УХВАЛА

про повернення позовної заяви

"26" червня 2025 р.м. ХарківСправа № 922/813/21

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Ольшанченка В.І.

розглянувши матеріали

зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )
до : прокуратури України, Керівника Салтівської окружної прокуратури м. Харкова (61038, м. Харків, вул. Глобинська, 23) , Харківської міської ради (62003, м. Харків, м-н Конституції, 7) , Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради (62003, м. Харків, м-н Конституції, 16)
провизнання добросовісним набувачем,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області знаходиться справа №922/813/21 за позовом керівника Харківської місцевої прокуратури №4 (перейменованої у Салтівську окружну прокуратуру міста Харкова) до Харківської міської ради, Управління комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради, Приватного підприємства "Топаз" та до ОСОБА_1 про:

1) визнання незаконним та скасування п. 63 додатку до рішення 7 сесії Харківської міської ради 7 скликання "Про відчуження об`єктів комунальної власності територіальної громади м. Харкова" від 06.07.2016 №283/16;

2) визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлових будівель від 10.11.2016 №5396-В-С, укладеного між Управлінням комунального майна та приватизації Департаменту економіки і комунального майна Харківської міської ради та Приватним підприємством "Топаз", посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Харківської області Саутенко Н.В. і зареєстрованого в реєстрі за №2362;

3) витребування у ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь об`єднаної територіальної громади міста Харкова, в особі Харківської міської ради, нежитлових приміщень першого поверху №26-:-29, 31-:-37 площею 97,1 кв м, розташованих у житловому будинку літ. "А-4" за адресою: АДРЕСА_2 ;

4) зобов`язання Харківської міської ради () прийняти нежитлові приміщення першого поверху №26-:-29, 31-:-37 площею 97,1 кв м, розташовані у житловому будинку літ. "А-4" за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою від 21.01.2025 Господарський суд Харківської області відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 12.02.2025 о 14:00 год та встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Ухвала від 21.01.2025 повернулася до суду з довідкою пошти про відсутність адресата за вказаною адресою.

05.02.2025 відповідач ОСОБА_1 надав відзив на позовну заяву.

Ухвалою від 10.02.2025, залишеною без змін постановою Східного апеляційного господарського суду від 11.04.2025, суд вже відмовляв ОСОБА_1 у прийнятті зустрічної позовної заяви від 05.02.2025 вх.№3227 про визнання його добросовісним набувачем.

24.06.2025 ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом) знову надав зустрічний позов від 20.06.2025, в якому просить суд захистити його право власності шляхом визнання позивача добросовісним набувачем нежитлових приміщень першого поверху №26-:-29, 31-:-37 площею 97,1 кв м, розташованих у житловому будинку літ. "А-4" за адресою: АДРЕСА_2 .

Також ОСОБА_1 просить суд поновити строки звернення до суду з зустрічним позовом. В обґрунтування поважності причин пропуску строку подачі зустрічного позову посилається те, що суд в ухвалі про відкриття помилково вказав строк на подання заяв дату 10.01.2025.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 ГПК України відповідач має право пред`явити зустрічний позов у строк для подання відзиву.

Як зазначалося вище, в ухвалі від 21.01.2025 про відкриття провадження у справі суд встановив відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву.

Отже, саме у цей строк і мав подати зустрічний позов відповідач, а не до 10.01.2025, як помилково вказує відповідач.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ГПК України, одним із спеціальних прав відповідача є право подати зустрічний позов у строки, встановлені цим Кодексом.

Зустрічний позов - це позов, який подає відповідач до позивача у тому самому судовому процесі задля захисту проти первісних позовних вимог.

Метою пред`явлення зустрічного позову є спільний розгляд позовів в інтересах процесуальної економії, а в ряді випадків - уникнення постановлення суперечливих судових рішень.

Разом з цим, згідно з п. 6 ч. 2 ст. 42 ГПК України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Відповідач у зустрічному позові не вказав, коли він дізнався про відкриття судом провадження у справі.

