ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

"04" липня 2025 р. м. Київ Справа № 905/519/25

Суддя Господарського суду Київської області Янюк О.С. перевіривши матеріали

заяви ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 )

про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність

УСТАНОВИЛА:

1. 27.06.2025 через канцелярію Господарського суду Київської області (далі суд) звернулася ОСОБА_1 (далі заявниця, ОСОБА_1 ) із заявою від 27.06.2025 (вх. № 746/25) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність.

Водночас, заявницею у порядку абз. 2 п. 2-1 Прикінцевих та перехідних положень Кодексу України з процедур банкрутства (далі КУзПБ) подано суду пропозицію щодо кандидатури арбітражної керуючої для виконання повноважень керуючої реструктуризацією ОСОБА_2 (свідоцтво № 1982 від 15.11.2024) (далі Медведева К.О.), яка у свою чергу також подала заяву про участь у даній справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КУзПБ провадження у справах про банкрутство регулюється КУзПБ, Господарським процесуальним кодексом України (далі ГПК України), іншими законами України. Застосування положень ГПК України та інших законодавчих актів України здійснюється з урахуванням особливостей, передбачених КУзПБ.

2. Перевіривши подану заяву суд вважає її такою, що не відповідає вимогам КУзПБ та ГПК України з наступних підстав.

2.1. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 116 КУзПБ у заяві про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність зазначаються, зокрема, ім`я боржника, його місце проживання.

Частиною 1 ст. 8 КУзПБ передбачено, що справи про банкрутство (неплатоспроможність) розглядаються господарськими судами за місцезнаходженням боржника - юридичної особи, місцем проживання фізичної особи або фізичної особи-підприємця. Зміна боржником зареєстрованого місцезнаходження або місця проживання після подання кредитором або боржником заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність) не впливає на зміну територіальної підсудності господарського суду.

Згідно з ч. 3 ст. 27 ГПК України передбачено, що для цілей визначення підсудності відповідно до цього Кодексу місцем проживання фізичної особи, яка не є підприємцем, визнається зареєстроване у встановленому законом порядку місце її проживання або перебування.

Так, ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" визначає, між іншого, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.

Згідно ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у ст. 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо).

Водночас ч.1 ст. 12 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" передбачено, що підставою для відкликання довідки про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи та внесення відомостей про це в Єдину інформаційну базу даних про внутрішньо переміщених осіб є обставини, за яких внутрішньо переміщена особа:

подала заяву про відмову від довідки (п. 1);

скоїла кримінальне правопорушення: дії, спрямовані на насильницьку зміну чи повалення конституційного ладу або на захоплення державної влади; посягання на територіальну цілісність і недоторканність України; терористичний акт; втягнення у вчинення терористичного акту; публічні заклики до вчинення терористичного акту; створення терористичної групи чи терористичної організації; сприяння вчиненню терористичного акту; фінансування тероризму; вчинення кримінального правопорушення проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку або військового кримінального правопорушення (п. 2);

повернулася до покинутого місця постійного проживання ( п. 3);

виїхала на постійне місце проживання за кордон (п. 4).

Так, ОСОБА_1 надала довідку від 10.09.2020 № 3251- про взяття її на облік як внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якої фактичним місцем проживання заявниці є: АДРЕСА_1 .

Водночас суд зауважує, що вказана довідка датована 10.09.2020, тоді як із відповідною заявою ОСОБА_1 до суду звернулась 27.06.2025, у зв`язку з чим останній необхідно надати докази (довідку) на підтвердження того, що на день звернення до суду, заявниця перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа та заереєстрована за вказаній у довідці адресою.

2.2. Відповідно до п. п. 6-8, ч. 3 ст. 116 КУзПБ до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються, зокрема:

перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб;

копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

відомості про всі наявні електронні гаманці боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких електронних гаманцях.

Так, перелічені вище інформація та документи (або відповідне повідомлення про їх відсутність) не були долучені до заяви, отже вважати що заявницею виконані п. п. 6-8 ч. 3 ст. 116 КУзПБ у суду підстав немає.

2.3. Пунктом 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ передбачено, що до заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність додаються докази авансування боржником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією за три місяці виконання повноважень.

Розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень керуючого реструктуризацією становить п`ять розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень (абз. 3 ч. 2 ст. 30 КУзПБ).

Статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2025 рік", зокрема, встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб із 01.01.2025 у розмірі 3 028,00 грн.

Таким чином, загальна сума основної грошової винагороди арбітражного керуючого, яка повинна бути авансована заявницею, становить 45 420,00 грн (3 028,00*5*3= 45 420,00).

