ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.06.2025м. ДніпроСправа № 904/552/25

За первісним позовом Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", м. Київ

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс", м. Дніпро

про стягнення штрафу у розмірі 516 516 грн.

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс", м. Дніпро

до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", м. Київ

про визнання недійсним пункту 7.3 договору купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024

Суддя Ніколенко М.О.

При секретарі судового засідання Дайнеці А.В.

Представники:

Від позивача (за первісним позовом): Калінський С.В. (в залі суду) - самопредставництво

Від відповідача (за первісним позовом): не з`явився

РУХ СПРАВИ.

Державна установа "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" звернулась до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" про стягнення штрафу у розмірі 516 516 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження у справі. Справу № 904/552/25 ухвалено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи за наявними у справі матеріалами.

На адресу суду, 12.03.2025 надійшла зустрічна позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" про визнання недійсним пункту 7.3 договору купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024.

Ухвалою суду від 14.03.2025 прийнято зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" про визнання недійсним пункту 7.3 договору купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024 до спільного розгляду з первісним позовом та об`єднано їх в одне провадження.

Ухвалою суду від 14.03.2025 справу № 904/552/25 ухвалено розглядати в порядку загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 22.04.2025.

Ухвалою суду від 22.04.2025 відкладено підготовче засідання на 13.05.2025.

Ухвалою суду від 13.05.2025 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів. Відкладено підготовче засідання на 28.05.2025.

Представник відповідача у судове засідання з`явився, надав усні пояснення, відповів на поставлені судом питання.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав клопотання про відкладення розгляду справи.

Протокольною ухвалою від 28.05.2025 судом відмовлено в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 28.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 17.06.2025.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Позивач за первісним позовом зазначив, що між Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (надалі продавець) та Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (надалі - покупець) було укладено договір купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024 (надалі - договір).

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.12.2024 включно.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується продати і відвантажити ДК 021-2015:15220000-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені (хек заморожений обезголовлений) (надалі - товар) в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (Додаток 1 до цього договору), а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить 3 753 750 грн., у тому числі, обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (Додаток 1 до цього договору), продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі включно до 31.10.2024.

Позивач наполягає на тому, що, з урахуванням п. 5.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару настав 31.10.2024.

Однак, відповідач, за твердженням позивача, порушив свої зобов`язання за договором та не поставив товар у встановлені строки у повному обсязі. Всього за видатковими накладними № 2617 від 10.10.2024 та № 2618 від 11.10.2024 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 936936 грн. Товар на суму 2 816 814 грн. відповідачем поставлено не було.

Так, абзацом другим пункту 5.1 договору визначено, що після закінчення строку дії договору, який визначений пунктом 10.1 договору, покупець не приймає товар. Оплата за такий товар не здійснюється.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.

На підставі пункту 7.3 договору позивач нарахував штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару у розмірі 704 203,50 грн.

Покупцем зазначено, що ним було направлено на адресу продавця претензію № ГД ДКВС-4879/3 ГД/2024 від 24.12.2024, у якій вимагав останнього сплатити штраф у розмірі 25 % від суми непоставленого товару у розмірі 704 203,50 грн.

За твердженням позивача, у зв`язку з несплатою відповідачем штрафу у розмірі 704 203,50 грн. у добровільному порядку, покупець направив на адресу АТ "Альтабанк" вимогу від 23.01.2025 № ГД ДКВС-261/3 ГД/2025 про сплату суми гарантії у розмірі 187 687,50 грн.

Позивач вказав, що Банком, 31.01.2025 було виплачено покупцю суму гарантії у розмірі 187687,50 грн.

За таких обставин, за розрахунком позивача, сума штрафу за непоставку відповідачем товару зменшилась до 516 516 грн. (704 203,50 - 187 687,50 = 516 516).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ПЕРВІСНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач за первісним позовом у відзиві заперечив проти задоволення позовних вимог за таких обставин.

Відповідач наполягає на тому, що зобов`язання за договором ним не були виконані внаслідок форс - мажорних обставин: відключення електропостачання за місцем знаходження холодильних камер відповідача. Що мало наслідком призупинення господарської діяльності Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" в частині закупівлі та зберігання товару, що мав поставлятись за договором, з огляду на його характеристики (заморожена риба).

