ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"23" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/4824/24
Господарський суд Одеської області у складі:
судді С.В. Літвінова
при секретарі Т.О. Липі
за участю представників:
від позивача: Бондар О.М
від відповідача: не з`явився
від 3-ої особи: не з`явились
Приватне акціонерне товариство "ПЛАСКЕ" звернулось до господарського суду Одеської області з позовом до Одеської регіональної торгово-промислової палати про визнання недійсним рішення засідання позачергової президії Одеської регіональної торгово-промислової палати від 11 квітня 2024 року, оформлене протоколом № 10, яким Приватне акціонерне товариство «ПЛАСКЕ» було виключено із членів Одеської регіональної торгово-промислової палати.
Рішенням суду від 29.05.2025 р. позов Приватне акціонерне товариство "ПЛАСКЕ" було задоволено повністю.

Ухвалою від 09.06.2025 клотання Приватного акціонерного товариства "ПЛАСКЕ" вх.№2-846/25 про стягнення судових витрат по справі №916/4824/24 було повернути без розгляду.

12.06.2025р. за вх.№2-879/25 до Господарського суду Одеської області від Приватного акціонерного товариства "ПЛАСКЕ" надійшло повторне клопотання про стягнення судових витрат.

Ухвалою суду від 12.06.2025 поновлено Приватному акціонерному товариству "ПЛАСКЕ" строк на подання заяви про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/4824/24, прийнято заяву Приватного акціонерного товариства "ПЛАСКЕ" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу до розгляду та заяву призначено до розгляду в засіданні суду на "23" червня 2025 р. о 12:00.

Розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства "ПЛАСКЕ", господарський суд зазначає наступне.

Згідно з п.3 ч.1, ч.ч. 2, 3 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно з ч.ч. 1,3 ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

У відповідності до ч.ч. 1,4 ст. 129 ГПК України судовий збір покладається у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача.

Вирішуючи питання щодо заявлених позивачем до стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За ч.ч. 3-5 ст. 126 ГПК України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Так, на підтвердження вартості послуг адвокатів заявником додано до заяви: договір про надання правової допомоги № 19/2021 від 16.02.2021; заявку №10/2024 від 21.10.2024 до договору про надання правової допомоги № 19/2021 від 16.02.2021, акт приймання-передачі наданих послуг №01-2025 від 30.05.2025 до договору про надання правової допомоги № 19/2021 від 16.02.2021.

Як встановлено судом, 16 лютого 2021 року між Приватниим акціонерном товариством «ПЛАСКЕ». (надалі - Замовник), в особі Генерального директора Платонової Л.І., яка діє на підставі Статуту, з однієї сторони, та Фізичною особою-підприиємцем Адвокатом Бондаром О.М. (надалі - Виконавець), який діє на підставі державної реєстрації та свідоцтва про право на заняття адвокатського діяльністю N? 003130 від 17.01.2018, з іншої сторони, надалі разом іменовані як «Сторони», укладено договір про надання професійної правничої допомоги

Пунктами 1.1., 1.2 Договору визначено, що Замовник замовляє, а Виконавець забезпечує надання правової допомоги (надання юридичних послуг по захисту прав та законних інтересів Замовника відносно здійснення ним господарської діяльності, цивільно-правових, адміністративно-правових, трудових та інших правовідносин на території України. Правова допомога надається на платній основі відповідно до умов, визначених цим Договором.

Також пунктами 4.1., 4.2 Договору визначено, що на визначення гонорару (вартості послуг з надання правової допомоги) Виконавця впливають строки та результати вирішення спірних правовідносин, ступінь складності справи (виконання Заявки), фактичні витрати робочого часу Виконавця, обсяг правової допомоги, необхідної для досягнення бажаного результату та належного виконання окремих доручень Замовника. Обсяг правової допомоги враховується при визначені обґрунтованого розміру вартості послуг за цим Договором. У випадку неможливості визначити остаточний гонорар Виконавця при поданні Заявки Замовником, Сторони погоджують такий гонорар окремо.

У заявці №10/2024 від 21.10.2024 до договору про надання правової допомоги № 19/2021 від 16.02.2021 сторони погодили гонорар Виконавця за надання правової допомоги по даній Заявці у розмірі 40 000,00 грн. (Сорок тисяч гривень 00 копійок). Вказаний розмір гонорару не залежить від часу, протягом якого судова вказана справа буде розглядатись Господарським судом Одсської області.

