ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про забезпечення позову

03.07.2025м. ДніпроСправа № 904/3555/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Бєлік В.Г., розглянувши заяву Криворізької центральної окружної прокуратури про забезпечення позову у справі:

за позовом Криворізької центральної окружної прокуратури в інтересах держави, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

до відповідача-1: Криворізької міської ради, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

відповідача-2: Товариства з обмежено відповідальністю "ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП", Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

відповідача-3: Фізичної особи-підприємства Присяжнюка Віктора Юрійовича, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг

про зобов`язання усунути перешкоди у праві користування та розпорядження земельною ділянкою, скасування державної реєстрації, повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єктів самочинного будівництва та визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

Суддя Бєлік В.Г.

ВСТАНОВИВ:

Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури подав за допомогою підсистеми Електронний суд в інтересах держави до Господарського суду Дніпропетровської області позовну заяву до Криворізької міської ради (далі - відповідач-1), Товариства з обмежено відповідальністю "ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП" (далі - відповідач-2) та Фізичної особи-підприємства Присяжнюка Віктора Юрійовича (далі - відповідач-3), у якій просить:

1. Зобов`язати Товариство з обмеженою відповідальністю ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП (), Фізичну особу-підприємця Присяжнюка Віктора Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) усунути перешкоди територіальній громаді міста Кривого Рогу в особі Криворізької міської ради ( місце розташування 50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, 1) у праві користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га та повернути земельну ділянку шляхом знесення об`єкту самочинного будівництва: будівлі магазину продовольчих танепродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

2. Скасувати державну реєстрацію права довірчої власності Фізичної особи-підприємця Присяжнюка Віктора Юрійовича (РНОКПП НОМЕР_1 ) на об`єкт нерухомого майна, будівля магазину продовольчих та непродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К, шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10.

3. Скасувати державну реєстрацію права приватної власності Товариства з обмеженою відповідальністю ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП () на об`єкт нерухомого майна, будівля магазину продовольчих та непродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К, шляхом внесення до Державного реєстру запису про відсутність права із закриттям розділу у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційної справи на об`єкт нерухомого майна 10.

4. Визнати незаконним та скасувати рішення Криворізької міської ради №1393 від 27.07.2022 Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок у натурі (на місцевості) та надання їх у оренду в частині затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га у натурі (на місцевості) та надання Товариству з обмеженою відповідальністю ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП () в оренду земельної ділянки з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га.

5. Визнати недійсним договір оренди земельної ділянки від 18.08.2022 №2022277, укладений між Криворізькою міською радою () та Товариством з обмеженою відповідальністю ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП () щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 110).

6. Скасувати державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К.

7. Стягнути з відповідачів у справі на користь Дніпропетровської обласної прокуратури сплачений судовий збір.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що що вперше 17.02.2014 зареєстровано право власності на нежитлову будівлю - будівля магазину продовольчих та непродовольчих товарів площею 30 кв. м, розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська (колишня назва вул. Леніна), 10К, за ТОВ Новий Рітейл.

Підставою для реєстрації права власності на вказане нерухоме майно стала декларація ДП 01 від 31.01.2014, яка містила неправдиві відомості, внесені директором ТОВ Новий Рітейл ОСОБА_1 .

Прокуратура зазначила, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 14.12.2015 по справі № 212/6309/15-к було визнано винним та в подальшому звільнено від кримінальної відповідальності директора ТОВ НОВИЙ РІТЕЙЛ за фактом вчинення кримінальних правопорушень передбаченого ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 358 КК України.

Так, у зазначеній справі судом встановлено, що в період часу з 23.01.2013 року по 27.01.2015 року, директор ТОВ НОВИЙ РІТЕЙЛ з метою державної реєстрації прав та їх обтяжень, діючи умисно, надавав до відділу Державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції, завідомо підроблені документи, а саме декларацію про готовність об`єкта до експлуатації ДП 01 від 31.01.2014, щодо об`єкта нерухомості за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Леніна, 10К.

За твердженням прокурора, об`єкт збудовано на земельній ділянці, яка перебувала у користуванні ТОВ НОВИЙ РІТЕЙЛ згідно з відповідним договором особистого сервітуту, тобто без права забудови, а, відтак, вказане нерухоме майно є самочинно збудованим.

Відповідно до договору купівлі-продажу будівлі від 21.03.2014 ТОВ НОВИЙ РІТЕЙЛ передало спірну будівлю у власність ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП.