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЇ ПОЗИВАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

В обґрунтування зустрічного позову позивач вказав, що під час укладання договору було залишено поза увагою, що договір містить пункти про відповідальність, які дублюють штрафні санкції за одне й те саме порушення.

Так, за твердженням позивача за зустрічним позовом, пунктом 7.2 договору визначено відповідальність за порушення строків поставки понад 7 календарних днів у розмірі 10% від суми непоставленого в строк товару. Разом з тим, пунктом 7.3 договору визначено відповідальність у розмірі 25% від вартості непоставленого товару. Відповідно до п. 7.1 договору недопоставкою вважається непоставка товару або його частини протягом дії договору у зв`язку з розірванням договору або відмовою від поставки товару. Отже недопоставка товару та порушення строків поставки товару існують одночасно, а саме під час дії договору і по своїй суті недопоставка товару є одночасно й порушенням строків поставки. Таким чином, договором передбачено дві різні ставки штрафу за порушення строку поставки товару більш ніж на 7 календарних днів, що призводить до множинного трактування умов договору коли дві різні норми регулюють одне й те саме питання.

Позивач за зустрічним позовом вважає, що п. 7.3 договору суперечить положенням статті 61 Конституції України та частині 1 статті 203 Цивільного кодексу України, що на підставі частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України, є підставою для визнання такого пункту договору недійсним.

СТИСЛИЙ ВИКЛАД ЗАПЕРЕЧЕНЬ ВІДПОВІДАЧА (ЗА ЗУСТРІЧНИМ ПОЗОВОМ).

Відповідач у відзиві заперечив проти задоволення зустрічних позовних вимог за таких обставин.

Відповідач за зустрічним позовом наполягає на тому, що, відповідно до п. 7.2. Договору, штраф у розмірі 10% застосовується у випадках, коли Продавцем здійснено порушення строків поставки товару більше ніж на 7 днів, але товар було поставлено в межах строку дії Договору.

А штраф у розмірі 25 %, який передбачений п. 7.3. Договору застосовується коли Продавцем взагалі не було поставлено Товар за Договором, тобто була здійснена недопоставка.

ПЕРЕЛІК ОБСТАВИН, ЯКІ Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Предметом цього судового розгляду є вимоги позивача за первісним позовом про стягнення штрафу у розмірі 516 516 грн. за договором купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити, які саме правовідносини склались між сторонами, які взаємні права та обов`язки виникли між сторонами (у які строки постачальник мав поставити покупцю товар), чи мало місце порушення будь-яких зобов`язань (чи було здійснено постачальником поставку товару у встановлені строки у повному обсязі), які саме зобов`язання порушені боржником, яке право чи інтерес кредитора порушено, які наслідки порушення зобов`язань боржником.

Предметом зустрічного позову є вимоги позивача за зустрічним позовом про визнання недійсним пункту 7.3 договору № 289-К-24 від 06.09.2024.

Для правильного вирішення цього спору необхідно встановити наявність фактичних обставин, з якими чинне законодавство пов`язує можливість визнання недійсним положень господарського договору. Зокрема, невідповідність пункту 7.3 договору положенням статті 61 Конституції України та частині 1 статті 203 Цивільного кодексу України.

ОЦІНКА АРГУМЕНТІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ ЗАСТОСУВАВ СУД. ПОЗИЦІЯ СУДУ.

Між Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (надалі продавець) та Державною установою "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (надалі - покупець) було укладено договір купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024 (надалі - договір).

Відносини, що виникли між сторонами у справі на підставі цього договору, є господарськими зобов`язаннями, тому, згідно зі ст. 4, 173-175 і ч. 1 ст.193 ГК України, до цих відносин мають застосовуватися відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей передбачених Господарським кодексом України.

Згідно з п. 10.1 договору, цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до 01.12.2024 включно.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що продавець зобов`язується продати і відвантажити ДК 021-2015:15220000-6 Риба, рибне філе та інше м`ясо риби морожені (хек заморожений обезголовлений) (надалі - товар) в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (Додаток 1 до цього договору), а покупець - забезпечити приймання та оплату товару за цінами, згідно з умовами цього договору.

