «Щодо Договору купівлі-продажу», за змістом якого, пропонує розірвати Договір купівлі-продажу об`єкта малої приватизації-окремого майна - будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м. за адресою: Закарпатська область. Ужгородський (Великоберезнянський р-н. с. Волосянка, вул. Без назви. 173 від 15 лютого 2022 року №449/2 у добровільному порядку. Між тим, повідомляє, що у зв`язку з тим, шо договір купівлі-продажу укладався нотаріально то і розірвання договору купівлі-продажу відбудеться нотаріально.

09.11.2022 Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській областях скеровано до позивача Лист-повідомлення №11-02-01169 від 09.11.2022 «Щодо розірвання Договору купівлі-продажу», за змістом якого Управління забезпечення реалізації повноважень у Закарпатській області Регіонального відділення ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях, за змістом якого інформує позивача, зокрема про те, що заява б/н від 15.04.2022 надійшла на 59 календарний день з дня підписання Договору та 51 день з моменту виникнення форс-мажорних обставин. Між тим, відповідач 1 у вказаному листі зазначає, що позивачем, як покупцем, не доведено що ці обставини були форс-мажорними саме для даного випадку виконання зобов`язань.

Крім цього, означеним листом, відповідач 1 повідомив позивача про розірвання договору купівлі-продажу №449/2 від 15 лютого 2022 року об`єкта малої приватизації - окремого майна - будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199.2 кв.м., за адресою: Закарпатська область. Ужгородський (колишній Великоберезнянський) р-н., с. Волосянка, вул. Без назви. 173 в односторонньому порядку керуючись ч. 3 ст. 651 Цивільною кодексу України, ст. 188 Господарського кодексу України, Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», п. 5.3. Договору, та вимагає сплатити протягом 30 календарних днів і дня направлення такого повідомлення неустойку в розмірі 6912,0 грн, яку необхідно сплатити на рахунок: UA1157855 в ДКСУ. одержувач коштів РВ ФДМУ по Львівській, Закарпатській та Волинській областях . . банк одержувача - Державна казначейська служба України. МФО 820172. адреса: 01601. м. Київ, вул. Бастіонна, 6.

Як вбачається із долученої до матеріалів справи Службової записки №12 від 14.08.2022, Відділ фінансово-економічної роботи та бухгалтерського обліку, повідомляє, що заборгованість по Договору купівлі-продажу №449/2 від 15.02.2022 укладеного з Безносюк О.А., становить 124 423,44 грн з ПДВ.

14.12.2022 приватним нотаріусом Кузьо М.В. засвідчено розірвання в односторонньому порядку Договору купівлі-продажу №449/2 у зв`язку з несплатою коштів протягом 60 днів з дня укладення договору, на підставі повідомлення Регіонального відділення Фонду державного майна України о Львівській, Закарпатській та Волинській областях від 21.11.2022 вих. №18-02-01189, керуючись п. 5.3 Договору.

Відповідно до Акту про розірвання Договору купівлі-продажу, умови означеного Договору не виконано та станом на 15.11.2022 остаточний розрахунок за об`єкт приватизації покупцем не проведений. Керуючись ч. 3 ст. 651 Цивільного кодексу України ст. 188 Господарського кодексу України, Законом України «Про приватизацію державного і комунального майна», п. 5.3. Договору, Договір купівлі-продажу №449/2 від 15 лютого 2022 року об`єкта малої приватизації - окремого майна - будівлі адмінбудинку літ. «А», загальною площею 199,2 кв.м, за адресою: Закарпатська область, Ужгородський р-н, с. Волосянка, вул. Без назви, 173 вважається розірваним в односторонньому порядку. Цей акт посвідчує розірвання Договору.

Пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України передбачено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини.

Нормою ст. 193 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку (ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України).

Відповідно до ч. 1 ст. 175 Господарського кодексу України, майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Майнові зобов`язання, які виникають між учасниками господарських відносин, регулюються Цивільним кодексом України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 179 Господарського кодексу України, майново-господарські зобов`язання, які виникають між суб`єктами господарювання або між суб`єктами господарювання і негосподарюючими суб`єктами - юридичними особами на підставі господарських договорів, є господарсько-договірними зобов`язаннями.