Згідно із п. 1.3. договору купівлі-продажу будівлі від 11.06.2014, покупцю-ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП перейшло також і право користування земельними ділянками з кадастровими номерами :08:341:0025 та :08:341:0024, на яких знаходиться спірний об`єкт, якими користувалось ТОВ НОВИЙ РІТЕЙЛ на підставі договорів особистого строкового сервітуту від 17.02.2012.

Разом із позовною заявою Керівник Криворізької центральної окружної прокуратури подав до Господарського суду Дніпропетровської області заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме: будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Заява обґрунтована на недобросовісну поведінку відповідача зміну власника нерухомого майна, існують об`єктивні причини вважати, що відповідач продовжить вчиняти дії спрямовані на унеможливлення виконання рішення суду у майбутньому.

У зв`язку з чим прокурор вважає за необхідне накласти арешт на нерухоме майно з метою унеможливлення відчуження майна та зміну його площі, конфігурації та адреси.

Прокуратура стверджує, що в майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене на користь позивача. За таких умов вимога надання доказів щодо очевидних речей (доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном) свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін.

Прокурор зазначає, що обраний ним вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав Відповідачів, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні власників, а обмежується лише можливість розпоряджатись ним.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" та ст. 11 Господарського процесуального кодексу України суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право на ефективний засіб юридичного захисту, встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" засіб юридичного захисту має бути ефективним як на практиці, так і за законом. У рішенні Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії" зазначено що поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припинення порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

У рішенні Конституційного Суду України від 16.06.2011 №5-рп/2011 у справі №1-6/2011 зазначено, що судочинство охоплює, зокрема інститут забезпечення позову, який сприяє виконанню рішень суду і гарантує можливість реалізації кожним конституційного права на судовий захист, встановленого статтею 55 Конституції України.

Одним з механізмів забезпечення ефективного юридичного захисту є передбачений національним законодавством України інститут вжиття заходів до забезпечення позову. При цьому, вжиття заходів до забезпечення позову має на меті запобігти утрудненню чи неможливості виконання рішення господарського суду, прийнятого за результатами розгляду справи, або забезпечити ефективний захист чи поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, в разі задоволення позову (Такі висновки викладені в постанові Верховного Суду від 29.07.2019 у справі № 905/491/19).

Положеннями статті 136 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Відповідно до п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Згідно з ч. 4 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову є процесуальним засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових рішень, прийнятих за результатами розгляду спору. Учасник справи, який звертається із заявою про забезпечення позову, повинен обґрунтувати причини звернення з такою заявою доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу забезпечення.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 15.09.2020 у справі № 753/22860/17.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 21.02.2020 у справі № 910/9498/19, від 17.09.2020 у справі № 910/72/20, від 15.01.2021 у справі № 914/1939/20, від 16.02.2021 у справі № 910/16866/20, від 15.04.2021 у справі № 910/16370/20, від 24.06.2022 у справі № 904/3783/21, від 26.09.2022 у справі № 911/3208/21 тощо.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві (іншим особам) вчиняти певні дії (висновки про застосування норм права, які викладені в постанові Верховного Суду від 25.05.2018 у справі № 916/2786/17).

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними з заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу (іншим особам) здійснювати певні дії.

За таких обставин, обранням належного, відповідно до предмета спору, заходу до забезпечення позову дотримується принцип співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, чим врешті досягаються: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та як наслідок ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Така правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 14.06.2018 у справі № 916/10/18, від 15.01.2019 у справі № 915/870/18.

Господарський суд звертає увагу на те, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18 висловлено позицію про те, що необхідність застосування заходів забезпечення випливає з фактичних обставин справи, які свідчать про наявність підстав вважати, що незастосування цього заходу призведе до утруднення чи унеможливлення виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Суд вважає, що такі заходи забезпечення позову як накладення арешту на об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10) є адекватним по відношенню до позовних вимог, на забезпечення якого він вживаються.

В перше, земельну ділянку під розміщення спірного об`єкту нерухомості надано 2017 році.

Так, на підставі рішенням Криворізької міської ради №1524 від 23.03.2017 між Криворізькою міською радою та ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП укладено договір оренди від 04.05.2017 №2017196 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :08:341:0037 площею 0,0079 га, яка розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К.

В подальшому у 2020 році ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП провело реконструкцію вказаного нерухомого майна, внаслідок чого площу майна було збільшено з ЗО кв. м до 44,3 кв. м та 10.06.2020 внесено відповідні зміни у Державний реєстр речових прав на нерухоме майно на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта, що за класом наслідків (відповідальності) належить до об`єктів з незначними наслідками (СС1).

