РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2025Справа № 910/2913/25
Господарський суд міста Києва у складі судді Алєєвої І.В., за участю секретаря судового засідання Голуба О.М., розглянувши матеріали справи

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергохаб»

до Приватного підприємства «Крамерс»

про стягнення 10 000 000, 00 грн.

Представники сторін: згідно протоколу судового засідання від 30.06.2025.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Позивач звернувся до Господарського суду міста Києва з позовом до відповідача про стягнення 10 000 000, 00 грн.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 25.03.2025 було відкрито провадження у справі, розгляд вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання призначено на 21.04.2025.

У судовому засіданні 21.04.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 було відкладено розгляд справи на 12.05.2025.

У судовому засіданні 12.05.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 12.05.2025 було продовжено строк підготовчого провадження та відкладено розгляд справи на 26.05.2025.

У судовому засіданні 26.05.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 26.05.2025 було відкладено розгляд справи на 16.06.2025.

У судовому засіданні 16.06.2025 представник позивача надав усні пояснення по справі, представник відповідача у судове засідання не з`явився.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.06.2025 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті на 30.06.2025.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, викладених у заявах по суті спору, представник відповідача в судове засідання не з`явився.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні дані, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва,

ВСТАНОВИВ:

18.08.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергохаб» (далі - Товариство/Позивач) та Приватним підприємством «ОЛІССІЯ» (найменування якого змінено на Приватне підприємство «Крамерс») (далі - Відповідач/Одержувач) було укладено договір №2023/1808 про надання поворотної (строкової) безвідсоткової фінансової допомоги (далі - Договір), згідно п.1.1 якого товариство надає одержувачу поворотну фінансову допомогу і розмірі, встановленому п. 2.1 цього договору, а одержувач зобов`язується повернути її в повному обсязі у порядку та на умовах, передбачених цим договором.

У п.1.2 договору поворотна фінансова допомога - сума коштів, що надійшла платнику податків у користуванні за договором, який не передбачає нарахування процентів або надання інших видів компенсацій у вигляд плати за користування такими коштами, та є обов`язковою до повернення.

Відповідно до п.п. 2.1 - 2.4 договору №2023/2308 від 23.08.2023 допомога надається в національній валюті України в загальному розмір 10 000 000,00 грн. Допомога надається у безготівковому порядку, частинами (частковими платежами) або одноразовим платежем, шляхом зарахування грошових коштів на банківський рахунок одержувача, зазначений в розділі 9 договору, протягом 5 (п`яти) календарних днів з дати набрання чинності цього договору. Допомога вважається наданою з моменту одержання грошових коштів банком одержувача одноразового платежу або останнього платежу допомоги, що підтверджується випискою банку. Поворотна фінансова допомога надається з метою поповнення обігових коштів одержувача.

Відповідно до п.3.1 договору одержувач зобов`язаний повернути товариству суму допомоги в наступному порядку: 100% від суми допомоги - до 30 липня 2024 року. Одержувач має право повернути допомогу достроково. Повернення грошових коштів проводиться частинами (частковими платежами) або одноразовим платежем, шляхом перерахуванні грошових коштів на рахунок товариства в установі банку, зазначений у розділі 9 договору.

Цей договір набирає чинності з дати його підписання, скріплення печатками обома: сторонами та діє до повного виконання одержувачем своїх зобов`язань за цим договором (п.6.1 Договору).

Як вбачається з матеріалів позовної заяви та доданих до неї документів, на виконання договору Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергохаб» було перераховано відповідачу суму фінансової допомоги в розмірі 10 000 000 грн., що підтверджується платіжною інструкцією №199 від 18.08.2023.

Однак, позивач зазначає про те, що відповідачем у строки, визначені договором, суму фінансової допомоги повернуто не було, що і стало підставою для звернення до суду з позовною заявою.

Частина 1 статті 193 Господарського кодексу України (в редакції, чинній на момент виникненя спірних правовідносин) встановлює, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться і до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 2 статті 193 Господарського кодексу України визначено, що кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором.

До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до статей 525, 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться, одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

За приписами ст.ст.525, 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від виконання зобов`язання і одностороння зміна умов договору не допускаються.

Згідно з ч.1 ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Умовою виконання зобов`язання - є строк (термін) його виконання. Дотримання строку виконання є одним із критеріїв належного виконання зобов`язання, оскільки прострочення є одним із проявів порушення зобов`язання. Строк (термін) виконання зобов`язання за загальним правилом, узгоджується сторонами в договорі.

За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України).

Як було встановлено судом, за умовами п.3.1 договору одержувач зобов`язаний повернути товариству суму допомоги в наступному порядку: 100% від суми допомоги - до 30 липня 2024 року. Одержувач має право повернути допомогу достроково. Повернення грошових коштів проводиться частинами (частковими платежами) або одноразовим платежем, шляхом перерахуванні грошових коштів на рахунок товариства в установі банку, зазначений у розділі 9 договору.

Отже, виходячи з вищенаведеного, суд дійшов висновку, що строк повернення грошових коштів за договором є таким, що настав.

Однак, як вказано позивачем, відповідачем фінансову допомогу повернуто не було, внаслідок чого у Приватного підприємства «Крамерс» утворилась заборгованість перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Енергохаб» в розмірі 10 000 000 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

В контексті обов`язку з доказування суд звертає увагу сторін на те, що згідно з ч.ч.1-3 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

До того ж, суд зазначає, що однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до ст.2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом

Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.33 Рішення віл 27.10.1993р. Європейського суду з прав людини у справі "Домбо Бегеер Б.В. проти Нідерландів").

У п.26 рішення від 15.05.2008р. Європейського суду з прав людини у справі «Надточій проти України» ( Заява № 7460/03) суд нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище у порівнянні з опонентом.

У ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України вказано, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (ч.2 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У ст.77 Господарського процесуального кодексу України вказано, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

В контексті наведених засад господарського судочинства суд звертає увагу учасників судового процесу на приписи ст.79 Господарського процесуального кодексу України, згідно яких наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд зауважує, що стандарт доказування "вірогідності доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (відповідні висновки, викладені у постановах Верховного Суду від 02.10.2018 у справі №910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17).

Відповідачем відзиву на позовну заяву та будь-яких заперечень по суті позовних вимог не надано, доводів позивача у встановленому законом порядку не спростовано.

За таких обставин, виходячи з наявних в матеріалах справи доказів, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Згідно приписів ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір покладається на відповідача.

Керуючись ст. ст. 73-74, 76-79, 86, 129, 233, 240, 242 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Приватного підприємства «Крамерс» (01000, м. Київ, проспект Бажана, буд.3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Енергохаб» (03035, м. Київ, вул. Сурикова, буд.3, корпус 8Б, будівля літ. Г, ) заборгованість в сумі 10 000 000 (десять мільйонів) грн. 00 коп. та судовий збір в сумі 120 000(сто двадцять тисяч) грн.00 коп.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення підписано 02.07.2025.

Суддя І.В. Алєєва