Відповідно до п. 3.1 договору, ціна цього договору становить 3 753 750 грн., у тому числі, обов`язкові податки та збори. Ціна договору включає в себе вартість самого товару, його упаковки, маркування, доставки на умовах договору, передачі, усі податки та збори, що сплачуються або мають бути сплачені щодо поставки товару.

Пунктом 5.1 договору передбачено, що поставка товару здійснюється окремими партіями в обсязі, за адресами Територіальних уповноважених представників покупця та у терміни (строки), визначені у рознарядці (Додаток 1 до цього договору), продавець повинен здійснити поставку товару у повному обсязі включно до 31.10.2024.

Статтею 193 ГК України визначено, що суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону та інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 Цивільного кодексу України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Приписи частини 7 статті 193 Господарського кодексу України та статті 525 Цивільного кодексу України встановлюють загальне правило щодо заборони односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, що кореспондується із вимогами статті 629 Цивільного кодексу України щодо обов`язковості договору для виконання сторонами.

Згідно зі статтею 202 Господарського кодексу України та статтею 598 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

З урахуванням п. 5.1 договору, строк виконання відповідачем зобов`язання з поставки товару настав 31.10.2024.

Однак, відповідач порушив свої зобов`язання за договором та не поставив товар у встановлені строки у повному обсязі. Всього за видатковими накладними № 2617 від 10.10.2024 та № 2618 від 11.10.2024 відповідач поставив позивачу товар на загальну суму 936 936 грн. Товар на суму 2 816 814 грн. відповідачем поставлено не було.

Щодо посилання відповідача на форс-мажорні обставини слід зазначити, що введення з 24.02.2022 на усій території України воєнного стану вплинуло на господарську діяльність не тільки відповідача, а й позивача. За таких обставин, зазначені обставини не можуть бути підставою для звільнення відповідача від виконання свого договірного зобов`язання.

Статтею 42 ГК України, яка кореспондується положеннями з ч. 1 ст. 1 ЗУ Про підприємництво, визначено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Укладаючи спірний договір, позивач взяв на себе можливі ризики, пов`язані з виконанням такого договору.

Згідно з ч. 3 ст. 612 ЦК України, якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов`язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Так, абзацом другим пункту 5.1 договору визначено, що після закінчення строку дії договору, який визначений пунктом 10.1 договору, покупець не приймає товар. Оплата за такий товар не здійснюється.

Пунктом 7.3 договору передбачено, що у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.

Відповідно до положень ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 611 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Згідно з ч. 2 ст. 218 Господарського кодексу України, учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання. У разі, якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Господарського кодексу України, учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

У сфері господарювання, згідно з ч. 2 ст. 217 та ч. 1 ст. 230 Господарського кодексу України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно ст. 549 Цивільного кодексу України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

На підставі пункту 7.3 договору позивач нарахував штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару у розмірі 704 203,50 грн.

Покупцем було направлено на адресу продавця претензію № ГД ДКВС-4879/3 ГД/2024 від 24.12.2024, у якій вимагав останнього сплатити штраф у розмірі 25 % від суми непоставленого товару у розмірі 704 203,50 грн.

У зв`язку з несплатою відповідачем штрафу у розмірі 704 203,50 грн. у добровільному порядку, покупець направив на адресу АТ "Альтабанк" вимогу від 23.01.2025 № ГД ДКВС-261/3 ГД/2025 про сплату суми гарантії у розмірі 187 687,50 грн.

Банком, 31.01.2025 було виплачено покупцю суму гарантії у розмірі 187 687,50 грн.

За таких обставин, сума штрафу за непоставку відповідачем товару зменшилась до 516 516 грн. (704 203,50 - 187 687,50 = 516 516).

Перевіривши наданий розрахунок штрафу суд встановив, що він виконаний правильно та відповідає вимогам чинного законодавства.

А отже, первісні позовні вимоги про стягнення штрафу у розмірі 516 516 грн. - є обґрунтованими.

Щодо зустрічних позовних вимог.