Таким чином, станом на день розгляду спору в суді його обставини оцінюються судом із огляду на правила Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України.

Положеннями ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договори та інші правочини є підставами виникнення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України, за договором купівлі продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Правові, економічні та організаційні основи приватизації державного і комунального майна та майна, що належить Автономній Республіці Крим регулює Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» №2269-VIII від 18.01.2018 (далі Закон №2269-VIII).

Так відповідно до ст. 7 Закону №2269-VIII (тут і надалі в редакції від 01.01.2022, що діяла на момент виникнення договірних відносин між сторонами), Фонд державного майна України, його регіональні відділення та представництва у районах і містах, органи приватизації в Автономній Республіці Крим становлять єдину систему державних органів приватизації. Державні органи приватизації у межах своєї компетенції здійснюють такі повноваження: затверджують переліки об`єктів, що підлягають приватизації; класифікують об`єкти приватизації відповідно до цього Закону; приймають рішення про приватизацію об`єктів державної власності у випадках, установлених законодавством; змінюють у процесі приватизації організаційну форму підприємств, що перебувають у державній власності; здійснюють повноваження власника державного майна, у тому числі корпоративних прав, у процесі приватизації; представляють відповідно до міжнародних договорів України з питань міждержавних майнових відносин інтереси держави з питань визнання прав і регулювання відносин власності та використання державного майна, визначають право власності держави на розташоване на території України майно, майнові права та інші активи підприємств, установ та організацій колишнього союзного підпорядкування, які під час утворення господарських товариств передаються до їх статутного капіталу; здійснюють управління об`єктами державної власності, зокрема державними підприємствами та корпоративними правами держави у статутних капіталах господарських товариств, щодо яких прийнято рішення про приватизацію та затверджено план розміщення акцій товариств, утворених у процесі перетворення (у тому числі шляхом корпоратизації) державних підприємств, що належать до сфери управління Фонду державного майна України, а також товариств, утворених за участю Фонду державного майна України; продають майно, що перебуває у державній власності, у процесі його приватизації, а також акції (частки), що належать державі у майні господарських товариств; утворюють аукціонні комісії; затверджують плани розміщення акцій акціонерних товариств у процесі приватизації; укладають договори на проведення оцінки об`єктів приватизації у випадках, передбачених законодавством; укладають договори з іншими уповноваженими особами щодо проведення аукціонів з продажу об`єктів приватизації; укладають з потенційними покупцями єдиних майнових комплексів державних підприємств та пакетів акцій договори про конфіденційність інформації про об`єкти малої приватизації; укладають з операторами електронних майданчиків договори про конфіденційність інформації про об`єкт великої приватизації; укладають договори про розроблення документації із землеустрою у випадках, передбачених законодавством; укладають у випадках, передбачених законодавством, угоди щодо проведення екологічного аудиту об`єктів приватизації; залучають суб`єктів господарювання для організації та/або проведення аукціонів, у тому числі в електронній формі (електронний аукціон); виступають з боку держави засновником підприємств, заснованих на базі об`єднання майна різних форм власності; контролюють виконання умов договорів купівлі-продажу державного майна; здійснюють захист майнових прав державних підприємств, а також корпоративних прав держави на території України, що належать до сфери управління Фонду державного майна України. Державні органи приватизації здійснюють інші повноваження, передбачені цим Законом, іншими актами законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону №2269-VIII, приватизація об`єкта вважається завершеною з моменту його продажу та переходу до покупця права власності або завершення розміщення всіх акцій, передбачених до продажу планом розміщення акцій, і оформлюється наказом відповідного органу приватизації.

Стаття 13 Закону №2269-VIII передбачає способи приватизації шляхом продажу об`єктів права державної або комунальної власності на аукціоні, у тому числі: аукціоні з умовами; аукціоні без умов; аукціоні за методом покрокового зниження стартової ціни та подальшого подання цінових пропозицій; аукціоні із зниженням стартової ціни; аукціоні за методом вивчення цінових пропозицій та шляхом викупу об`єктів приватизації.

