РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

30.06.2025Справа № 910/4071/25
Господарський суд міста Києва в складі: головуючого судді Г.П. Бондаренко-Легких, розглянувши у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін справу №910/4071/25.

За позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5)

До Житлово-будівельного кооперативу «СТАТИСТИК» (03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 108, корп. 2)

про стягнення 51 495, 59 грн

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «СТАТИСТИК» про стягнення 59 868, 35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору забезпечення постачання теплової енергії №540583 від 01.04.2019 в частині оплати отриманої електричної енергії за період з серпня 2023 по грудень 2024, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість у розмірі 50 937, 26 грн.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача 59 868, 35 грн, з яких: 50 937, 26 грн - основний борг; 4 194, 47 грн - пеня; 906, 05 грн - 3% річних; 3 830, 57 грн - інфляційні втрати.

07.04.2025 суд, дослідивши матеріали позовної заяви, дійшов висновку про наявність підстав для залишення її без руху, про що постановив відповідну ухвалу та встановив позивачу п`ятиденний строк з дня вручення ухвали від 07.04.2025 для усунення недоліків позовної заяви.

14.04.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 15.04.2025 задоволено заяву позивача про продовження процесуального строку для усунення недоліків позовної заяви та продовжено строк на сім днів з дня вручення ухвали.

17.04.2025 через відділ канцелярії суду від позивача надійшла заява про усунення недоліків та поновлення процесуального строку на подання заяви про усунення недоліків.

На виконання вимог ухвали від 14.04.2025 позивач повідомив суд, що дійсна сума основного боргу складає 42 564, 50 грн, а не 50 937, 26 грн як зазначена в позовній заяві. Сума пені, 3% річних та інфляційних втрат за розрахунками позивача залишилась незмінною.

23.04.2025 суд постановив ухвалу про відкриття провадження у справі, в якій вирішив розгляд справи №910/4071/25 здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

19.05.2025 від сторін по справі надійшла спільна заява про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 20.05.2025 відмовлено у задоволення заяви сторін у справі про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі, у зв`язку з тим, що зі сторони позивача мирова угода підписана особою без належних повноважень на вчинення таких дій.

Згідно з частиною 2 статті 252 Господарського процесуального кодексу України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться.

Згідно частини 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Відповідно до частини 5 статті 240 Господарського процесуального кодексу України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, Господарський суд міста Києва

ВСТАНОВИВ:

І. Фактичні обставини, що стали підставою спору (підстави позову).

Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27.09.2001, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачем.

З 01.05.2018 року постачання теплової енергії здійснює КП «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО».

01.04.2019 між Комунального підприємства виконавчого органу Київради (КМДА) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (позивач) та Житлово-будівельним кооперативом «СТАТИСТИК» (відповідач) укладено договір забезпечення постачання теплової енергії №540583.

Цей договір набуває чинності з дня його підписання та діє до дати передання теплових мереж до комунальної власності м. Києва або іншій стороні (пункт 8.1. договору №540583 від 01.04.2019).

Предметом цього договору є забезпечення постачання теплової енергії в гарячій воді тепловими мережами, зовнішньо будинковими системами, включаючи обладнання індивідуальних теплових пунктів, вузлів обліку та вузлів приєднання, що знаходяться у власності, або на балансі, або в експлуатації, або на технічному обслуговуванні, чи в будь-якому користуванні відповідача відповідно до Додатку №5 цього договору на потреби об`єкту по просп. Голосіївський, 108 корп. 2 опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року, шляхом грошової компенсації теплових втрат; в кількості та в обсягах згідно з Додатком №1 до цього договору (пункт 1 договору №540583 від 01.04.2019).

В розділі 10 договору №540583 від 01.04.2019 сторони дійшли згоди, що невід`ємною частиною цього договору є додатки, а саме: (1) орієнтовані обсяги теплової енергії відповідача (Додаток №1); (2) Температурний графік роботи теплових мереж, адекватний реальній потребі споживачів на 2018/2019 (Додаток №2); (3) Тарифи на теплову енергію (Додаток №3); (4) Порядок розрахунків за теплову енергію (Додаток №4); (5) Схема розподілу балансової та експлуатаційної відповідальності сторін (Додаток №5); (6) Технічні характеристики теплових мереж та систем (Додаток №6); (7) Акт розмежування балансової належності теплових мереж та систем та експлуатаційної відповідальності сторін (Додаток №6).

