ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.05.2025 року м.Дніпро Справа № 904/4065/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Чус О.В. доповідач,

суддів: Дармін М.О., Кощеєв І.М.

секретар судового засідання: Солодова І.М.

Представники сторін не з`явилися, про час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 (повний текст додаткового рішення складено 25.11.2024, суддя Євстигнеєва Н.М.) у справі № 904/4065/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс",

с. Піщане Полтавської області

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро",

с. Олександрівка Дніпропетровської області

про стягнення 434 185,48 грн,

ВСТАНОВИВ:

В вересні 2024 Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремікс" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" заборгованості у розмірі 434 185,48 грн. з яких:

- основний борг у розмірі 218 265,60 грн;

- пеня у розмірі 38 450,62 грн;

- 18 % річних у розмірі 99 812,32 грн;

- втрати від інфляції у розмірі 77 656,94 грн.

Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 08.11.2024 позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" про стягнення 434 185,48 грн задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" основний борг у розмірі 218 265,60 грн. пеню у розмірі 19 225,31 грн. 18 % річних у розмірі 16 635,39 грн. втрати від інфляції у розмірі 77 656,94 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 5 210,23 грн.

12 листопада 2024 року від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" до господарського суду надійшла заява, якою просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Додатковим рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремік" про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу - задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" (ідентифікаційний код 41406048; вул. Студентська, буд. 1-А, кв. 17, с. Олександрівка, Дніпровський р-н, Дніпропетровська область, 52051) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (ідентифікаційний код 30748505; вул. Польовий Стан, буд. 1, село Піщане, Кременчуцький район, Полтавська область, 39701) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 641,51 грн (сім тисяч шістсот сорок одна гривня 51 коп.).

В іншій частині заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу - відмовлено.

Не погодившись з додатковим рішенням, через систему "Електронний суд", Товариство з обмеженою відповідальністю "Кремікс", звернулось до Центрального апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення суду від 25.11.2024 в частині стягнення витрат на надання правничої допомоги та прийняти з цього питання нове рішення, яким стягнути з відповідача в якості відшкодування витрат на надання правничої допомоги 40 000,00 грн.

Апеляційна скарга обґрунтована наступним.

Скаржник зазначає, що суд, визначаючи розмір відповідної суми, вказав, що він, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову (основний борг виник за однією накладною, та здійснені відповідні нарахування) та значенням справи для сторони, враховуючи незначну кількість виготовлених під час розгляду справи представником позивача документів та їх зміст (до позовної заяви додано всього 9 додатків, а позовну заяву подано через систему "Електронний суд"), розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, наявність усталеної судової практики щодо розгляду спорів про стягнення заборгованості за договором поставки та те, що ця справа не є складною для адвокатів, які за своїм правовим статусом мають достатню правову кваліфікацію, господарський суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" та стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Після цього суд ще додатково зменшив відповідну суму пропорційно до розміру задоволених ним позовних вимог.

З таким рішенням суду позивач не погоджується з таких підстав.

Щодо визначення суми витрат в розмірі 10 000 гривень апелянт вказує, що зазначена сума, можливо, буде розумною та співмірною щодо часу, витраченого адвокатом на виконання відповідних робіт та існування усталеної судової практики, якщо визначати цю суму механічно, а якість роботи оцінювати кількістю доданих до позову додатків та сторінок тексту позовної заяви. Можливо, навіть студент міг би написати подібний позов та подати його до суду.

Але, як наголошує скаржник, суд не врахував того, що підприємство, яке звернулось за правовою допомогою, не буде вважати розумним довірити ведення своєї справи студенту або юристу без відповідного досвіду та репутації. Як людина, яка має потребу провести собі незначну за складністю хірургічну операцію, не буде економити на собі та довірить її виконання професору, навіть якщо це буде коштувати дорожче, ніж інтерну, який, хоча і має формальний диплом, проте може не впоратись з можливими ускладненнями, виникнення яких важко спрогнозувати, так і підприємство віддасть свою справу адвокату, який має відповідний досвід та навички. Така оцінка вартості роботи адвоката, який має стаж діяльності у сфері права адвокатом понад 25 років в тому розмірі, в якому це здійснив суд, не може вважатись розумним підходом до визначення розміру співмірних витрат на надання правничої допомоги.