Об`єкти малої приватизації продаються виключно на електронних аукціонах. Порядок проведення електронних аукціонів для продажу об`єктів малої приватизації та Порядок відбору операторів електронних майданчиків для організації проведення електронних аукціонів з продажу об`єктів малої приватизації, авторизації електронних майданчиків, розмір та порядок сплати плати за участь, визначення переможця за результатами електронного аукціону, а також порядок визначення додаткових умов продажу затверджуються Кабінетом Міністрів України (ст. 15 Закону №2269-VIII).

Потенційні покупці зобов`язані подати до заяви на участь у приватизації об`єкта малої приватизації, зокрема серед іншого, письмовому згоду потенційного покупця щодо взяття на себе зобов`язань, визначених умовами продажу, а також документ, що підтверджує сплату реєстраційного внеску, а також документ, що підтверджує сплату гарантійного внеску в розмірі 10 відсотків стартової ціни з рахунка потенційного покупця, відкритого в українському або іноземному банку (крім банків держав, внесених FATF до списку держав, що не співпрацюють у сфері протидії відмиванню доходів, одержаних злочинним шляхом), на рахунок оператора електронного майданчика, через який подається заява на участь у приватизації. Оператор електронного майданчика перераховує на рахунки відповідних бюджетів суми сплачених потенційними покупцями реєстраційних внесків протягом п`яти календарних днів з дня затвердження протоколу аукціону (ст. 14 Закону №2269-VIII).

Відповідно до ст. 26 Закону №2269-VIII, під час приватизації об`єкта державної або комунальної власності шляхом його продажу на аукціоні, викупу між продавцем і покупцем укладається відповідний договір купівлі-продажу. Укладення та внесення змін до договорів купівлі-продажу здійснюються відповідно до вимог законодавства. Зміни, що вносяться до договорів купівлі-продажу, укладених у процесі приватизації, здійснюються в порядку, що затверджується Фондом державного майна України, та не можуть передбачати: зменшення відповідальності покупця за невиконання ним зобов`язань; зменшення загального обсягу інвестицій, визначених договором купівлі-продажу. До договору купівлі-продажу включаються передбачені умовами аукціону, викупу зобов`язання сторін щодо, зокрема, погашення боргів із заробітної плати та перед бюджетом, простроченої кредиторської заборгованості підприємства. З моменту переходу права власності на об`єкт приватизації покупець, який придбав об`єкт приватизації, зобов`язаний виконувати всі умови договору купівлі-продажу об`єкта приватизації. Виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, зокрема є несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов.

Як встановлено ст. 27 Закону №2269-VIII, контроль за виконанням умов договору купівлі-продажу, укладеного з переможцем аукціону, та викупу об`єктів приватизації здійснює орган приватизації. Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, затверджує Фонд державного майна України (далі Порядок).

Відповідно до п. 6 розділу 1 Порядок здійснення контролю за виконанням зобов`язань, визначених у договорі купівлі-продажу, контроль за виконанням умов договору здійснює орган приватизації, який уклав такий договір. Функції контролю можуть бути передані іншому органу приватизації на підставі укладення тристороннього договору між органом приватизації, який уклав договір купівлі-продажу, органом приватизації, який здійснюватиме контроль у подальшому, та власником об`єкта приватизації.

На підставі укладеного сторонами договору (п. 2.1.) у позивача виник обов`язок сплатити протягом 30 календарних днів з дня підписання цього Договору грошові кошти за придбаний об`єкт приватизації в розмірі 138 240 грн.

Відтак, останній день сплати, згідно умов Договору №449/2 від 15.02.2022 17.03.2022.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Позивач у строк, встановлений договором, обов`язку по сплаті кошти за придбаний об`єкт приватизації не виконала.

В своїх позовних вимогах, позивач посилається на обставини непереборної сили і як наслідок вимушену несвоєчасну сплату.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» було введено воєнний стан в Україні на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України. Це сталося у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України.

Позивач вказує, що на момент вторгнення вона знаходилась у своїй приватній власності, в 20 кілометрах від м. Київ по Житомирській трасі, в котеджному містечку Ясногородської сільської ради Макарівського (з 2021 року Бучанського) району, який був одним із напрямків повномасштабного оточення.