30 травня 2025 року між Приватниим акціонерном товариством «ПЛАСКЕ» та Фізичною особою-підприиємцем Адвокатом Бондаром О.М. підписано акт приймання-передачі наданих послуг №01-2025 до договору про надання правової допомоги № 19/2021 від 16.02.2021.

Згідно Акту, у межах надання професійної допомоги Виконавцем були надані наступні послуги:

???- Консультування Клієнта відносно вказаних вище спірних правовідносин.

???- Підготовка висновків з правовою оцінкою, узгодження та обґрунтування правової позиції по судовій справі.

???- Вивчення та інформування Клієнта щодо чинної судової практики Верховного Суду у подібних до спірних правозідносинах.

???- Збір та правовий аналіз доказів, що стосуються спірних правовідносин.

- Підготовка позову до Господарського суду Одеської області (29.10.2024).

???- Підготовка клопотання про залучення доказів (13.01.2025).

???- Заперечення на заяву про залучення третьої особи (21.01.2025).

???- Заперечення на заяву відповідача про залишення без розгляду заяви про визнання

позову (22.01.2025).

???- Заперечення до прийняття відзиву відповідача на позовну заяву (24.01.2025).

???- Відповідь на адвокатський запит представника відповідача (30.01.2025)

???- Заперечення на клопотання відповідача про витребування доказів (06.02.2025).

???- Відповідь на відзив відповідача на позовну заяву (10.02.2025).

???- Додаткові пояснення позивача у справі (25.04.2025).

???- Судові засідання у справі: 1) 25.11.2024; 2) 02.12.2024; 3) 06.01.2025; 4) 13.01.2025; 5) 27.01.2025; 6) 10.02.2025; 7) 03.03.2025; 8) 17.03.2025; 9) 07.04.2025; 10) 28.04.2025; 11) 29.05.2024.

Загальна вартість наданих послуг за період 21.10.2024 по 29.04.2025 становить 40 000,00 грн.

Дослідивши та проаналізувавши зазначені умови укладеного Приватниим акціонерном товариством «ПЛАСКЕ» та Фізичною особою-підприиємцем Адвокатом Бондаром О.М. Договору, господарським судом встановлено, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у вигляді фіксованої суми.

Оскільки до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права, то гонорар адвоката, хоч і визначається частиною 1 статті 30 Закону № 5076-VI як форма винагороди адвоката, але в розумінні Цивільного кодексу України становить ціну такого договору.

Фіксований розмір гонорару у цьому контексті означає, що у разі настання визначених таким договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання цього договору й призвели до настання цих умов, не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару в конкретному випадку.

Таким чином, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами статті 30 Закону № 5076-VI, враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу.

Така правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

У разі погодження між адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) та клієнтом фіксованого розміру гонорару такий гонорар обчислюється без прив`язки до витрат часу адвоката на надання кожної окремої послуги. Фіксований розмір гонорару не залежить від витраченого адвокатом (адвокатським бюро / об`єднанням) часу на надання правничої допомоги клієнту. Подібні висновки Верховного Суду містяться у постанові від 19.11.2021 у справі № 910/4317/21.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18 зауважила, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.

У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.

З огляду на викладене, господарський суд зазначає про те, що у контексті цієї справи, фіксований розмір гонорару, погоджений між Приватниим акціонерном товариством «ПЛАСКЕ» та Фізичною особою-підприиємцем Адвокатом Бондаром О.М. у Договорі про надання правової допомоги в редакції заявки №10/2024 від 21.10.2024, означає те, що у разі настання визначених таким Договором умов платежу конкретний склад дій адвоката, що були вчинені на виконання умов договору та призвели до настання цих умов не має жодного значення для визначення розміру адвокатського гонорару у цих конкретних правовідносинах, що склалися між Відповідачем і його Адвокатом у цій справі, як і не має значення витрачений Адвокатом відповідача час на надання послуг правничої допомоги та зазначення кількості витрат такого часу.

Відповідно до частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до частини 5 статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку /дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною 4 статті 129 ГПК України, також визначені положеннями частин 6, 7 та 9 статті 129 цього Кодексу.