Позивач вважає, що співмірними є витрати, які може понести за аналогічних обставин розумна та обачна людина, яка буде підбирати для ведення своєї судової справи не фахівця, який бере за свої послуги найнижчу ціну, а фахівця, який має належні досвід та репутацію. В той же час останні заробляються роками роботи і, відповідно, послуги досвідченого адвоката не можуть коштувати вкрай дешево.

Апелянт зауважує, що суд, оцінюючи розумну вартість послуг виходив з того, що для надання цих послуг слід просто сісти та написати позов, проте для надання відповідних послуг адвокату слід: утримувати офіс та нести необхідні витрати на це утримання незалежно від кількості клієнтів, які до нього звертаються; підтримувати належний рівень фаховості та компетенції шляхом витрати часу на самоосвіту та придбання професійної літератури; витрачати відповідні кошти та ресурси на маркетинг та рекламу; провести зустріч з клієнтом та провести презентацію своєї фаховості; узгодити з клієнтом умови договору на надання правничої допомоги, скласти такий договір та укласти його; зібрати та проаналізувати докази, які слід буде використати в судовому процесі, для чого слід визначити коло цих доказів; скласти відповідний позов, організувати сплату судового збору, належним чином оформити та подати позовну заяву; здійснювати моніторинг та інформування клієнта про хід справи та її результати тощо; сплачувати податки з отриманих коштів.

На думку позивача, всі ці фактори впливають на час надання послуг та визначення розумної ціни послуг, проте суд більшість з них не прийняв до розрахунку в своїй аргументації щодо визначення розумної ціни послуг в цьому випадку.

Скаржник звертає увагу, що крім того, як можна бачити з поданої на рішення суду апеляційної скарги, справа виявилась не такою вже і елементарною, як це подав суд в своєму додатковому рішенні. Подальше її ведення потребує застосування та знання принципів та засад судового процесу, володіння знаннями в сфері застосування Європейської Конвенції з захисту прав людини та основних свобод 1950 року тощо. З певним рівнем вірогідності можливо прогнозувати і подання подальшої скарги до Європейського суду з прав людини в Стразбурзі у випадку, якщо суди вищестоящих інстанцій не виправлять помилки суду першої інстанції. Тому посилання суду на те, що справа є не складною, не є переконливими. Складність справи визначається не кількістю документів, які слід додати до позову, а ступенем фахової підготовки, яка виявляється необхідною для досягнення кінцевого результату.

Апелянт вказує, що при визначенні співмірності витрат на надання правничої допомоги не можна не просити порівняти розмір таких витрат з тими витратами, які законодавець встановив розумними для винагороди приватному виконавцю: для останнього законом визначено мінімальний розмір винагороди в 10% від розміру стягнутих сум. При цьому в більшості випадків робота приватного виконавця є механічною та формалізованою, в той час як робота адвоката є творчою та потребує значно більшої кількості навичок та професійних вмінь, високого рівня творчих здібностей. В нашій справі розмір витрат на правничу допомогу становив менше 10% від ціни позову, проте суд і такий розмір витрат визнав не розумним.

Тому скаржник вважає рішення суду в цій частині помилковим.

З огляду на те, що відповідач не заявляв клопотання про зменшення відповідних витрат, позивач вважає, що суд мав всі підстави для визначення розміру заявлених витрат як таких, що підлягають покладенню в повній мірі на відповідача, а саме - в розмірі 40 000 гривень.

В апеляційній скарзі відзначено, що суд зменшив визначений ним розумний розмір витрат на надання правничої допомоги пропорційно до задоволених вимог.

Але при цьому суд не врахував, що спір виник виключно внаслідок неправомірних та недобросовісних дій відповідача, що само по собі є підставою для повного покладення на нього всіх судових витрат незалежно від результатів вирішення спору ( ч.9 ст. 129 ГПК).