У 2022 році на підставі рішення Криворізької міської ради №1393 від 27.07.2022 між ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП та Криворізькою міською радою укладено договір оренди земельної ділянки від 18.08.2022 № 2022277, згідно з яким ТОВ передано в оренду земельна ділянка під самочинно збудоване нерухоме майно.

Судом встановлено, що окружною прокуратурою повідомлялася міська рада про виявлені порушення під час реєстрації права власності на нерухоме майно, зокрема листами №59-8625вих-24 від 20.09.2024, №59-9821вих-24 від 24.10.2024.

Після чого 04.11.2024 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено зміни щодо власника нерухомого майна, а саме на підставі договору про встановлення довірчої власності від 04.11.2024 нерухоме майно за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К передано у довірчу власність ФОП Присяжнюку В.Ю., який є засновником та директором ТОВ ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП.

З огляду на викладене, суд вбачає підстави для задоволення заяви про забезпечення позову.

Частиною 6 статті 140 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. В ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Суд враховує правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 06.12.2021 у справі № 910/4564/21, щодо того, що є виконанням пункту 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України в частині надання пропозицій щодо зустрічного забезпечення.

Стаття 139 Господарського процесуального кодексу України містить обов`язкові вимоги до змісту заяви про забезпечення позову. Зокрема, пункт 6 частини 1 статті 139 Господарського процесуального кодексу України передбачає, що така заява має містити пропозиції щодо зустрічного забезпечення.

Метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову. На відміну від забезпечення позову, метою якого є захист інтересів позивача, зустрічне забезпечення направлено, перш за все, на захист інтересів відповідача. Крім того, фактично цей інститут права зберігає існуючий status quo між сторонами до ухвалення рішення суду по суті спору (постанови Верховного Суду від 17.12.2020 у справі № 646/6171/18, від 17.02.2021 у справі № 760/19023/18, від 27.07.2021 у справі № 22-з/824/477/2021, 22-з/824/535/2021).

Частиною 1 статті 141 Господарського процесуального кодексу України передбачено право суду, а не обов`язок вимагати від особи, яка звернулась із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зважаючи на частину 4 статті 141 Господарського процесуального кодексу України, постановлення ухвали про забезпечення позову без одночасного вирішення судом питання про зустрічного забезпечення не позбавляє заявника права звернутись до суду із клопотанням про зустрічне забезпечення, що може бути подано після застосування судом заходів забезпечення позову. Зазначене відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 Господарського процесуального кодексу України (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19).

Тому розгляд судом заяви про забезпечення позову, яка не містить конкретних пропозицій щодо зустрічного забезпечення, не є порушенням наведених вимог законодавства та не свідчить про допущення судом істотних процесуальних порушень, достатніх для скасування ухвали, якою було вжито відповідні заходи забезпечення позову, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутись з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Наведена позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.07.2018 у справі № 916/2851/17, від 26.11.2018 у справі № 904/2925/18, від 17.12.2018 у справі № 914/970/18, від 18.06.2019 у справі № 904/661/19, від 24.06.2019 у справі № 916/2933/18, від 10.10.2019 у справі № 916/1572/19.

У даному випадку суд не вбачає підстав задля застосовування зустрічного забезпечення з огляду на те, що відповідні заходи не призведуть до негативних наслідків для відповідачів чи інших осіб, оскільки обтяжене майно фактично перебуває у володінні Відповідача, а обмежується лише можливість розпоряджатись ним.

Аналогічні позиції щодо такого питання викладені у постановах Верховного Суду у справі № 916/870/18 від 15.01.2019 та № 916/73/19 від 27.06.2019.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 140, 232-235 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Заяву керівника Криворізької центральної окружної прокуратури про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майно, що є предметом позову, а саме на:

- об`єкт нерухомого майна - будівлю магазину продовольчих та непродовольчих товарів літера А площею 44,30 кв.м, що розташована за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Свято-Миколаївська, 10К (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 10).

Стягувач: Криворізька міська рада (50101, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пл. Молодіжна, буд. 1, ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю ПРЕМІУМ БІЗНЕС ГРУП (50027, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, пр-т Металургів, буд. 42-А; ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю АС-ТРЕЙД КР (50000, Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Німецька, буд. 7; ).

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання - 03.07.2025 та може бути оскаржена в порядку і строки, передбачені ст.ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала, як виконавчий документ, може бути пред`явлена до примусового виконання до 04.07.2028.

Суддя В.Г. Бєлік