ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"30" червня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/1637/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Погребна К.Ф. розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін матеріали справи №916/1637/25

За позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; )

до відповідача: Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 24, )

про стягнення 60 910,68грн..

ВСТАНОВИВ:

Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" про стягнення неустойки в сумі 60 910,68грн.

Ухвалою господарського суду Одеської області від 30.04.2025р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №916/1637/25. Справу вирішено розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у порядку письмового провадження.

Вказаною ухвалою суду було запропоновано сторонам надати у відповідні строки заяви по суті спору, а також роз`яснено сторонам про можливість звернення до суду з клопотанням про призначення проведення розгляду справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін у строки, визначені ч.7 ст. 252 ГПК України.

Відповідачу ухвала про відкриття провадження у справі була надіслана в межах строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, на його юридичну адресу, яка зазначена у витязі з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Як вбачається з матеріалів справи, надіслана судом відповідачу рекомендованим листом з позначкою "Судова повістка" ухвала про відкриття провадження у справі була повернута поштовою установою з відміткою "адресат відсутній за вказаною адресою"

Суд зауважує, що згідно ч. 6 ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

Відтак, в силу вищенаведених положень законодавства, день спроби вручення поштового відправлення за адресами місцезнаходження відповідача, який зареєстрований у встановленому законом порядку, вважається днем вручення відповідачу відповідної ухвали суду.

Отже, оскільки ухвала суд про відкриття провадження у справі направлена судом за належною адресою відповідача і повернута поштою, суд доходить висновку, що відповідач повідомлений про відкриття провадження у справі та прийняття позовної заяви до розгляду.

Також, за приписами частини 1 статті 9 Господарського процесуального кодексу України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України "Про доступ до судових рішень" усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про доступ до судових рішень" для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України "Про доступ до судових рішень").

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач має доступ до судових рішень та мав можливість ознайомитись з ухвалою суду у Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Згідно з ч.ч.5, 7 ст. 252 ГПК України ст.252 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учассуд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п`яти днів з дня отримання відзиву.

Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін від учасників справи до суду не надходило.

Водночас суд зауважує, що відповідно до пунктів 3 та 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Зі змісту ст. 165 Господарського процесуального кодексу України вбачається, що свої заперечення проти позову відповідач може викласти у відзиві на позовну заяву. При цьому, згідно ч. 4 ст. 165 Господарського процесуального кодексу України, якщо відзив не містить вказівки на незгоду відповідача з будь-якою із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відповідач позбавляється права заперечувати проти такої обставини під час розгляду справи по суті, крім випадків, якщо незгода з такою обставиною вбачається з наданих разом із відзивом доказів, що обґрунтовують його заперечення по суті позовних вимог, або відповідач доведе, що не заперечив проти будь-якої із обставин, на яких ґрунтуються позовні вимоги, з підстав, що не залежали від нього.

Відповідач своїм процесуальним правом на подання відзиву не скористався, жодних заперечень проти позову не надав, з огляду на що суд вважає за можливе відповідно до ч.9 ст.165 ГПК України розглянути справу за наявними в ній матеріалами.

Згідно положень ст. 248 Господарського процесуального кодексу України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

У відповідності до ч. 4 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи суд встановив.

Відповідно до Положення про Департамент комунальної власності Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 17.03.2021 № 137-VIII, позивач є виконавчим органом Одеської міської ради, у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, актами Президента України та Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, рішеннями Одеської міської ради, її виконавчого комітету, розпорядженнями міського голови та цим Положенням. Департамент підзвітний та підконтрольний Одеській міській раді, підпорядкований міському голові та Виконавчому комітету Одеської міської ради. Департамент є уповноваженим органом, який виступає орендодавцем щодо єдиних майнових комплексів, нерухомого майна і споруд, майна, що не увійшло до статутного капіталу, перебуває у комунальній власності територіальної громади м.Одеси, за виключенням майна, орендодавцем якого уповноважено виступати інший виконавчий орган Одеської міської ради.