Положеннями ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 628 зазначеного Кодексу, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У статті 215 Цивільного кодексу України унормовано, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Так, згідно з частиною 1 статті 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Статтею 61 Конституції України, на яку посилається позивач за зустрічним позовом, встановлено, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Оскаржуваний пункт 7.3 договору передбачає, що у випадку недопоставки товару в обсязі, передбаченому договором, продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 25% вартості непоставленого товару.

Поряд з цим, пунктом 7.2 договору визначено, що у випадку порушення термінів (строків) поставки товару відповідно до умов договору (у тому числі термінів (строків) заміни неякісного товару), зазначених у пунктах 2.4, 5.1, 5.9, 5.12 договору, продавець сплачує покупцю пеню, яка обраховується із вартості непоставленого в строк товару в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, за кожний день затримки, а у разі прострочення понад 7 календарних днів додатково стягується штраф у розмірі 10% вартості непоставленого в строк товару.

У пункті 7.1 договору сторони визначили, що:

- поставкою товару вважається, що продавець поставив покупцю в обумовлений в договорі (рознарядці (Додаток 1 до договору)) термін (строк) товар, в обсязі та за цінами, що передбачено умовами цього договору;

- недопоставкою товару вважається непоставка продавцем загального обсягу товару або його частини, який визначено цим договором, під час строку дії договору або у випадку розірвання договору з підстав, визначених пунктом 6.2.4 договору, або відмову продавця здійснити поставку товару;

- порушенням строків поставки товару є поставка продавцем частини або повної партії товару з порушенням термінів (строків), визначених в договорі.

З аналізу наведених пунктів договору вбачається, що пункти 7.2 та 7.3 договору визначають відповідальність постачальника у вигляді штрафу за відмінні порушення умов цього договору:

- відповідно до п. 7.2. Договору, штраф у розмірі 10% застосовується у випадках, коли Продавцем здійснено порушення строків поставки товару більше ніж на 7 днів, але товар було поставлено в межах строку дії Договору;

- штраф у розмірі 25%, передбачений п. 7.3. Договору, застосовується коли Продавцем взагалі не було поставлено Товар за Договором.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 Цивільного кодексу України).

Згідно з частинами 1, 2, 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України, судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивач за зустрічним позовом не довів належними та допустимими доказами наявності підстав для визнання недійсним пункту 7.3 договору № 289-К-24 від 06.09.2024.

А отже, зустрічні позовні вимоги є необґрунтованими.

ПЕРЕЛІК ДОКАЗІВ, ЯКИМИ СТОРОНИ ПІДТВЕРДЖУЮТЬ АБО СПРОСТОВУЮТЬ НАЯВНІСТЬ КОЖНОЇ ОБСТАВИНИ, ЯКА Є ПРЕДМЕТОМ ДОКАЗУВАННЯ У СПРАВІ.

Обставини, на які посилається представник Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України", доводяться договором купівлі - продажу №289-К-24 від 06.09.2024 з додатками (том 1 а.с. 13 - 17), претензією (том 1 а.с. 18 - 19), вимогою про сплату суми гарантії (том 1 а.с. 20 - 21), випискою по рахунку (том 1 а.с. 22), листом № 25/12-24 від 25.12.2024 (том 1 а.с. 23), сертифікатами про форс-мажорні обставини (том 1 а.с. 24 - 28), видатковими накладними (том 1 а.с. 29 - 30), листом № 24-1 від 24.10.2024 (том 1 а.с. 31), листом № 27.11.-24 (том 1 а.с. 32), довідкою № 27/11-01 від 27.11.2024 (том 1 а.с. 33).

Обставини, на які посилається представник Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс", доводяться судовими рішеннями (том 1 а.с. 44 - 74), листом від 05.12.2024 №72288/1001 з додатками (том 1 а.с. 75 - 76), правилами внутрішнього трудового розпорядку (том 1 а.с. 77 - 80), наказом № 09/01-1 від 09.01.2024 (том 1 а.с. 81), наказом № 04/01-1 від 04.01.2024 (том 1 а.с. 82), договором № 190 від 26.06.2019(том 1 а.с. 83 - 85), видатковою накладною (том 1 а.с. 86), рахунком на оплату (том 1 а.с. 86), актами приймання - передачі (том 1 а.с. 87 - 88), актом проведення державного контролю (том 1 а.с. 89 - 98), сертифікатом калібрування (том 1 а.с. 99 - 100), договором № 1343 від 01.01.2023 з додатками та додатковими угодами (том 1 а.с. 101 - 105), довідкою № 11/02-01 від 11.02.2025 (том 1 а.с. 106), аналізом економії коштів (том 1 а.с. 107), податковими деклараціями (том 1 а.с. 138 - 145).

