ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

24 червня 2025 року Справа № 903/370/23

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ", с. Любитів

до відповідача: DN Navigator s.r.o., Прага, Чеська республіка

про стягнення 29 300,25 Євро.

Суддя Шум М.С.

Секретар судового засідання Тимощук М.В.

Представники сторін:

від позивача: Мороз С.В.

від відповідача: н/з

встановив: Товариство з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" звернулось до господарського суду з позовом від 10.04.2023р. №655 до DN Navigator s.r.o. про стягнення 29 300,25 Євро (еквівалент 1 169 507,76 грн.) заборгованості по оплаті товарів, поставлених відповідно та на виконання укладеного зовнішньоекономічного договору (купівлі-продажу) №26/05 від 26.05.2021р.

Ухвалою суду від 18.04.2023 суддею Войціховським В.А. прийнято позовну заяву до розгляду в порядку загального позовного провадження та відкрити провадження у справі. Розгляд справи призначено в підготовчому судовому засіданні на "19" жовтня 2023 р. на 10:00 год..

Ухвалою суду від 18.04.2023 провадження у справі №903/370/23 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ", с. Любитів до відповідача: DN Navigator s.r.o., Прага, Чеська Республіка про стягнення 29 300,25 Євро зупинено до надходження відповіді від Центрального органу Чеської Республіки Ministry of Justice of the Czech Republic International Department for Civil Matters.

На підставі розпорядження керівника апарату Господарського суду Волинської області від 20.06.2023 №01-4/63 згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.06.2023, справу №903/370/23 у зв`язку із смертю 17.06.2023 судді Войціховського В.А. розподілено судді Шуму М.С.

Ухвалою суду від 26.06.2023 розгляд справи за №903/370/23 прийнято зі стадії підготовчого провадження у складі судді Господарського суду Волинської області - Шума Миколи Сергійовича . Справу призначено до розгляду на "19" жовтня 2023 р. на 10:00 год.

01.08.2023 на адресу суду на виконання вимог ухвали суду від 18.04.2023 від уповноваженого Центрального органу Чеської Республіки Ministry of Justice of the Czech Republic International Department for Civil Matters, надійшли докази про вручення судових документів відповідачу у справі DN Navigator s.r.o.

Господарський суд протокольною ухвалою від 19.10.2023 закрив підготовче провадження, розгляд справи по суті призначив на 12.12.2023 на 10:00 год.

Ухвалою суду від 12.12.2023 розгляд справи по суті відкладено на 13.02.2024 та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" протягом двадцяти днів з дня отримання даної ухвали надати суду переклади на чеську мову з нотаріальним засвідченням у двох примірниках: ухвали Господарського суду Волинської області від 19.10.2023 у справі №903/370/23, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, що підлягає врученню.

Ухвала суду від 19.10.2023 12.12.2023 із двома примірниками прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів надіслана судом до відома та виконання позивачу та отримана останнім 27.12.2023, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

16.04.2024 на адресу суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату та час, для надання можливості виконати вимоги ухвал суду від 19.10.2023 та від 12.12.2023.

Ухвалою суду від 16.04.2024 розгляд справи відкладено на 17 червня 2024 року на 10:00 год. Повторно зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" протягом двадцяти днів з дня отримання даної ухвали надати суду переклади на чеську мову з нотаріальним засвідченням у двох примірниках: ухвал Господарського суду Волинської області від 19.10.2023, 12.12.2023 та від 13.02.2024 у справі №903/370/23, прохання про вручення за кордоном судових або позасудових документів, короткого викладу документа, що підлягає врученню.

На виконання вимог ухвали суду 16.04.2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" листом від 04.06.2024 позивач надав суду переклад на чеську мову з нотаріальним засвідченням у двох примірниках: ухвал Господарського суду Волинської області від 19.10.2023, 12.12.2023 та від 13.02.2024 у справі №903/370/23.

Супровідним листом від 10.06.2024 суд звернувся з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до повноважного органу юстиції Чеської Республіки.

Листом від 11.11.2024 до Господарського суду з Міністерства юстиції Чеської Республіки надійшов лист та повідомлено, що судове доручення про надання правової допомоги (вручення документів) залишено без виконання.