Таким чином, зважаючи на наведені положення законодавства, у разі недотримання вимог частини 4 статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони.

При цьому обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини 5 та 6 статті 126 ГПК України).

Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7 та 9 статті 129 ГПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, господарський суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19.

У постанові Верховного Суду від 09.02.2023 р. у справі № 921/434/21 зазначено, що принцип пропорційності загальноправовий принцип, спрямований на забезпечення у правовому регулюванні розумного балансу приватних і публічних інтересів, відповідно до якого цілі обмежень прав мають бути істотними, а засоби їх досягнення обґрунтованими і мінімально обтяжливими для осіб, чиї права обмежуються; дозволяє досягти розумного співвідношення між цілями державного впливу та засобами їх досягнення. Принцип пропорційності являє собою загальний, універсальний принцип права, який вимагає співрозмірного обмеження прав та свобод людини для досягнення публічних цілей.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі East/West Alliance Limited проти України, заява № 19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини) у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 та у справі Двойних проти України від 26.02.2015, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

Пункт 2 частини 4 статті 129 ГПК України передбачає, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача.

За наслідками здійсненої оцінки розміру судових витрат, понесених позивачем на правничу допомогу, через призму критеріїв, встановлених частиною 5 статті 129 ГПК України, з урахуванням положень наведених норм та зазначених фактичних обставин справи, керуючись, у тому числі, такими критеріями, як складність справи, пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, обґрунтованість та пропорційність до предмета спору, а також враховуючи критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, господарський доходить до висновку, що обсяг виконаних адвокатом Бондаром О.М. робіт цілком пов`язаний із предметом спору та включав в себе вчинення відповідних та необхідних дій, поряд із цим суд звертає увагу на те, що в Акті приймання-передачі наданих послуг, засідання, призначені на: 03 березня 2025р., 07 квітня 2025р. та 28 квітня 2025р. не відбулись. Також, на даний час наявна велика кількість аналогічних судових справ про визнання недійсними рішень колегіальних органів управління юридичних осіб які є досить поширеними в судовій практиці. Перелік обставин, що підлягають дослідженню в таких справах, відповідно, є досить типовим. Отже, представництво інтересів Позивача у даній справі не вимагало від адвоката аналізу специфічного правового регулювання чи застосування широкого спектру різноманітних засобів доказування.

Розглянувши заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача 40 000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, господарський суд вважає, що оскільки при визначенні суми відшкодування необхідно виходити із критерію складності справи, ціни позову, а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи, приймаючи до уваги заперечення відповідача, враховуючи, що процесуальні документи адвокатом позивача складено якісно, так само як і представництво адвокатом в судових засіданнях, господарський суд між тим дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача, є неспівмірним заявленій до стягнення сумі витрат з реальністю таких витрат та їх виправданістю, а тому, враховуючи незначний обсяг юридичної та технічної роботи щодо підготовки справи до розгляду у суді, господарський суд дійшов висновку про зменшення розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу до 30000 грн., що на думку суду відповідає критерію розумності та співмірності обставин у даному випадку.

Іншого сторонами не доведено.

Враховуючи вищевикладене, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви позивача та стягнення з відповідача 30000 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст. ст. 2, 16, 123, 129, 238, 240, 244, Господарського процесуального кодексу України, -

УХВАЛИВ:

1.Заяву Приватного акціонерного товариства «ПЛАСКЕ» (вх.2-879/25 від 12.06.2025р.) про ухвалення додаткового рішення у справі № 916/4824/24 задовольнити частково.

2.Стягнути з Одеської регіональної торгово-промислової палати України (місцезнаходження: Україна, 65011, м. Одеса, вул. Базарна, буд. 47, ) на користь Приватного акціонерного товариства «ПЛАСКЕ» (місцезнаходження: Україна, 65014, м. Одеса, вул. Маразліївська, буд. 14-А, ) 30000/тридцять тисяч/грн 00 коп. відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

3.У задоволенні решти заяви відмовити.

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст.241 Господарського процесуального кодексу України і може бути оскаржено у встановленому законом порядку.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом двадцяти днів з моменту складення повного рішення.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Наказ видати після набрання додатковим рішенням законної сили.

Повне додаткове рішення складено 03 липня 2025 р.

Суддя С.В. Літвінов