ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 Справа № 904/2307/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Кеся Н.Б.

за позовом Акціонерного товариства "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ", м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

до Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича, м.Кривий Ріг Дніпропетровська область

про стягнення 108 537,77 грн

Представники сторін в судове засідання не викликались

СУД ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог

Акціонерне товариство "КРИВОРІЗЬКА ТЕПЛОЦЕНТРАЛЬ" (далі-Позивач) 08.05.2025 року звернулося з позовом до Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича (далі-Відповідач), в якому просить суд стягнути з Відповідача на свою користь заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 05.10.2013 року по 31.10.2021 у розмірі 41980,38 грн, інфляційні втрати - 57253,76 грн, 3% річних - 9303,63 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн. Розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

В обґрунтування позову Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань щодо оплати поставленої теплової енергії у період з 05.10.2013 по 31.10.2021 року.

За подання позову Позивач сплатив судовий збір на суму 3028,00 грн, що підтверджується платіжною інструкцією №8596 від 27.03.2025 року.

2. Процесуальні питання, вирішені судом

12.05.2025 року ухвалою суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Ухвала суду від 12.05.2025 направлялась рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на адресу Відповідача, зазначену у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань 50085, Дніпропетровська область, місто Кривий Ріг, Мікрорайон 5-й Зарічний, будинок 18, квартира 49).

Поштове відправлення разом з ухвалою суду від 12.05.2025 повернулося до суду відділенням поштового зв`язку із зазначенням про відсутність адресата за вказаною адресою (арк.с. 83-86).

Відповідач є юридичною особою, на яку відповідно до статті 4, ч.1, п.10 ч.2 статті 9 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» покладений обов`язок зазначати достовірні дані щодо власного місцезнаходження. Відповідно до статті 10 зазначеного Закону такі відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою.

Положеннями частини 7 статті 120 ГПК України визначено, що у разі відсутності заяви про зміну місця проживання ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Згідно з частиною 1 статті 232 ГПК України судовими рішеннями є: 1) ухвали; 2) рішення; 3) постанови; 4) судові накази.

Відповідно до пункту 5 частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на наведене, суд вважає, що Відповідач вважається повідомленим про відкриття провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки судом було виконано всі покладені на нього обов`язки з повідомлення про розгляд справи.

3. Позиції інших учасників справи

Заперечення проти позову від Відповідача не надійшли.

4. Обставини, встановлені судом під час розгляду справи по суті

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (арк.с. 7-9) власником нежитлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є Кузьма Михайло Григорович. Дане нежитлове приміщення вбудоване в 1 поверх 9 поверхового житлового будинку.

Як зазначає Позивач у позові, Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" є теплогенеруючою та теплопостачальною організацією у розумінні статті 1 Закону України "Про теплопостачання" як суб`єкт господарської діяльності, який має у користуванні теплогенеруюче обладнання та постачає споживачам теплову енергію.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Криворізької міської ради №343 від 12.10.2011 Про надання згоди на передачу окремих об`єктів теплопостачання від Комунального підприємства теплових мереж Криворіжтепломережа до Державного підприємства Криворізька теплоцентраль, а саме об`єкти теплопостачання у Довгинцівському, Жовтневому, Інгулецькому та Саксаганському районах міста.

Таким чином, з 01.10.2013 виконавцем послуги з теплопостачання для будинку №73а на мікрорайоні 5-й Зарічний є Акціонерне товариство Криворізька теплоцентраль.

На виконання рішень Виконавчого комітету Криворізької міської ради «Про початок опалювального сезону 2013-2014 років» від 11.09.2013 року №301, «Про закінчення опалювального сезону 2013-2014 років» від 12.03.2014 року №74, «Про початок опалювального сезону 2014-2015 років» від 17.09.2014 року №292, «Про закінчення опалювального сезону 2014-2015 років» від 11.03.2015 року №124, «Про початок опалювального сезону 2015-2016 років» від 09.09.2015 року № 365, «Про закінчення опалювального сезону 2015-2016 років» від 16.03.2016 року №125, «Про початок опалювального сезону 2016-2017 років» від 14.09.2016 року №380, «Про закінчення опалювального сезону 2016-2017 років» від 14.03.2017 року № 118, «Про початок опалювального сезону 2017-2018 років» від 11.10.2017 року №433, «Про закінчення опалювального сезону 2017-2018 років» від 14.03.2018 року №125, «Про початок опалювального сезону 2018-2019 років» від 12.09.2018 року №407, «Про закінчення опалювального сезону 2018-2019 років» від 13.03.2019 року №134, «Про початок опалювального сезону 2019-2020 років» від 18.09.2019 року №448, «Про закінчення опалювального сезону 2019-2020 років» від 23.03.2020 року №168, «Про початок опалювального сезону 2020-2021 років» від 16.09.2020 року №466, «Про закінчення опалювального сезону 2020-2021 років» від 17.03.2021 року №119 (арк.с. 10-25), Позивач вчасно розпочинав опалювальні сезони 2013 2021 років у м.Кривому Розі.