Відповідно до пункту 2.1 договору №540583 від 01.04.2019, при виконанні умов цього Договору, а також вирішенні всіх питань, що не обумовлені цим Договором, сторони зобов`язуються керуватися тарифами, затвердженими у встановленому порядку, Положенням про Держенергонагляд, Правилами користування тепловою енергією, Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж (далі Правил), нормативними актами з питань користування та розрахунків за енергоносії, чинним законодавством України.

У відповідності до підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору №540583 від 01.04.2019, позивач зобов`язується підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською держадміністрацією (Додаток №2 до цього договору).

Підпунктом 2.3.1. пункту 2.3. договору №540583 від 01.04.2019 встановлено, що відповідач зобов`язується дотримуватись умов та порядку оплати, в обсягах і в терміни, які передбачені в Додатках №1 та №4 до цього договору.

Пунктами 1, 2, 3, 4 Додатку №3 до договору №540583 від 01.04.2019 встановлено наступне:

- Розрахунки із відповідачем за теплову енергію позивачем проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.12.2018 №2340, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ на рівні: 1 342, 98 грн/Ккал;

- У разі зміни тарифів розрахунку із відповідачем за теплову енергії позивачем здійснюються за новими тарифами з часу їх введення в дію без внесення змін до цього договору;

- Сторони погоджуються з можливим зміненням тарифів в період дії цього договору відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА);

- Розмір податку на додану вартість визначається чинним законодавством України.

Згідно пункту 2 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019, відповідач до 15 числа місяця наступного за розрахунковим сплачує позивачу вартість фактичних обсягів теплової енергії у розрахунковому періоді, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Згідно пункту 3 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019, відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в Центрі обслуговування клієнтів за адресою: просп. Повітрофлотський, 58: (1) облікову картку фактичних обсягів теплової енергії за звітний період; (2) акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки відповідач повертає в Центр обслуговування клієнтів); (3) акт виконаних робіт.

Відповідно до облікових карток та актів приймання-передавання товарної продукції (теплової енергії) за серпень 2023 - грудень 2024 позивач нарахував відповідачу плату за отриману електричну енергію у загальному розмірі 50 937, 26 грн:

- від 31.08.2023 №8/2023-540583 за серпень 2023 на суму 2 777, 61 грн з ПДВ;

- від 30.09.2023 №9/2023-540583 за вересень 2023 на суму 2 741, 07 грн з ПДВ;

- від 31.10.2023 №10/2023-540583 за жовтень 2023 на суму 2 833, 75 грн з ПДВ;

- від 30.11.2023 №11/2023-540583 за листопад 2023 на суму 2 754, 66 грн з ПДВ;

- від 31.12.2023 №12/2023-540583 за грудень 2023 на суму 3 204, 94 грн з ПДВ;

- від 31.01.2024 №1/2024-540583 за січень 2024 на суму 3 493, 69 грн з ПДВ;

- від 29.02.2024 №2/2024-540583 за лютий 2024 на суму 3 108, 17 грн з ПДВ;

- від 31.03.2024 №3/2024-540583 за березень 2024 на суму 3 275, 05 грн з ПДВ;

- від 30.04.2024 №4/2024-540583 за квітень 2024 на суму 3 208, 68 грн з ПДВ;

- від 31.05.2024 №5/2024-540583 за травень 2024 на суму 3 170, 45 грн з ПДВ (з урахуванням коригування нарахування);

- від 30.06.2024 №6/2024-540583 за червень 2024 на суму 3 145, 35 грн з ПДВ;

- від 31.07.2024 №7/2024-540583 за липень 2024 на суму 2 673, 23 грн з ПДВ;

- від 31.08.2024 №8/2024-540583 за серпень 2024 на суму 2 667, 97 грн з ПДВ;

- від 30.09.2024 №9/2024-540583 за вересень 2024 на суму 2 805, 15 грн з ПДВ;

- від 31.10.2024 №10/2024-540583 за жовтень 2024 на суму 2 947, 99 грн з ПДВ;

- від 30.11.2024 №11/2024-540583 за листопад 2024 на суму 2 809, 69 грн з ПДВ;

- від 31.12.2024 №12/2024-540583 за грудень 2024 на суму 3 319, 81 грн з ПДВ.