За посиланнями позивача, територіальній громаді міста Одеси в особі Одеської міської ради на праві комунальної власності належить нежиле приміщення підвалу, загальною площею 95,4 кв.м, за адресою: м. Одеса, вул. Академічна (Піонерська), буд. 24 що підтверджується наявним у справі свідоцтвом про право власності від 12.10.2005, витягом про реєстрацію права власності від 28.11.2005.

11.05.2004 між Представництвом по управлінню комунальною власністю міськради (далі - орендодавець) та Одеською громадською організацією "Постраждалі від політичних репресій" (далі - орендар) було укладено договір оренди нежитлового приміщення №3/58.

Відповідно до п. 1.1 договору, орендодавець передає, а орендар приймає у строкове платне користування нежитлове приміщення, розташоване за адресою: Піонерська, 24, поверх (цоколь, підвал) підвал, загальною площею 56,0 кв.м., під офіс та меморіальний музей.

Згідно п. 1.2 договору, термін дії договору до 01.04.2005.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. договору, орендна плата визначається на підставі ст.19 Закону України "Про оренду державного та комунального майна" та рішення сесії Одеської міської ради від 26.03.2003 №1054- XXIV "Про оренду комунального майна, що є власністю територіальної громади міста Одеси" №1381-ХХІV від 11.07.2003. За орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендну плату відповідно до розрахунку, приведеного у додатку 1 до договору, що становить за перший після підписання договору оренди місяць 1,0 грн. без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції.

Договір підписано представниками сторін та скріплено печатками контрагентів.

Погодженням №1 від 05.07.2004 внесено зміни до договору в частині збільшення орендованої площі на 26,6 кв.м. на підставі акту приймання-передачі приміщення від 05.07.2004 та технічного паспорту ОМБТІ та РОН від 08.04.2004.

Також, вище вказаним погодженням внесено зміни до п. 1.1. договору шляхом викладення його в новій редакції наступного змісту: орендодавець передає, а орендар приймає в строкове платне користування приміщення підвалу, загальною площею 82,6 кв.м. за адресою: м. Одеса, вул. Піонерська, 24 з метою розміщення офісу та меморіального музею.

Додатковим погодженням №2 від 27.07.2005 продовжено строк дії договору до 01.03.2006 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим погодженням №3 від 29.12.2006 продовжено строк дії договору до 29.12.2007.

Додатковим погодженням №4 від 15.10.2008 продовжено строк дії договору до 15.10.2011 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати; доповнено договір оренди, а саме пункт 4.2 підпунктом "м".

Додатковим погодженням від 14.08.2009 внесено зміни до п.1.1. договору оренди в частині зміни загальної площі нежитлового приміщення з "82,6 кв.м." на "94,65 кв.м." (в т.ч. 15,15 кв.м. місця загального користування).

Додатковим погодженням від 30.03.2011 внесено зміни до договору оренди в частині назви орендодавця з "Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради" на "Департамент комунальної власності Одеської міської ради"; продовжено строк дії договору до 31.12.2011 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим погодженням від 07.12.2011 продовжено строк дії договору до 31.12.2012 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим договором №8 від 01.02.2013 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2013; внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати; викладено підп. "м" п. 42 договору у новій редакції.

Додатковим договором №9 від 17.09.2014 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2014 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати; викладено підп. "е" п. 4.2. договору у новій редакції.

Додатковим договором №10 від 05.12.2014 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2015 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим договором №11 від 15.01.2016 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2016 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати; викладено підп. "м" п. 4.2. договору у новій редакції.

Додатковим договором №12 від 20.03.2017 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2017 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим договором №13 від 11.12.2017 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2018 внесено зміни в частині розрахунку орендної плати; викладено абзац 1 п. 2 підпункту 2.2. договору в новій редакції: за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату з 01.01.2018, що становить 1796,91 грн. та розрахована 01.12.2017 (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Додатковим договором №14 від 02.03.2018 викладено абзац 1 пункту 2 підпункту 2.2. договору в новій редакції: за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату з 01.01.2018 до 31.12.2018 в розмірі 1,0 грн. в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції); внесено зміни в частині розрахунку орендної плати.