Крім цього, позивач вказує, що означений район знаходився під повною окупацією до 04.04.2022, що підтверджується наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України №309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією», №80 від 06.03.2023, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 09 березня 2023 за №422/39478 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією».

На підтвердження означеного, позивачем долучено до матеріалів справи Довідку №03/22 від 01.06.2022 Обслуговуючого кооперативу «Северинівка-Сервіс» видану позивачу яка є власником (співвласником) та мешканкою садового житлового будинку (квартири), що знаходиться за адресою: Київська область, Макарівський район, Ясногородська сільська рада, СТ «ДІО груп», вул. Пилипа Орлика, будинок 5, квартира 4.

Довідка видана в тому, що з моменту військової агресії ворога з 24.02.2022 року повномасштабне вторгнення відбулося в тому числі і Житомирською трасою, в результаті чого селища Ясногородка, Северинівка та ін. Макарівського району опинилися в зоні бойових дій та під окупацією ворога до 01.04.2022; шестиквартирний будинок №5 по вул. Пилипа Орлика, в якому мешкала на той час ОСОБА_1 значно постраждав (простріляні вікна, стіни, при відступі ворога розкурочені батареї, вхідні двері, меблі, відірвана сантехніка, плінтуса, налічники), відновленню підлягає, але на даний час для проживання непридатний; з 01.04.2022 та на даний час мешканцям котеджного містечка «Северинівка» (С/Т «ДІО груп») не рекомендовано повертатися до с. Северинівка, с. Ясногородка до повного обстеження та розмінування.

Крім цього, позивачем долучено Лист №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово промислової палати всім кого це стосується, яким останній засвідчує форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України, що стало підставою введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, відповідно до Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні». ТПП України підтвердила, що зазначені обставини з 24 лютого 2022 року до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Згідно із частиною 1 статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно.

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме: загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади, вторгнення, блокада, революція, заколот, повстання, масові заворушення, введення комендантської години, карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, експропріація, примусове вилучення, захоплення підприємств, реквізиція, громадська демонстрація, блокада, страйк, аварія, протиправні дії третіх осіб, пожежа, вибух, тривалі перерви в роботі транспорту, регламентовані умовами відповідних рішень та актами державних органів влади, закриття морських проток, ембарго, заборона (обмеження) експорту/імпорту тощо, а також викликані винятковими погодними умовами і стихійним лихом, а саме: епідемія, сильний шторм, циклон, ураган, торнадо, буревій, повінь, нагромадження снігу, ожеледь, град, заморозки, замерзання моря, проток, портів, перевалів, землетрус, блискавка, пожежа, посуха, просідання і зсув ґрунту, інші стихійні лиха тощо (частина 2 статті 14-1 Закону України «Про Торгово-промислові палати в Україні»).

Згідно із частиною 3 статті 14 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні» Торгово-промислова палата України, зокрема, засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб.

Верховний Суд в постанові від 25.01.2022 у справі №904/3886/21 виклав наступні висновки щодо застосування статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»:

- ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності

- форс-мажорні обставини не мають преюдиціальний (заздалегідь встановлений) характер. При їх виникненні сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом;

- наявність форс-мажорних обставин засвідчується Торгово-промисловою палатою України та уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами відповідно до статей 14, 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати України» шляхом видачі сертифіката.

У постанові Верховного Суду від 15.06.2023 у справі №910/8580/22 викладено наступні висновки:

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин;

- форс-мажор, або ж обставини непереборної сили, - це надзвичайні та невідворотні обставини, настання яких призвело до об`єктивної неможливості виконати зобов`язання. Водночас сама по собі, зокрема, збройна агресія проти України, девальвація гривні, воєнний стан, не може автоматично означати звільнення від виконання будь-ким в Україні будь-яких зобов`язань, незалежно від того, існує реальна можливість їх виконати чи ні. Воєнний стан, девальвація гривні, як обставини непереборної сили, звільняє від відповідальності лише у разі, якщо саме внаслідок пов`язаних із нею обставин компанія/фізична особа не може виконати ті чи інші зобов`язання;

- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №912/750/22 викладено висновок про те, що лист Торгово-промислової палати України №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні», а також такий лист не є документом, який був виданий за зверненням відповідного суб`єкта (відповідача), для якого могли настати певні форс-мажорні обставини.

У постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі №906/540/22 (яка ухвалена після подання касаційної скарги) викладено наступні висновки:

- Торгово-промислова палата України листом від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили);

- вказаний лист Торгово-промислової палати України адресований «Всім, кого це стосується», тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні;

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022 №2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

У постанові Верховного Суду від 29.06.2023 у справі №922/999/22 викладено наступні висновки:

- лист Торгово-промислової палати України від 28.02.2022, на який посилався скаржник у судах попередніх інстанцій, та яким визнано форс-мажорною обставиною військову агресію російської федерації проти України, є загальним офіційним документом та не містить ідентифікуючих ознак конкретного договору, зобов`язання, виконання якого стало неможливим через наявність зазначених обставин. Отже лист Торгово-промислової палати України не можна вважати сертифікатом у розумінні статті 14-1 Закону України «Про торгово-промислові палати в Україні»;

- наявність сертифікату Торгово-промислової палати України про форс-мажор суд має оцінювати у сукупності з іншими доказами, тобто дані обставини не мають преюдиційного характеру, і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку;

- сторона, яка посилається на форс-мажор, має довести причинно-наслідковий зв`язок між форс-можором та неможливістю виконати конкретне зобов`язання;

- той факт, що Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини - військову агресію російської федерації проти України, сам по собі не є підставою для звільнення або зменшення відповідальності за невиконання/неналежне виконання договірних зобов`язань.

Аналогічна позиція викладена в Постанові Верховного суду від 02.08.2023 у справі №916/1788/22.

Крім цього, умовами розділу 10 Договору №449/2 визначено, що сторони звільняються від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання зобов`язань за цим Договором в разі виникнення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), які не існували під час укладання цього Договору та виникли поза волею сторін, які об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами цього Договору, та які прямо передбачені Законом України «Про торгово-промислові палати в Україні». Сторона, що не може виконувати зобов`язання за цим Договором унаслідок дії обставин непереборної сили, повинна не пізніше ніж протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту, коли їй стало відомо про їх виникнення, повідомити про це іншу сторону у письмовій формі. Сторона повідомляє іншу сторону про закінчення форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили) протягом 2 днів з дня, коли їй стало відомо про їх закінчення. За умови виконання умов, зазначених у цьому пункті, перебіг терміну (строку) виконання зобов`язань продовжується на строк дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили). Доказом виникнення та закінчення обставин непереборної сили та строку їх дії є відповідні документи, які видаються Торгово-промисловою палатою України або уповноваженими нею регіональними торгово-промисловими палатами.

Відтак, суд вважає необґрунтованими доводи позивача з приводу існування у спірних правовідносинах форс-мажорних обставин, позаяк ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами (зокрема сетрифікат Торгово-промислової палати) впливу обставин непереборної сили на своєчасне виконання зобов`язань за Договором.

Заочним рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у справі №758/91/24 встановлено, що «відповідачем не було повідомлено покупцю про наявність прав третіх осіб на будинок, та що договір між сторонами розірвано з ініціативи відповідача, внаслідок чого відпала правова підстава на якій продавець отримав кошти від покупця, відтак, на користь позивача підлягає стягненню сплачена відповідачу за купівлю будинку сума в розмірі 22 151,74 грн».

Частиною четвертою статті 75 Господарського процесуального кодексу України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Суть преюдиції полягає в неприпустимості повторного розгляду судом одного й того ж питання між тими ж сторонами.

Преюдиція ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Не потребують доказування обставини, встановлені рішенням суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені у резолютивній частині рішення.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.07.2018 у справі №917/1345/14 зазначила, що преюдиційне значення у справі надається обставинам, встановленим судовим рішенням, а не правовій оцінці таких обставин, здійсненій іншим судом. Преюдиційне значення мають лише рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особи, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдицію утворюють виключно ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло своє відображення у мотивувальній частині судового рішення.