Статями 113 - 116 ГПК України визначено, що строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, - встановлюються судом.

Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Строк, обчислюваний роками, закінчується у відповідні місяць і число останнього року строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку.

За змістом п. 8 ч. 2 ст. 176 ГПК України, строк для подання відзиву на позов суд встановлює в ухвалі про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч. 8 ст. 165 ГПК України, відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дозволить відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи отримати відзив не пізніше першого підготовчого засідання у справі.

Таким чином, право на подання зустрічного позову може бути реалізовано відповідачем виключно у строк, встановлений судом для подання відзиву на позов, а процесуальним наслідком пропуску такого строку є втрата права на вчинення стороною відповідної процесуальної дії.

Аналіз правової природи, сутності, ознак процесуальних строків та їх нормативна регламентація, в тому числі щодо їх поновлення/продовження, дають підстави для висновку, що реалізація процесуальних прав та обов`язків учасника справи перебувають в залежності від дій (бездіяльності), рішень саме конкретно визначеного відповідного учасника справи. Процесуальні строки, як нетипові нормативні приписи, регламентують процесуальну діяльність не усіх учасників господарського процесу, а лише конкретного учасника справи.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.12.2019 по справі №910/5172/19.

При цьому, варто зазначити, що ЄСПЛ у своїй прецедентній практиці щодо України неодноразово звертав увагу на норми, що стосуються процесуальних строків, але в аспекті порушення принципу правової визначеності у контексті пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, Європейський суд з прав людини у справі у справі Melnik v. Ukraine ЄСПЛ зазначив, що норми, які регулюють строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані. У той же час такі норми або їх застосування мають відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби.

Правова позиція щодо подання зустрічної позовної заяви із пропуском строку, встановленого для подання відзиву, є достатньою підставою для її повернення, є послідовною та викладена у низці постанов Верховного Суду, зокрема у постановах Верховного Суду від 03.12.2018 у справі №904/5995/16, від 04.03.2019 у справі №920/342/17, від 04.04.2019 у справі №918/361/18, від 29.07.2019 у справі №925/872/18, від 18.09.2019 у справі №910/16837/18, від 07.11.2019 у справі №910/2892/19, від 27.01.2020 у справі №922/2382/19.

Право відповідача подати до позивача зустрічний позов для його спільного розгляду з первісним позовом не є абсолютним. Таке право може бути реалізовано за умови дотримання загальних правил подання позовів, а також правил пред`явлення зустрічних позовів, установлених процесуальним законодавством.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Якщо інше не встановлено законом, заява про поновлення процесуального строку, встановленого законом, розглядається судом, у якому належить вчинити процесуальну дію, стосовно якої пропущено строк, а заява про продовження процесуального строку, встановленого судом, - судом, який встановив строк, без повідомлення учасників справи.

Одночасно із поданням заяви про поновлення процесуального строку має бути вчинена процесуальна дія (подані заява, скарга, документи тощо), стосовно якої пропущено строк.

Відповідач не навів поважних причин пропуску строку на подання зустрічного позову у другий раз.

Посилання відповідача на допущену судом помилку в ухвалі від 21.01.2025 є незмістовними та недоречними.

Частиною 4 ст. 13 ГПК України зазначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 2 ст. 118 ГПК України заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за необхідне відмовити відповідачу у поновленні строку для подання зустрічного позову.

За таких обставин, зустрічний позов підлягає поверненню відповідачу ОСОБА_1 без розгляду.

Керуючись статтями 13, 113 - 116, 118, 119, 165, 176, 180, 232 - 235 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити ОСОБА_1 у поновленні строку для подання зустрічного позову.

2. Повернути ОСОБА_1 зустрічний позов та додані до нього матеріали без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Порядок і строк оскарження передбачено ст. 255 - 257 Господарського процесуального кодексу України.

Повне судове рішення складено та підписано 26.06.2025.

Суддя Ольшанченко В.І.

Примітка: Повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню з нею до господарського суду в загальному порядку після усунення недоліків (ст.174 ГПК України).