ЩОДО НАЯВНОСТІ ПІДСТАВ ДЛЯ ЗМЕНШЕННЯ РОЗМІРУ ШТРАФНИХ САНКЦІЙ.

Відповідач за первісним позовом заявив клопотання про зменшення штрафних санкцій, заявлених до стягнення, на 80%.

В обґрунтування поданого клопотання відповідач зазначив, що непоставка спірного товару відбулась за відсутності його вини; відповідач звернув увагу на відсутність збитків у покупця.

Також відповідач послався на наявність форс мажорних обставин, що перешкодили останньому виконати свої договірні зобов`язання у встановлені строки повномасштабне вторгнення 24.02.2022 російської федерації на територію України та загострення бойових дій.

Позивач за первісним позовом, проти задоволення клопотання відповідача про зменшення штрафних санкцій, заявлених до стягнення, заперечив.

Згідно до ч. 1 ст. 233 Господарського кодексу України, у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною 3 ст. 551 Цивільного кодексу України передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню з відповідача, суд оцінює, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу; ступеню виконання зобов`язання боржником; причини неналежного виконання або невиконання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної особи (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідки) тощо.

При цьому зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Цивільні та господарські відносини повинні ґрунтуватись на засадах справедливості, добросовісності, розумності, як складових елементів принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати із боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка, у такому випадку, перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 06.11.2018 у справі №913/89/18, від 04.12.2018 у справі № 916/65/18, від 03.07.2019 у справі № 917/791/18.

Під час вирішення питання про зменшення заявленого розміру штрафних санкцій, судом, зокрема, враховано, такі обставини.

З матеріалів справи не вбачається наявність у позивача збитків внаслідок порушення відповідачем свого договірного зобов`язання. Товар за договором мав поставлятись на умовах післяплати, що мало наслідком відсутність необхідності покупця повертати сплачені грошові кошти за непоставлений товар та безпідставного користування продавцем чужими грошовими коштами.

Натомість, заявлена позивачем до стягнення сума штрафних санкцій дорівнює 25% від суми основного боргу. Що має ознаки джерела отримання кредитором невиправданих додаткових прибутків та перетворюється у несправедливо непомірний тягар для боржника.

За таких обставин, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованого штрафу з 516 516 грн. до 200 000 грн.

ВИСНОВКИ СУДУ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ СПРАВИ.

За результатами розгляду справи суд дійшов висновку, що первісний позов слід задовольнити частково. Зменшити заявлений позивачем за первісним позовом штраф з 516 516 грн. до 200 000 грн.

У задоволенні зустрічних позовних вимог слід відмовити.

РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ.

Відповідно статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати зі сплати судового збору за подання первісного позову слід покласти на відповідача за первісним позовом.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову слід покласти на позивача за зустрічним позовом.

Керуючись положеннями Господарського Кодексу України, Цивільного кодексу України, ст. 73, 74, 123, 129, 145, 232, 233, 236-241, 326 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Первісний позов задовольнити частково.

Зменшити заявлений позивачем за первісним позовом штраф з 516 516 грн. до 200000 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" (місце реєстрації: вул. Артільна, 2, м. Дніпро, 49081, ідентифікаційний код: 33667686) на користь Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" (місце реєстрації: вул. Святошинська, 27, м. Київ, 03115; ідентифікаційний код: 41220556) штраф у розмірі 200 000 грн. та витрати зі сплати судового збору у розмірі 6198,19 грн.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відмовити у задоволенні зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Ісполін Плюс" до Державної установи "Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України" про визнання недійсним пункту 7.3 договору купівлі - продажу № 289-К-24 від 06.09.2024.

Витрати зі сплати судового збору за подання зустрічного позову покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Рішення може бути оскаржено в порядку, передбаченому Господарським процесуальним кодексом України, протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складений та підписаний 26.06.2025.

Суддя М.О. Ніколенко