Факт поставки теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 підтверджується актами подачі теплоносія та припинення подачі теплоносія за адресою: м. Кривий Ріг, 5-й мкрн. Зарічний, буд. 73, а саме: Акт № 4259 від 08.10.2013 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 4656 від 26.03.2014 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт №5514 від 14.04.2015 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 5718 від 25.10.2015 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6037 від 07.04.2016 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт № 6358 від 26.10.2016 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 6656 від 27.03.2017 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 29.10-2017 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт № 8657 від 02.04.2018 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 13.11.2018 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 08.04.2019 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 12.10.2019 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 15.04.2020 року про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 30.10.2020 року про подачу теплоносія в будівлю; Акт від 14.04.2021 про припинення подачі теплоносія в будівлю; Акт від 28.10.2021 про подачу теплоносія в будівлю (арк.с. 26-41).

Відповідно за зазначених актів Позивачем були надані послуги з теплової енергії за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 на суму 41980,38 грн.

Позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що Відповідач не проявляв власної ініціативи на укладання договору Позивач 25.03.2014 та 01.04.2014 складав за адресою приміщення Відповідача акти з приписом про необхідність прибути до Позивача для вирішення питання щодо укладання договору (арк.с. 47-48).

Відповідач вимоги закону не виконав, договір між сторонами укладено так і не було.

Таким чином, Позивач - AT «Криворізька теплоцентраль» протягом періоду з 05.10.2013 по 31.10.2021 здійснював постачання теплової енергії на користь Відповідача без договору на таке постачання.

Тож, Позивач посилається на неналежне виконання Відповідачем своїх зобов`язань з оплати за поставлену теплову енергію у розмірі 41980,38 грн, що і є причиною виникнення спору.

На підставі ст. 625 ЦК України Позивач нарахував Відповідачу 9303,63 грн 3% річних, за періоди з 01.12.2013 -29.04.2025 та 57253,76 грн інфляційних втрат за період грудень 2013 квітень 2025 року.

Нараховані Позивачем 3% річних та інфляційні втрати відповідають вимогам чинного законодавства.

Під час розгляду справи Відповідач доказів погашення заборгованості не надав.

5. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Статтею 11 ЦК України встановлено підстави виникнення цивільних прав та обов`язків у громадян України, зокрема, зобов`язання можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Обов`язок споживача щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію встановлено ст. 19 Закону України "Про теплопостачання".

Пунктом 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 №630 (далі-Правила №360) (із змінами) визначено, що централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання.

Пунктом 18 Правил №630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" від 24.06.2004 №1875-ІV, який був чинний на час виникнення спірних правовідносин між Сторонами, передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 1 та 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг, оскільки укладення договору є обов`язком споживача (п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги").

01 травня 2019 року вступив в дію Закон України "Про житлово-комунальні послуги" від 09.11.2017 №2189-VIII (далі - Закон №2189-VIII), який регулює основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також права та обов`язки зазначених учасників відносин.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону №2189-VIII до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги, в тому числі з постачання теплової енергії.

Індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №2189-VIII).

Пунктами 1, 5 частини другої статті 7 зазначеного Закону встановлено, що індивідуальний споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (ч. 1 ст. 9 Закону № 2189-VIII).

Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг (ч. 3 ст. 9 Закону №2189-VIII).

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року по справі №6-2951цс15.

Відповідно до ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду споживачеві, який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Згідно з абзацом третім частини другої статті 25 Закону України "Про теплопостачання" теплопостачальні, теплотранспортні і теплогенеруючі організації зобов`язані забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору та стандартів.

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (абзац 6 ст. 19 Закону України "Про теплопостачання").

Отже, для виникнення грошових зобов`язань за договором купівлі-продажу теплової енергії, необхідно встановити фактичне споживання теплової енергії Відповідачем.

Згідно зі ст. ст. 525, 526, 530 ч. 1 ЦК України та ст. 193 ГК України цивільні та господарські зобов`язання мають бути виконані належним чином і у встановлений договором строк, а одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, крім випадків, передбачених законом.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ГК України учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

На підставі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За положеннями ст. 16 ЦК України та ст. 20 ГК України держава забезпечує захист прав і законних інтересів суб`єктів господарювання та споживачів, зокрема, шляхом присудження до виконання обов`язку в натурі, стягнення збитків та застосування штрафних санкцій.

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, суд вважає доведеним факт надання Позивачем послуг з теплопостачання на спірну суму та їх неоплату Відповідачем.

6. Висновок господарського суду за результатами вирішення спору

Враховуючи наведені норми чинного законодавства, а також встановлений судом факт споживання Відповідачем теплової енергії у період з 03.10.2013 по 28.10.2021, суд задовольняє позовні вимоги Позивача про примусове стягнення з Відповідача основного боргу на суму 41980,38 грн, 3% річних на суму 9303,63 грн та інфляційних втрат на суму 57253,76 грн.

За результатами вирішення спору судові витрати щодо судового збору у справі покладаються на Відповідача відповідно до ст. 129 ГПК України.

Керуючись статтями 2, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ

Позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича задовольнити у повному обсязі.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця Кузьми Михайла Григоровича ( АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" (50014, Дніпропетровська область, м.Кривий Ріг, вулЕлектрична, 1, ) заборгованість за спожиту теплову енергію в рамках неукладеного Договору за період з 05.10.2013 по 31.10.2021 у розмірі 41980,38 грн, інфляційні втрати - 57253,76 грн, 3% річних - 9303,63 грн та судовий збір в розмірі 3028,00 грн.

Видати наказ після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (частина 1 статті 256 ГПК України).

Згідно з частиною 2 статті 256 ГПК України учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне рішення складено 30.06.2025

Суддя Н.Б. Кеся