Крім того, як зауважує скаржник, заявлені позовні вимоги повністю відповідали вимогам закону та умовам договору - позивач не заявив до стягнення жодної копійки, стягнення якої не ґрунтувалось би на умовах договору та змісті законодавства. Суд не встановив жодного хибного розрахунку в ціні позову.

На переконання апелянта, часткове задоволення позову мало місце не внаслідок завищення позивачем вимог, а внаслідок власного суб`єктивного бачення конкретним суддею змісту принципів "співмірності та розумності" при оцінці умов укладеного сторонами договору.

Позивач наголошує, що покладення на сторону відповідальності у формі часткового відшкодування її судових витрат за те, що її бачення "співмірності та розумності" не співпало із суб`єктивним баченням певного судді, особа якого та його погляди на "співмірність" не були та не могли бути відомі позивачу до проведення автоматичного розподілу справи, не є справедливим розподілом судових витрат. Вважаємо, що якщо суд задовольняє позов частково виключно внаслідок власного бачення справедливості саме таким чином, як він її суб`єктивно бачить, і зменшує розмір належної до стягнення пені та процентів, які розраховані у суворій відповідності з умовами договору та закону, то в такому випадку у суду немає розумних підстав зменшувати і розмір належних відшкодуванню з відповідача судових витрат. Інститут пропорційності відшкодування судових витрат з огляду на розмір задоволених позовних вимог направлений на запобігання заявленню безпідставних та завищених вимог, але в нашому випадку всі вимоги були підставні та не були завищеними, а їх часткове задоволення було наслідком на заявлення безпідставних вимог, а суб`єктивного погляду відповідного судді, спрогнозувати який при поданні позову - неможливо.

Отже, в разі зменшення розміру витрат на правничу допомогу з 40 000 гривень до іншої суми, скаржник просить стягнути цю зменшену суму в повному обсязі, а не пропорційно задоволеним позовним вимогам, застосовуючи до цього випадку норму ч.9 ст. 129 ГПК.

Відповідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 27.11.2024 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Чус О.В., судді: Кощеєв І.М., Дармін М.О.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 03.12.2024 відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, до надходження до Центрального апеляційного господарського суду матеріалів справи № 904/4065/24. Доручено Господарському суду Дніпропетровської області надіслати до Центрального апеляційного господарського суду матеріали справи № 904/4065/24.

09.12.2024 матеріали справи надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою суду від 17.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 у справі № 904/4065/24 - залишено без руху. Рекомендовано скаржнику усунути недоліки апеляційної скарги, а саме: докази направлення копії апеляційної скарги і доданих до неї документів відповідачу/ТОВ "Вітам Агро" - надавши строк 10 днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

23.12.2024 від скаржника до Центрального апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків, в якій зазначено про те, що відповідач ТОВ "Вітам Агро" не має зареєстрованого електронного кабінету. Оскільки, апеляційна скарга була подана позивачем/ТОВ "Кремікс" в електронній формі з використанням електронного кабінету, а ТОВ "Вітам Агро", як юридична особа, зобов`язаний був зареєструвати електронний кабінет, але не зробив цього - скаржник/ТОВ "Кремікс" в силу закону, зокрема, абз. 2 ч. 7 ст 42 ГПК України є звільненим від обов`язку надсилання копії документів ТОВ "Вітам Агро".

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 07.01.2025 р. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 у даній справі та призначено її розгляд у судовому засіданні на 21.05.2025 о 12 год. 20 хв.

Відзиву на апеляційну скаргу Товариством з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" не надано. Згідно частини 3 статті 263 Господарського процесуального кодексу України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

21.05.2025 сторони наданим процесуальним правом не скористались та не забезпечили явку в судове засідання повноважних представників.

Суд апеляційної інстанції враховуючи те, що участь в засіданні суду є правом, а не обов`язком сторони, дійшов висновку про можливість розгляду справи за відсутності представників сторін.

У судовому засіданні 21.05.2025 проголошено скорочене судове рішення (вступну та резолютивну частини постанови) по справі.

Відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1). Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ч. 2). Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього (ч. 3). Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (ч. 4).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши доводи, наведені в апеляційній скарзі, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги; скасування додаткового рішення виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 244 Господарського процесуального кодексу суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що потрібно виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до приписів статті 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За положеннями частини 1 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. За положеннями частини 3 статті 126 Господарського процесуального кодексу України для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

12 листопада 2024 року (в межах строку, встановленого частиною 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України) від Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" до господарського суду надійшла заява, якою просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" витрати на правничу допомогу у розмірі 40 000,00 грн.

Згідно з частиною 1 статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правничої допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правничої допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правничої допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правничої допомоги.

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", договір про надання правничої допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

За змістом статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Отже, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплату гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

У разі відсутності у тексті договору умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, які надаються адвокатом, суди, залежно від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково (постанова Касаційного господарського суду від 09.12.2021 у справі №922/3812/19).

На підтвердження надання правової допомоги суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат (аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24.09.2020 у справі № 520/9408/18).

Судова колегія зазначає, що заявником до суду першої інстанції були подані докази, які підтверджують понесення витрат на надання правничої допомоги, а саме:

1. Довіреність на справу на провадження № у порядку передоручення від 12.03.2024;

2. Договір про надання правничої допомоги від 08.09.2024;

3. Акт від 12.11.2024 про надання послуг правничої допомоги згідно договору від 08 вересня 2024 року;

4. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 189 від 26.03.1999.

Як вбачається з матеріалів справи, 08 вересня 2024 року між Адвокатами Ульяновою Юлією Анатоліївною, Ульяновим Русланом Анатолійовичем (представник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (клієнт, позивач) укладено договір про надання правничої допомоги (а.с. 31).

За умовами пункту 1.1 договору представник зобов`язується забезпечити надання клієнту послуг з правничої допомоги у господарському спорі про стягнення з ТОВ "Вітам Агро" заборгованості, з урахуванням штрафних санкцій, процентів та інфляційних збитків, що виникла внаслідок порушення виконання з боку ТОВ "Вітам Агро" умов договору поставки № 148 від 25 липня 2017 року, а клієнт зобов`язується оплачувати послуги представника.

Ціна послуг представника за ведення цієї справи в суді першої інстанції становить 40 000 гривень (п. 2 договору).

В розрахунок людино-годин входить час, витрачений на вивчення документів, що пов`язані зі справою, на збирання документів, в тому числі роботу в архівах та проїзд до їх місця знаходження та назад, аналіз нормативно-правової бази, вивчення судової практики тощо; також час, що витрачений на підготовку до судових засідань, на підготовку процесуальних документів, листів, скарг, запитів, на відрядження до місця судового засідання або місця знаходження документів або місця проведення переговорів та час на зворотну дорогу, час на проведення судового засідання та час на його чекання в приміщенні суду, час на консультування клієнта та час на зустрічі з клієнтом з будь-яких питань, а також будь-який інший час, фактично витрачений на надання послуг клієнту (п. 5 договору).

Ульянова Юлія та Ульянов Руслан самостійно визначають між собою фінансові відносини та організовують порядок надання послуг клієнту (п. 7 договору).

Остаточна ціна послуг визначається за результатом вирішення спору з урахуванням вимог п. 2, 12,13 цього договору (п. 17 договору).

Договір підписаний сторонами без зауважень та заперечень до нього.

12 листопада 2024 року між Адвокатами Ульяновою Юлією Анатоліївною, Ульяновим Русланом Анатолійовичем (представник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Кремікс" (клієнт, позивач) складено та підписано Акт про надання послуг правничої допомоги згідно договору від 08.09.2024 (а.с. 30).

Представник, на виконання договору про надання правничої допомоги від 08 вересня 2024 року надав клієнту правові послуги з представництва інтересів останнього в господарській справі №904/4065/24 у відповідності до вимог, встановлених зазначеним договором та процесуальним законодавством (п. 1 акту).

Вартість наданих послуг становить 40 000 гривень у відповідності до п. 2 договору від 08 вересня 2024 року (п. 2 акту).