Ухвалою суду від 05.11.2025 провадження у справі №903/370/23 поновлено та по суті відкладено на 27 травня 2025 року на 10:00 год. Запропоновано відповідачу надати суду пояснення по суті позовних вимог до наступного судового засідання. Зупинено провадження у справі №903/370/23 у зв`язку зі зверненням з судовим дорученням про надання правової допомоги (вручення документів) до повноважного органу юстиції Чеської Республіки.

03.12.2024 до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог у зв`язку зі сплатою відповідачем боргу в сумі 10 626 євро, що підтверджується копією платіжного документу від 21.04.2023 (а.с. 36, Том №2), у зв`язку з чим підставними та підлягають до стягнення з відповідача 18 674,25 євро. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 46 ГПК України позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Під збільшенням або зменшенням розміру позовних вимог слід розуміти, відповідно, збільшення або зменшення кількісних показників за тією ж самою вимогою, яку було заявлено в позовній заяві. Збільшено (чи зменшено) може бути лише розмір вимог майнового характеру.

Оцінивши заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, господарський суд встановив, що позивач зменшив кількісний показник основної заборгованості, у зв`язку з чим заява приймається до розгляду, а тому має місце нова ціна позову 18 674,25 євро.

Ухвалою суду від 16.06.2025 постановлено розгляд справи здійснювати в режимі відеоконференції.

Суд протокольною ухвалою від 17.06.2025 поновив провадження у справі №903/370/23.

Відповідач уповноваженого представника в судове засідання 17.06.2025 не направив, відзиву та пояснень суду шодо заявлених позовних вимог не надав.

Господарський суд звертає увагу на те, що направлення документів по справі № 903/370/23 та їх вручення відповідачу, а також те, що DN Navigator s.r.o відомо про розгляд справи за №903/370/23 у Господарському суді Волинської області.

Відтак, суд вважає, що ним вчинено всі можливі дії щодо належного повідомлення відповідача про розгляд справи господарським судом.

Статтею 42 ГПК України визначено права та обов`язки учасників судового процесу.

Відповідно до ч. 1 ст. 43 ГПК України, учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Частинами 1 та 2 статті 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" передбачено, що для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень (далі - Реєстр) - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень функціонує в межах Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

З огляду на вказане учасники справи не були позбавлені права та можливості ознайомитись з ухвалами у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Судом в аспекті повідомлення відповідача про наявність спору, а також місце та час проведення судових засідань взято до уваги такі висновки Верховного суду з питань межі суддівського розсуду при вирішенні питання щодо застосування Конвенції (у співвідношенні з правом на розумні строки розгляду справи судом).

У постановах Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №904/6151/16, від 09.06.2020 у справі №910/3980/16 вказано, що у ст.125 ГПК встановлено право суду, а не обов`язок у разі необхідності, з урахуванням обставин конкретної справи та вимог закону, звертатися до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави з судовим дорученням.

У постанові Верховного Суду від 08.07.2019 у справі №910/570/16 зазначено, що жодні норми процесуального законодавства та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання зі справи шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення йому документів та у зв`язку з цим зупинення щоразу провадження у справі, оскільки це б приводило до порушення розумного строку розгляду справи (така ж позиція міститься у постановах Верховного Суду від 10.09.2018 у справі №910/6880/17, від 09.06.2020 у справі 910/3980/16).

Судом дотримано принципу рівності сторін та змагальності господарського процесу.

Згідно з пунктами 3, 4, 5 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Такий висновок Касаційний господарський суд Верховного Суду виклав у постанові від 18 березня 2021 року за справою № 911/3142/19.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідач відзиву на позов не подав, правова позиція відповідача по суті позову суду не відома.

Відповідно до частини 4 статті 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, господарський суд встановив наступне:

20.06.2022 між ТзОВ «ВЕРБА - ВВ» (Позивач, Продавець) та DN Navigator s.r.o , Чеська республіка (Відповідач, Замовник) було укладено зовнішньоекономічний договір № 26/05.

Відповідно до п.2.1., 2.2. Договору в порядку та на умовах, визначених цим договором, продавець передає, а покупець приймає деревне вугілля, пиломатеріали обрізні, паливні гранули, піддони (надалі - Товар) та зобов`язується його оплатити на умовах, визначених у цьому договорі. Перелік товару, що передається від продавця покупцю, зазначається у рахунку-фактурі, що є невід`ємною частиною та додатком до Договору.