Додатковим договором №15 від 26.12.2018 продовжено строк дії договору до 31.12.2019 та внесено зміни до договору в частині розрахунку орендної плати; викладено абзац 1 п. 2 підпункту 2.2. договору в новій редакції: за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату з 01 січня 2019 року по 31 грудня 2019 року в розмірі 1 (одна) грн. в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції), з 01 січня 2020 року в розмірі 1976,78 грн., що розрахована на 01.12.2018 (без урахування податку на подану вартість та індексу інфляції) та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Додатковим договором №16 від 23.12.2019 внесено зміни в п. 1.2 договору в частині строку дії договору до 31.12.2020, викладено абзац 1 п. 2 підпункту 2.2. договору в новій редакції: за орендоване приміщення орендар зобов`язується сплачувати орендодавцю орендну плату з 01.01.2020 по 31.12.2020 в розмірі 1 грн. в рік за все приміщення (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції), з 01.01.2021 в розмірі 2078,30 грн. в місяць (без урахування податку на додану вартість та індексу інфляції), що розрахована на 01.12.2019 та є базовою ставкою орендної плати за місяць.

Пунктом 3.3 договору передбачено, що орендодавець має право виступати з ініціативою щодо внесення змін до договору оренди або його розірвання у разі невикористання орендованого приміщення протягом 3-х місяців, або невиконання чи порушення умов цього договору орендарем.

Згідно п.3.4. договору, орендодавець зобов`язується передати орендарю в оренду приміщення згідно з пунктом 1.1 цього договору за актом приймання-передачі, який підписується обома сторонами.

За умовами п. 4.7 договору, після закінчення строку дії договору чи у випадку його дострокового розірвання, орендар зобов`язаний у 15-денний термін передати орендодавцю приміщення за актом у належному стані, не гіршому ніж на момент передачі його в оренду, та відшкодувати орендодавцеві збитки у разі погіршення стану або втрати (повної або часткової) об`єкта оренди.

Відповідно до п.п.5.1., 5.2. договору, за невиконання або неналежне виконання обов`язків за цим договором винна сторона відшкодовує іншій стороні завдані збитки відповідно до чинного законодавства. Відшкодування збитків не звільняє винну сторону від виконання умов договору. За несвоєчасне внесення орендної плати орендар сплачує пеню у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, від суми простроченого платежу за кожен день прострочки.

За невиконання або неналежне виконання орендарем обов`язків за цим договором, орендодавець має право розірвати договір оренди у відповідності з чинним законодавством (п.5.6 договору).

Відповідно до п.7.9 договору, дія договору припиняється, серед іншого, у разі закінчення строку, на який його було укладено.

Так, як вказує позивач договір оренди нежитлового приміщення від 11.05.2004р. №3/58 припинив свою ді. 31.12.2020р., у зв`язку із закінченням строку його дії.

За посиланнями позивача 12.09.2024р. на підставі акту прийому-передачі відповідач задав Департаменту нежитлове приміщення підвалу, загальною площею 95,4 кв.м, що розташоване за адресою: м. Одеса, вул. Академічна (Піонерська), буд. 24.

Ухвалою суду від 25.09.2024 провадження у справі №916/5703/23 в частині вимоги про виселення Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" з нежитлового підвального приміщення було закрито.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 07.11.2024р. у справі № 916/5703/23 позовні вимоги Департаменту до Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" про стягнення неустойки (за період з 16.01.2021р.. по 30.11.2023р.) та виселення задоволено частково, стягнуто з Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" на користь Департаменту неустойку у розмірі 22 418,86 грн.

Як було зазначено позивачем, з орендаря підлягає стягненню неустойка за прострочення виконання зобов`язань з повернення об`єкта оренди у розмірі подвійної орендної плати за кожен день прострочення, що за період з 01.12.2023р. по 12.09.2024р. складає 1 915,42 грн.