Судом встановлено, що рішенням Подільського районного суду м. Києва від 25.07.2024 у справі №758/91/24 присуджено до стягнення з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській області на користь ОСОБА_1 22 151,74 грн, з яких 11 513 грн гарантійний внесок, 1300 грн -реєстраційний внесок, 2302,76 ПДВ по Договору та 7035,18 грн понесених витрат на нотаріальне посвідчення договору, зокрема і з підстав того, що договір між сторонами розірвано.

Із вказаного рішення також вбачається , що ОСОБА_1 звернулась до Подільського районного суду міста Києва з позовом до Регіонального відділення Фонду державного майна України по Львівській, Закарпатській та Волинській області (надалі за текстом - відповідач), про захист прав споживачів. Позовні вимоги у справі №758/91/24 обґрунтовані тим, що відповідачем було продано позивачу на аукціоні нежитловий будинок, без попередження, що в будинку вже більше 50 років проживає інша сім`я, яку нікуди виселити. При цьому, оскільки через це позивач не змогла використовувати приміщення на початок вторгнення військ російської федерації до Київської області, була вимушена орендувати житло у Львові, що мало наслідком понесення додаткових витрат. Відтак, просить суд стягнути з відповідача кошти витрачені на купівлю будинку, витрачені кошти на сплату орендної плати за житло у Львові та моральну шкоду.

Зі змісту вказаного судового рішення можна дійти висновку про те, що позивач фактично погодилася з одностороннім розірванням договору купівлі продажу №449/2 від 15.02.2022, на що і покливкався суд.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 п. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України встановлено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору.

Відповідно до ч. 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, що договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Пунктом 5.3. Договору визначено, що продавець має право розірвати Договір в односторонньому порядку у разі несплати коштів покупцем за об`єкт приватизації протягом 60 днів з дня його укладення та вимагати сплату покупцем неустойки у розмірі 5% ціни продажу об`єкта.

Та крім цього, у частині третій Закон України «Про приватизацію державного і комунального майна» від 18 січня 2018 року №2269-VIII передбачено, що виключними умовами для розірвання договору купівлі-продажу об`єкта приватизації в порядку, передбаченому законодавством, є:

1) несплата протягом 60 днів коштів за об`єкт приватизації з дня укладення договору купівлі-продажу відповідно до його умов;

2) невиконання умов продажу об`єкта і зобов`язань покупця, визначених договором купівлі-продажу, в установлений таким договором строк;

3) подання органу приватизації неправдивих відомостей;

4) сплата за об`єкт приватизації коштів, отриманих з порушенням вимог законодавства, яке регулює відносини у сфері запобігання легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення;

5) невиконання зобов`язання покупця щодо недопущення скорочення чисельності працівників з ініціативи нового власника чи уповноваженого ним органу;

6) продаж або в інший спосіб відчуження покупцем приватизованого об`єкта особам, визначеним частиною другою статті 8 цього Закону, протягом виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу.

Згідно зі ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Положеннями ст. 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ГПК України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В силу ст. 79 ГПК України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 86 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням вищевикладеного в сукупності, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ У СПРАВІ

Оскільки суд дійшов висновків в задоволенні позовних вимог відмовити то судові витрати підлягають віднесенню на позивача відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 11, 13, 14, 73 79, 86, 129, 210, 220, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

СУД УХВАЛИВ:

1. У задоволенні позову у справі №907/164/25 відмовити повністю.

2. Судові витрати покласти на позивача.

3. На підставі ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду згідно ст. 256 Господарського процесуального кодексу України подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Рішення може бути оскаржене до Західного апеляційного господарського суду.

4. Вебадреса сторінки на офіційному вебпорталі судової влади України в Інтернет, за якою учасники справи можуть отримати інформацію по даній справі, http://court.gov.ua/fair/sud5008/ або http://www.reyestr.court.gov.ua.

Повний текст рішення складено та підписано 04.07.2025

Суддя А.А. Худенко