Відповідач в свою чергу здійснив часткову оплату за спожиту теплову енергію у загальному розмірі 8 372, 76 грн.

Відтак, неоплаченою залишилась сума у розмірі 42 564, 50 грн.

Згідно підпункту 5.2.1. пункту 5.2. договору №540583 від 01.04.2019, відповідач несе відповідальність за невиконання умов цього договору.

Відповідно до пункту 6 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019, відповідачу на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) позивачем нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

З огляду на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача 42 564, 50 грн та додатково пеню у розмірі 4 194, 47 грн, 3% річних у розмірі 906, 05 грн, інфляційні втрати у розмірі 3 830, 57 грн.

II. Предмет позову та підстави позову.

Предметом позову у справі є матеріально-правова вимоги позивача до відповідача про стягнення з останнього 51 495, 59 грн (основний борг, пеня, 3% річних, інфляційні втрати).

Юридичними підставами позову є статті 173, 193, 230, 275 Господарського кодексу України, статті 525, 526, 549, 625, 629, 714 Цивільного кодексу України, Закон України «Про теплопостачання», Правила користування тепловою енергією, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України №1198 від 03.10.2007.

Фактичними підставами позову є неналежне виконання відповідачем умов договору №540583 від 01.04.2019 в частині своєчасної та повної оплати спожитою теплової енергії.

III. Доводи позивача щодо суті позовних вимог.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на виконання умов договору №540583 від 01.04.2019 постачав відповідачу теплову енергію, але відповідач в свою чергу не виконував належним чином умови зазначеного договору в частині повної та своєчасної оплати за спожиту теплову енергію, у зв`язку з чим у відповідача перед позивачем утворилась заборгованість, яку позивач просить стягнути, а також позивач просить додатково стягнути з відповідача пеню, 3% річних та інфляційні втрати.

IV. Обґрунтування вирішення спору за наявними матеріалами справи.

У зв`язку з відсутністю у відповідача зареєстрованого електронного кабінету в ЄСІТС та з метою повідомлення відповідача про розгляд справи судом та про його право подати відзив на позовну заяву, на виконання приписів Господарського процесуального кодексу України, ухвала суду про відкриття провадження у справі від 23.04.2025 була направлена судом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на адресу місцезнаходження відповідача, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а саме: 03127, м. Київ, проспект Голосіївський, буд. 108, корп. 2.

Згідно із пунктом 3 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення.

Ухвалу від 23.04.2025 відповідач отримав 09.05.2025, що підтверджується наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомлення про вручення №065.

Відтак, відповідач належним чином повідомлений про розгляду справи №910/4071/25, але правом на подання відзиву в даній справі не скористався.

Приписами частини 2 статті 178 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи те, що відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином, втім відзив або заяву про продовження/поновлення строку для його подання до суду не подав, а відтак, відповідач не скористався наданим йому правом на подання відзиву, з огляду на що суд вирішує спір за наявними матеріалами справи.

V. Оцінка судом доказів та висновки суду.

З урахуванням предмету позовних вимог, їх юридичних та фактичних підстав, суд визначає, що перелік обставин, які є предметом доказування у справі, становлять обставини, від яких залежить відповідь на такі ключові питання:

- чи був порушений відповідачем обов`язок по сплаті за спожиту теплову енергію по договору №540583 від 01.04.2019?

- чи правомірно позивач нарахував пеню, 3% річних та інфляційні втрати відповідачу?

- чи правильно позивачем визначені періоди прострочення?

- чи підлягають позовні вимоги задоволенню та в якій частині?

Оцінюючи подані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що вимоги позивача підлягають повному задоволенню з наступних підстав.