Згідно з п.4.4. Договору продавець зобов`язується поставити покупцю товар у терміни, визначені в замовленні покупця. У разі, якщо термін постави не вказаний у замовленні, продавець зобов`язується виконати зобов`язання по поставці протягом 15 календарних днів, з дня погодження замовлення .

Продавець вважається таким, що виконав своє зобов`язання з оплати товару в момент зарахування грошових коштів на банківський рахунок продавця ( п.п. 6.2, 6.4 Договору).

Відповідно до п.11.11, 11.2. Договору усі спори, що пов`язані із цим договором, вирішуються шляхом переговорів між представниками сторін. Якщо спір неможливо вирішити шляхом переговорів, він вирішується в Господарському суді Волинської області , що знаходиться за адресою: 43000, Україна, Волинська обл., м. Луцьк, пр-кт Волі, 54-А. Мова арбітражу - українська. При цьому матеріальним та процесуальним правом для вирішення спорів за цими договором є матеріальне та процесуальне право України.

Договір не був предметом судового розгляду, докази про його розірвання чи зміну умов в матеріалах справи відсутні, отже є чинним на день розгляду справи.

У відповідності до статті 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно статті 193 ГК України та статей 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться; одностороння відмова від виконання зобов`язань або їх зміна не допускається.

Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Укладений між сторонами за правовою природою є договором поставки. Згідно ст.265 ГК України, ст. 712 ЦК України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін (ч. 2 ст. 712 ЦК України).

Відповідно до статті 655 Цивільного кодексу України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ч.1 ст. 692 ЦК України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Матеріалами справи додатково встановлено, що на виконання умов договору ТОВ «Верба-ВВ» у період з 30.10.2021 по 24.11.2021 здійснило поставку товару на загальну суму 29 300,25 євро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ПА 205050/2021/071836 від 30.10.2021, рахунком-фактурою № 79 від 30.10.2021, СМК від 30.10.2021

- 02.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ОА 205050/2021/072508 від 02.11.2021, рахунком-фактурою № 80 від 02.11.2021, СМК № 0157184 від 02.11.2021;

- 03.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № иА 205050/2021/072704 від 03.11.2021, рахунком-фактурою № 81 від 03.11.2021, СМК від 03.11.2021;

- 04.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ПА 205050/2021/072850 від 04.11.2021, рахунком-фактурою № 82 від 04.11.2021, СМК № 37198 від 04.11.2021;

- 04.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ПА 205050/2021/073030 від 04.11.2021, рахунком-фактурою № 83 від 04.11.2021, СМК № 37195 від 04.11.2021;

- 05.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ПА 205050/2021/073387 від 05.11.2021, рахунком-фактурою № 84 від 05.11.2021, СМК № 37201 від 05.11.2021;

- 06.11.2021 на суму 2656,5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ИА 205050/2021/073604 від 06.11.2021, рахунком-фактурою №85 від 06.11.2021, СМК б/н від 06.11.2021;

11.11.2021 на суму 2535, 75 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ПА 205050/2021/074730 від 11.11.2021, рахунком-фактурою №86 від 11.11.2021, СМК б/н від 11.11.2021;

- 15.11.2021 на суму 2656, 5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ІІА 205050/2021/075769 від 16.11.2021, рахунком-фактурою № 87 від 15Л 1.2021, СМЯб/н від 15.11.2021;

- 24.11.2021 на суму 2887, 5 евро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ИА 205 050/2021/077684 від 24.11.2021, рахунком-фактурою № 88 від 24.11.2021, СМЯ б/н від 24.11.2021;

- 24.11.2021 на суму 2625, 00 євро, що підтверджується вантажно-митною декларацією № ІІА 205050/2021/077868 від 24.11.2021, рахунком-фактурою № 89 від 24.11.2021, СМИ. 030886 від 24.11.2021.

На виконання умов договору позивачем поставлено відповідачу товару на загальну суму 29 300,25 Євро.

DN Navigator s.r.o взяті на себе згідно зовнішньоекономічного договору № 26/05 в частині проведення з позивачем повних розрахунків по оплаті не виконало, вартість за отриманий товар своєчасно не оплачувало, у зв`язку з чим у відповідача виникла заборгованість по оплаті на суму 29 300,25 Євро.

Водночас, суд протокольною ухвалою від 17.06.2025 прийняв заяву представника позивача про зменшення розміру позовних вимог в частині стягнення суми боргу в розмірі 18 674,25 Євро.