Водночас абз. 7 п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ установлено, зокрема, що тимчасово, під час дії воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, а також протягом шести місяців після його припинення чи скасування стосовно боржника справу про неплатоспроможність може бути відкрито без здійснення авансування передбаченої цим Кодексом винагороди арбітражному керуючому на депозитний рахунок суду. У такому разі до заяви про відкриття справи про неплатоспроможність додається копія укладеної заявником угоди з обраним ним арбітражним керуючим про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про неплатоспроможність до її закриття з виплатою на умовах, визначених цією угодою, винагороди в розмірі, що не має перевищувати розмір, встановлений цим Кодексом.

За таких обставин, законодавцем надано особі право під час звернення до суду із заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність подати: або докази авансування заявником на депозитний рахунок суду винагороди керуючому реструктуризацією у встановленому розмірі; або угоду, укладену між заявником та обраним ним арбітражним керуючим. При цьому, суд зазначає, що відповідна угода повинна бути укладена у порядку визначеному Цивільним кодексом України (далі ЦК України) із дотриманням умов, визначених КУзПБ.

Так, до матеріалів заяви долучено угоду № 12/05 про виконання арбітражним керуючим повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) від 12.05.2025, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (далі Угода), проаналізувавши яку суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У свою чергу, ст. 6 ЦК України, зокрема, визначено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

З наведеного можна зробити висновок, що особам надається право вибору: використати вже існуючі диспозитивні норми законодавства для регламентації своїх відносин або встановити для себе правила поведінки на свій розсуд. Відтак цивільний договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, виявляє автономію волі сторін щодо врегулювання їхніх правовідносин на власний розсуд (у межах, встановлених законом), тобто є актом встановлення обов`язкових правил для сторін договору, регулятором їх відносин.

Приписи ч. ч. 2 та 3 ст. 6 та ст. 627 ЦК України визначають співвідношення між актами цивільного законодавства і договором. Допустимість конкуренції між актами цивільного законодавства і договором випливає з того, що вказані норми передбачають ситуації, коли сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства та врегулювати свої відносини на власний розсуд, і коли вони не вправі цього робити.

Свобода договору, як одна з принципових засад цивільного законодавства, є межею законодавчого втручання у приватні відносини сторін. Водночас сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, крім випадків, коли такий відступ неможливий в силу прямої вказівки акта законодавства, а також якщо відносини сторін регулюються імперативними нормами.

Відповідно сторони не можуть врегулювати свої відносини (визначити взаємні права та обов`язки) у спосіб, який суперечить існуючому публічному порядку, порушує положення Конституції України, не відповідає загальним засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору. Домовленість сторін договору про врегулювання своїх відносин всупереч існуючим у законодавстві обмеженням не спричиняє встановлення відповідного права та/або обов`язку, як і його зміни та припинення.

Так, у п. 3.1. Угоди зазначено, що розмір основної грошової винагороди арбітражного керуючого за виконання ним повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) становить 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб за кожен місяць виконання арбітражним керуючим повноважень, що з 01.01.2025 року становить 15140,00 грн.

При цьому в п. 3.2. Угоди сторони погодили, що для виконання вимоги КУзПБ щодо оплати послуг арбітражної керуючої для виконання нею повноважень у справі про банкрутство (неплатоспроможність) до її закриття з виплатою на умовах, визначених п. 3.1 цієї Угоди, розмір не має перевищувати розмір, встановлений цим Кодексом. Сторони домовилися про відстрочення оплати винагороди арбітражній керуючій під час виконання нею повноважень у справі про банкрутство боржника до реалізації майна боржника.

Водночас суд зазначає, що сторонами Угоди не враховані положення КУзПБ, а саме:

ч. 2 ст. 30 КУзПБ відповідно до якої право вимоги основної грошової винагороди виникає в арбітражного керуючого в останній день кожного календарного місяця виконання ним повноважень;

ст. ст. 126, 130 КУзПБ якими визначено, що реалізація майна боржника (у разі наявності такого майна) здійснюється у разі визнання боржника банкрутом і введення процедури погашення боргів боржника, або в ході процедури реструктуризації боргів боржника. Проте, із змісту плану реструктуризації вбачається, що заявником не пропонується здійснення реалізації її майна в ході процедури реструктуризації боргів, що позбавляє арбітражного керуючого на його винагороду, яка гарантована останньому законом;

ч. 7 ст. 123 КУзПБ відповідно до якої суд також може прийняти рішення про закриття провадження у справі за клопотанням зборів кредиторів, сторони у справі або з власної ініціативи (за наявності відповідних підстав).