(1) Щодо основного боргу.

Договір, укладений між сторонами, є договором поставки теплової енергії, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України, § 1 Глави 30 Господарського кодексу України та Закону України «Про теплопостачання».

Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно статей 173, 174, 175 Господарського кодексу України, статей 11, 202, 509, 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Постачання теплової енергії (теплопостачання) - господарська діяльність, пов`язана з наданням теплової енергії (теплоносія) споживачам за допомогою технічних засобів транспортування та розподілом теплової енергії на підставі договору (стаття 1 Закону України «Про теплопостачання»).

Теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу (стаття 1 Закону України «Про теплопостачання»).

За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується (частина 1 стаття 275 Господарського кодексу України).

За договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання (частина 1 стаття 714 Цивільного кодексу України).

Діяльність у сфері теплопостачання може здійснюватись суб`єктами господарської діяльності у сфері теплопостачання всіх організаційно-правових форм та форм власності, зокрема, на основі договорів оренди, підряду, концесії, лізингу та інших договорів (частина 1 стаття 19 Закону України «Про теплопостачання»).

Користування тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі - продажу теплової енергії між споживачем і теплопостачальною організацією (далі - договір), крім підприємств, що виробляють та використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладаються відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері теплопостачання (пункт 4 Правила користування тепловою енергією).

Споживач теплової енергії - фізична або юридична особа, яка використовує теплову енергію на підставі договору (стаття 1 Закону України «Про теплопостачання»). Споживач теплової енергії - фізична особа, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору (пункт 3 Правила користування тепловою енергією).

Як підтверджено матеріалами справи, 01.04.2019 між сторонами укладено договір забезпечення постачання теплової енергії №540583, за умовами якого позивач зобов`язується забезпечити постачання теплової енергії в гарячій воді тепловими мережами, зовнішньо будинковими системами, включаючи обладнання індивідуальних теплових пунктів, вузлів обліку та вузлів приєднання, що знаходяться у власності, або на балансі, або в експлуатації, або на технічному обслуговуванні, чи в будь-якому користуванні відповідача на потреби об`єкту по просп. Голосіївський, 108 корп. 2 опалення та вентиляції - в період опалювального сезону; гарячого водопостачання - протягом року, шляхом грошової компенсації теплових втрат.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (частина 2 стаття 714 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу (частина 1 стаття 662 Цивільного кодексу України).

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу (стаття 663 Цивільного кодексу України).

Згідно підпункту 2.2.1. пункту 2.2. договору №540583 від 01.04.2019, позивач зобов`язується підтримувати середньодобову температуру теплоносія в подавальному трубопроводі згідно з температурним графіком, затвердженим Київською міською держадміністрацією.

Позивач стверджує, що на виконання умов договору №540583 від 01.04.2019 здійснював відповідачу постачання теплової енергії, що в свою чергу не заперечується відповідачем.

Розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених/визначених відповідно до вимог закону (частина 6 стаття 276 Господарського кодексу України).

Тариф (ціна) на теплову енергію - грошовий вираз витрат на виробництво, транспортування, постачання одиниці теплової енергії (1 Гкал) з урахуванням рентабельності виробництва, інвестиційної та інших складових, що визначаються згідно із методиками, розробленими національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг (стаття 1 Закону України «Про теплопостачання»).

Згідно пунктів 1 та 3 Додатку №3 до договору №540583 від 01.04.2019, розрахунки із відповідачем за теплову енергію позивачем проводяться згідно з тарифами, затвердженими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 22.12.2018 №2340, за кожну відпущену Гігакалорію (1 Гкал/грн) без урахування ПДВ на рівні: 1 342, 98 грн/Ккал. Сторони погоджуються з можливим зміненням тарифів в період дії цього договору відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (КМДА).

Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів (частина 7 стаття 276 Господарського кодексу України).

Споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію (частина 6 стаття 19 Закону України «Про теплопостачання»).