Сторони не мають претензій одна до одної щодо якості та кількості наданих послуг (п. 3 акту).

В заяві про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу адвокат Ульянов Р.А. зазначив, що на виконання умов договору представником були здійснені такі заходи: співбесіда зі службовими особами ТОВ "Кремікс", щодо обставин укладення та виконання договору; збирання та перевірка документів, що підтверджують господарські операції; складання позовної заяви, розрахунок ціни позову, організація оплати судового збору, подання позову до суду; моніторинг стану розгляду справи та її результатів; надання консультацій керівнику ТОВ "Кремікс" щодо підстав часткового задоволення позовної заяви та наявності/відсутності правових підстав для апеляційного оскарження судового рішення. (а.с. 27 т.1)

Доказів оплати позивачем послуг, наданих йому адвокатом у межах вказаного договору, на момент розгляду справи не надано.

Втім, за змістом пункту 1 частини другої статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати на професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Зазначений висновок відповідає висновку Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Судовою колегією встановлено, що представником Позивача у цій справі виступав адвокат Ульянов Руслан Анатолійович, що підтверджується Свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю №189 від 26.03.1999, який здійснював представництво на підставі Договору про надання правничої допомоги від 08.09.2024. (а.с. 32; 31 т. 1)

При вирішенні питання про розподіл витрат на надання правничої допомоги, колегія суддів бере до уваги наявні в матеріалах справи документи, зокрема: Договір про надання правничої допомоги від 08.09.2024, Акт від 12.11.2024 про надання послуг правничої допомоги згідно договору від 08 вересня 2024 року. (а.с. 31; 30 т.1)

Таким чином, Позивачем надано належні докази на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України. Разом із тим, у частині п`ятій наведеної норми встановлені критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини п`ятої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення Позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Місцевим господарським судом враховано, що, в цілому нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

З матеріалів справи вбачається, що Відповідач заперечення проти заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу не надав.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частині четвертій статті 126 ГПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям.

Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідач до справи не надав.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі № 916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 30.07.2019 у справі № 911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).

На переконання колегії суддів, надавши оцінку доказам щодо фактично понесених витрат позивачем на професійну правничу допомогу, врахувавши співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову (основний борг виник за однією накладною, та здійснені відповідні нарахування) та значенням справи для сторони, місцевий господарський суд передчасно дійшов висновку про часткове задоволення заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" та стягнення на його користь судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 10 000,00грн.

Так, суд першої інстанції зменшив розмір витрат на надання правничої допомоги пропорційно до задоволених вимог. Проте, не врахував, що спір виник внаслідок неправомірних дій відповідача, що є підставою для покладання на відповідача всіх судових витрат незалежно від результатів вирішення спору. ( ч. 9 ст 129 ГПК України)

Таким чином, колегією суддів відмічається, що розмір витрат позивача/ТОВ «Кремікс» на правничу допомогу в сумі 40 000,00 грн відповідає об`єму виконаних робіт та наданих послуг та є співмірним із складністю справи.

З огляду на наведене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, принципу співмірності та розумності судових витрат, враховуючи всі аспекти справи, апеляційний господарський суд вважає, що заявлені ТОВ «Кремікс» витрати на правову допомогу відповідають встановленим критеріям та є підтвердженими.

За таких обставин, зважаючи на відсутність клопотання іншої сторони про зменшення таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для стягнення з ТОВ «Вітам Агро», на користь ТОВ «Кремікс» витрат на професійну правничу допомогу - у заявленій сумі.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 244 ГПК України, Центральний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" на додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 у справі № 904/4065/24 задовольнити.

Додаткове рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 25.11.2024 у справі № 904/4065/24 скасувати.

Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вітам Агро" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Кремікс" 40 000,00 грн витрат на надання правничої допомоги.

Видачу відповідного наказу, з урахуванням необхідних реквізитів, доручити Господарському суду Дніпропетровської області.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 01.07.2025.

Головуючий суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв

Суддя М.О. Дармін