Відповідно ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Оскільки у спірних правовідносинах, відповідачем і боржником одночасно є нерезидент - іноземна компанія, на ці правовідносини, окрім загального, поширюється і спеціальне законодавство України - Закон України "Про зовнішньоекономічну діяльність", який регулює порядок розрахунків в іноземній валюті та не поширює свою дію на правовідносини щодо нарахування штрафних санкцій за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами на території України.

Відповідно до ст. 4 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", експорт та імпорт товарів, капіталів та робочої сили належать до видів зовнішньоекономічної діяльності, які здійснюють в Україні суб`єкти цієї діяльності.

Згідно ст. 5 Закону України "Про зовнішньоекономічну діяльність", усі суб`єкти зовнішньоекономічної діяльності незалежно від форми власності та інших ознак мають рівне право здійснювати будь-які види зовнішньоекономічної діяльності та дії щодо її провадження, у тому числі будь-які валютні операції та розрахунки в іноземній валюті з іноземними суб`єктами господарської діяльності, що прямо не заборонені або не обмежені законодавством, у тому числі заходами захисту, запровадженими Національним банком України відповідно до Закону України "Про валюту і валютні операції".

Статтею 5 Закону України "Про валюту і валютні операції", що гривня є єдиним законним платіжним засобом в Україні з урахуванням особливостей, встановлених частиною другою цієї статті, і приймається без обмежень на всій території України для проведення розрахунків. Усі розрахунки на території України проводяться виключно у гривні, крім розрахунків за іншими операціями, визначеними Митним кодексом України та або нормативно-правовими актами Національного банку України. Розрахунки за операціями, визначеними цією частиною, можуть проводитися в іноземній валюті, у гривні, а також у банківських металах.

Згідно з п.5.2 Договору, ціни на товар встановлюються в євро.

Тобто, як за умовами укладеного між сторонами Договору, так і згідно Закону України "Про валюту і валютні операції", враховуючи, що валютою розрахунків виступає євро, то і усі платежі слід здійснювати саме у цій валюті.

Даний висновок відповідає позиції Великої Палати Верховного Суду України, викладеної у постанові від 04 липня 2018 року (справа №761/12665/14-ц), що у разі ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземній валюті стягувачу має бути перерахована саме іноземна валюта, визначена судовим рішенням, а не її еквівалент у гривні.

Враховуючи вищевикладене, заявлена позивачем заборгованість відповідача в сумі 18 674,25 євро підтверджена матеріалами справи, відповідачем не спростована, підставна і підлягає до стягнення, оскільки в силу ст. 193 ГК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається.

Частиною 1 статті 73 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Приписами ст. ст. 76, 77 Господарського процесуального кодексу України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 74 Господарського процесуального кодексу України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення.

Частинами 3, 4 статті 13 ГПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Це стосується позивача, який мав довести наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до господарського суду з позовними вимогами належними та допустимими доказами, поданими у відповідності до приписів чинного процесуального законодавства.

Згідно з положеннями статті 129 ГПК України, судовий збір покладається у спорах, що виникають при укладанні, зміні та розірванні договорів, - на сторону, яка безпідставно ухиляється від прийняття пропозицій іншої сторони, або на обидві сторони, якщо судом відхилено частину пропозицій кожної із сторін. У спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Клопотання позивача про повернення сплаченого судового збору у зв`язку з зменшення розміру позовних вимог на адресу суду не надходило.

Оскільки спір в частині задоволених позовних вимог до розгляду суду доведено з вини відповідача, то витрати по сплаті судового збору в сумі 11 180,62 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 129, 232, 237, 238, 241, 247- 252 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд,-

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити .

2. Стягнути з DN Navigator s.r.o. (Донська 1554/12, Вршовіце, 10100, Прага, 10, Чеська республіка, ІС(reg.): 06024939, DIC (VAT): СЯ06024939) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Верба-ВВ" (45000, Волинська область, Ковельський район, с. Любитів, вул. Вокзальна, 9, ) 18 674,25 Євро заборгованості та 11 180,62 грн. витрат зі сплати судового збору.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Північно-західного апеляційного господарського суду відповідно до ст. ст. 255, 256, п. 17.5 Перехідних положень ГПК України.

Повний текст рішення складено

01.07.2025

Суддя Микола ШУМ