Розрахунки за спожиту теплову енергію здійснюються на межі продажу, яка є межею балансової належності (відповідальності), відповідно до договору на підставі показів вузла обліку згідно з діючими тарифами (цінами), затвердженими в установленому порядку. У споживачів, що не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично спожитої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеного у договорі, з урахуванням середньомісячної фактичної температури теплоносія в теплових мережах теплопостачальної організації, середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористального обладнання в розрахунковому періоді (пункт 23 Правила користування тепловою енергією).

Споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію та здійснювати інші платежі відповідно до умов договору та цих Правил (пункт 40 Правила користування тепловою енергією).

Згідно пункту 2 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019, відповідач до 15 числа місяця наступного за розрахунковим сплачує позивачу вартість фактичних обсягів теплової енергії у розрахунковому періоді, з урахуванням сальдо розрахунків на початок місяця.

Відповідно до актів приймання-передавання товарної продукції (теплової енергії) за серпень 2023 - грудень 2024 позивач за договором №540583 від 01.04.2019 поставив відповідачу теплову енергію у загальному розмірі 50 937, 26 грн. Розрахунок вартості здійснений згідно Додатку №3 до договору №540583 від 01.04.2019.

Судом взято до уваги, що пунктом 3 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019 сторони узгодили, що відповідач щомісяця з 12 по 15 число самостійно отримує в Центрі обслуговування клієнтів за адресою: просп. Повітрофлотський, 58: (1) облікову картку фактичних обсягів теплової енергії за звітний період; (2) акт звіряння розрахунків на початок розрахункового періоду (один примірник оформленого акту звірки відповідач повертає в Центр обслуговування клієнтів); (3) акт виконаних робіт.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина 1 стаття 526 Цивільного кодексу України).

Суд звертає увагу, що статтею 627 Цивільного кодексу України закріплений принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (частина 1 стаття 628 Цивільного кодексу України).

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України).

В свою чергу матеріали справи не містять доказів, що відповідачем здійснювались дії для самостійного, як це передбачено в пункті 3 Додатку №4 отримання документації зазначеної у вказаному пункті.

Окрім цього, відповідачем не заперечується факт, що він здійснював часткові оплати за спожиту електричну енергію, зокрема, 29.01.2024 на суму 439, 60 грн (за теплову енергію в грудні 2023), 29.01.2024 на суму 2 765, 34 грн (за теплову енергію в грудні 2023), 17.10.2024 на суму 5 167, 82 грн (без конкретизації в призначенні платежу). Загальна сума 8 372, 76 грн.

Суд зазначає, що позивачем до матеріалів справи долучені акти приймання-передавання товарної продукції за період з листопада 2023 по квітень 2024 в двох примірниках кожний, які не підписані зі сторони відповідача.

Проте, з огляду на встановлені судом обставини, а саме те, що відповідач зобов`язаний самостійно здійснювати дії для отримання, зокрема, актів приймання-передавання товарної продукції та те, що відповідач за спірний період здійснював часткові оплати, на переконання суду, долучені акти підтверджують обсяги та суми поставленої теплової енергії за спірний період.

Основним обов`язком споживача теплової енергії, зокрема є додержання вимог договору та нормативно-правових актів (стаття 24 Закону України «Про теплопостачання»).

Суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться (частина 1 стаття 193 Господарського кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом (стаття 610 Цивільного кодексу України).

З огляду на все зазначене, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачем належними і допустимими доказами, що станом на час розгляду справи заборгованість відповідача перед позивачем по оплаті за поставлену теплову енергію за період з серпня 2023 по грудень 2024 з урахуванням здійснених відповідачем часткових оплат становить 42 564, 50 грн.

Судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина 1-4 стаття 13 Господарського процесуального кодексу України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 стаття 14 Господарського процесуального кодексу України).

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 86 Господарського процесуального кодексу України).

Підсумовуючи викладені вище фактичні обставини, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи в цілому, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині основного боргу є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

(2) Щодо пені.

Позивач просить стягнути з відповідача пеню у загальному розмірі 4 194, 47 грн.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (пункт 3 частина 1 стаття 611 Цивільного кодексу України).

Якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків (частина 1 статті 624 Цивільного кодексу України).

Виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. За погодженням сторін можуть застосовуватися передбачені законом або такі, що йому не суперечать, види забезпечення виконання зобов`язань, які звичайно застосовуються у господарському (діловому) обігу. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України (частина 1 стаття 199 Господарського кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (частина 1 статті 549 Цивільного кодексу України).

У сфері господарювання застосовуються такі види господарських санкцій: відшкодування збитків; штрафні санкції; оперативно-господарські санкції. Господарські санкції застосовуються у встановленому законом порядку за ініціативою учасників господарських відносин (частина 2, 4 стаття 217 Господарського кодексу України).

Штрафними санкціями у цьому Кодексі (Господарський кодекс України) визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина 1 статті 230 Господарського кодексу України).

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина 3 статті 549 Цивільного кодексу України).

Із змісту частини 1 статті 546, частини 1 статті 547 Цивільного кодексу України слідує, що неустойка є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання, щодо якого правочин вчиняється у письмовій формі.

Пунктом 6 Додатку №4 до договору №540583 від 01.04.2019 встановлено, що відповідачу на суму боргу на початок кожного розрахункового періоду (місяця) позивачем нараховується пеня в розмірі 0,5% за кожний день прострочення, до моменту його повного погашення, але не більше суми обумовленої чинним законодавством України.

Платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (частина 2 стаття 343 Господарського кодексу України, стаття 1 та 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Суд здійснивши перевірку наведеного позивачем розрахунку пені зазначає, що він є арифметично правильним, періоди заборгованості також визначено правильно, а тому позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню.

(3) Щодо 3% річних та інфляційних втрат.

Також позивач просить стягнути з відповідача 3% річних у загальному розмірі 906, 05 грн та інфляційні втрати у загальному розмірі 3 830, 57 грн.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання (частина 1 статті 625 Цивільного кодексу України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина 2 стаття 625 Цивільного кодексу України).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 07.04.2020 у справі №910/4590/19 зобов`язання зі сплати інфляційних втрат та 3 % річних є акцесорним, додатковим до основного, залежить від основного зобов`язання і поділяє його долю. Відповідно, й вимога про їх сплату є додатковою до основної вимоги.

Передбачене частиною 2 статті 625 Цивільного кодексу України нарахування 3% річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №464/3790/16-ц).

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання (постанова Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справі №703/2718/16-ц та від 19.06.2019 у справі №646/14523/15-ц).

Таким чином, у статті 625 Цивільного кодексу України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.

Суд здійснивши перевірку правильності здійснення позивачем розрахунку 3% річних і інфляційних втрат зазначає, що він є арифметично правильним, періоди заборгованості позивачем також визначені правильно, відтак, вимоги позивача в частині 3% річних і інфляційних втрат також підлягають задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, - на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (пункт 2 частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

За таких обставин, у зв`язку з повним задоволенням позовних вимог, суд покладає судовий збір за подання позовної заяви на відповідача.

Заяв та клопотань щодо розподілу інших судових витрат від позивача не надходило.

На підставі викладеного, керуючись статтями 13, 73-77, 86, 129, 236-238 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» до Житлово-будівельного кооперативу «СТАТИСТИК» про стягнення 51 495, 59 грн - задовольнити.

2. Стягнути з Житлово-будівельного кооперативу «СТАТИСТИК» (03127, м. Київ, проспект Голосіївський (40-річчя жовтня), буд. 108, корп. 2; ідентифікаційний код: 22877040) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «КИЇВТЕПЛОЕНЕРГО» (01001, м. Київ, площа Івана Франка, буд. 5; ідентифікаційний код: 40538421) борг у розмірі 42 564 (сорок дві тисячі п`ятсот шістдесят чотири) грн 50 коп., пеню у розмірі 4 194 (чотири тисячі сто дев`яносто чотири) грн 47 коп., 3% річних у розмірі 906 (дев`ятсот шість) грн 05 коп., інфляційні втрати у розмірі 3 830 (три тисячі вісімсот тридцять) грн 57 коп. та судовий збір у розмірі 3 028 (три тисячі двадцять вісім) грн 00 коп.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Г.П. Бондаренко - Легких