Ураховуючи зазначене у своїй сукупності суд дійшов висновку, що відстрочення оплати винагороди арбітражної керуючої під час виконання нею повноважень у справі про банкрутство боржника до реалізації майна боржника, про яке йдеться в п. 3.2. Угоди, суперечить означеним приписам КУзПБ.

Таким чином, долучена до заяви Угода у відповідній редакції не може братися судом до уваги.

За таких обставин, у заявниці наявне зобов`язання виконати п. 12 ч. 3 ст. 116 КУзПБ, а саме, надати суду докази здійснення авансування грошової винагороди арбітражній керуючій у розмірі 45 420,00 грн або надати укладену у відповідності до КУзПБ та ЦК України угоду з обраним нею арбітражним керуючим.

3. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 117 Кодексу ухвалою про прийняття заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника до розгляду господарський суд має право вирішити питання про зобов`язання заявника, боржника та інших осіб подати до суду додаткові відомості, необхідні для вирішення питання про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність.

Так, ч. 5 ст. 119 Кодексу встановлено, що в ухвалі про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність боржника господарський суд зазначає про: зобов`язання контролюючого органу, визначеного Податковим кодексом України, надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про доходи боржника та членів його сім`ї і про майно, задеклароване такими особами при перетині кордону; зобов`язання органу державної прикордонної служби надати керуючому реструктуризацією та суду інформацію про перетинання боржником та членами його сім`ї державного кордону за останні три роки.

З огляду на викладене, суд вважає за необхідне зобов`язати заявницю надати суду належним чином завірені копії паспортів та карток платників податків членів її сім`ї.

4. Відповідно до ч. 1 ст. 113 КУзПБ провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

Частиною 3 ст. 37 КУзПБ передбачено, що господарський суд залишає без руху заяву про відкриття провадження у справі з підстав, передбачених ст. 174 ГПК України, з урахуванням вимог КУзПБ.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху (ч. 1 ст. 174 ГПК України).

Ураховуючи те, що заявницею подано відповідну заяву без дотримання вимог ст.116 КУзПБ, суд вважає за необхідне залишити зазначену заяву без руху та надати ОСОБА_1 час для усунення недоліків.

Керуючись ст. ст. 12, 174, 234-235 ГПК України, ст. ст. 2, 30, 37, 113, 116, 117 КУзПБ, абз. 7 п. 1-6 Прикінцевих та перехідних положень КУзПБ, суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву ОСОБА_1 від 27.06.2025 (вх. № 746/25) про відкриття провадження у справі про її неплатоспроможність залишити без руху.

2. Запропонувати заявниці протягом десяти днів з дня отримання нею цієї ухвали виконати належним чином вимоги ст. 116 КУзПБ та надати:

довідку про взяття на облік як внутрішньо переміщеної особи (станом на день звернення до суду із заявою або після);

перелік майна, що перебуває у заставі (іпотеці) або є обтяженим в інший спосіб, його місцезнаходження, вартість, а також інформація про кожного кредитора, на користь якого вчинено обтяження майна боржника, - ім`я або найменування, місцезнаходження або місце проживання, ідентифікаційний код юридичної особи або реєстраційний номер облікової картки платника податків та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті), сума грошових вимог, підстава виникнення зобов`язань, а також строк їх виконання згідно із законом або договором;

копії документів про вчинені боржником (протягом року до дня подання заяви про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність) правочини щодо належного йому нерухомого майна, цінних паперів, часток у статутному капіталі, транспортних засобів та угоди на суму не менше 30 розмірів мінімальної заробітної плати;

відомості про всі наявні електронні гаманці боржника, відкриті в банках та інших фінансово-кредитних установах, небанківських надавачах платіжних послуг, емітентах електронних грошей в Україні та за кордоном, їх реквізити, із зазначенням сум грошових коштів на таких електронних гаманцях;

докази, які підтверджують авансування винагороди керуючому реструктуризацією у розмірі 45 420,00 грн на депозитний рахунок Господарського суду Київської області (реквізити депозитного рахунку суду: назва установи Господарський суд Київської області; код ЄДРПОУ - 03499945; реєстраційні рахунки (депозитний) UA0014298; установа банку ДКСУ місто Київ) або копію угоди, укладену між заявником та обраним нею арбітражним керуючим у відповідності до КУзПБ та ЦК України;

належним чином завірені копії паспортів та карток платників податків членів її сім`ї, у тому числі ОСОБА_3 ;

3. У разі невиконання заявницею п. 2 зазначеної ухвали у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається особі, що звернулася із такою заявою.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ГПК України ухвала набрала законної сили 04.07.2025 та окремо від рішення оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду, яка подається у порядку, визначеному ст. 257 ГПК України.

Суддя О.С. Янюк

Ухвалу підписано 04.07.2025.