Отже посилаючись на вищенаведені обставини Департаменту комунальної власності Одеської міської ради звернулось до Господарського суду Одеської області з відповідним позовом за захистом свого порушеного права.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 175 ГК України майново-господарськими визнаються цивільно-правові зобов`язання, що виникають між учасниками господарських відносин при здійсненні господарської діяльності, в силу яких зобов`язана сторона повинна вчинити певну господарську дію на користь другої сторони або утриматися від певної дії, а управнена сторона має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України).

Частиною 1 ст. 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 173 ГК України господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Згідно з ч.1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк.

Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до вимог ч.1, ч.7 ст. 193 ГК України, які кореспондуються з вимогами ст. 526 ЦК України, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

У відповідності до ч.1 ст. 25 Закону України Про оренду державного та комунального майна у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди.

За ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Якщо наймач не виконує обов`язку щодо повернення речі, наймодавець має право вимагати від наймача сплати неустойки у розмірі подвійної плати за користування річчю за час прострочення.

Частиною 2 статті 795 ЦК України встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору.

Відповідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ч.4 ст. 631 ЦК України закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір оренди №3/58р від 11.05.2004р. Разом з тим, як було встановлено у рішенні Господарського суду Одеської області від 07.11.2024р. у справі №916/5703/23 дія договору оренди від 11.05.2004р. за №3/58 закінчилась 31.12.2020р. Також, вказаним рішенням було стягнуто з відповідача неустойку за прострочення повернення об`єкта оренди за період 16.01.2021р. по 30.11.2023р.

Як вбачається з наявних матеріалів справи, 12.09.2024р. відповідач повернув орендоване приміщення, що підтверджується відповідним актом приймання-передачі від 12.09.2024р. Таким чином, відповідач виконав свій обов`язок з повернення об`єкта оренди 12.09.2024р.

Господарський суд зауважує, що предметом розгляду даної справи є стягнення неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди відповідачем починаючи з 01.12.2023р. по дату повернення орендованого майна - 12.09.2024р. та за розрахунком позивача неустойка за вказаний період склала 60 910,68 грн.

Проаналізувавши наявні матеріали справи, враховуючи також встановлені обставини у справі №916/5703/23 щодо строку дії договору оренди №3/58р від 11.05.2004р., господарський суд дійшов висновку, що відповідач, в порушення вищевказаних норм законодавства, обов`язок щодо повернення орендованого майна у строки, визначені договором та Законом України Про оренду державного та комунального майна, не виконав, повернув орендоване приміщення 12.09.2024р., у зв`язку з чим господарський суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки за прострочення повернення об`єкта оренди (з урахуванням вже стягнутої неустойки за рішенням суду до 31.11.2023р.) за період з 01.12.2023 по 12.09.2024р.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок неустойки, суд доходить висновку про правильність та обґрунтованість здійсненого Позивачем розрахунку. Наведене має наслідком необхідність задоволення заявлених Департаментом комунальної вланості Одеської міської ради позовних вимог у названій частині шляхом присудження до стягнення на користь Позивача неустойки в сумі 60 910,68грн.

Відповідно до вимог ч.1 ст.73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

У відповідності до ст.76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Зі змісту ст.77 ГПК України вбачається, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом не приймаються.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частинами ч.ч.1, 2, 3 ст.13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Салов проти України" від 06.09.2005р.).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Надточий проти України" від 15.05.2008р. зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі.

Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Відповідачем у встановленому законом порядку позовні вимоги позивача не спростовано.

Підсумовуючи вищезазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги Департамента комунальної власності Одеської міської ради є обґрунтованими, підтверджені належними доказами наявними в матеріалах справи, в зв`язку з чим підлягають задоволенню в повному обсязі.

Судові витрати по сплаті судового збору покласти на відповідача згідно ст.129 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 129, 232, 233, 236-238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України,

УХВАЛИВ:

1. Позов Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1; ) до Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 24, ) задовольнити повністю.

2. Стягнути з Одеської громадської організації "Постраждалі від політичних репресій" (65009, м. Одеса, вул. Академічна, буд. 24, ) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (65039, м. Одеса, вул. Артилерійська, 1, ,) неустойку в сумі 60 910 (шістдесят тисяч дев`ятсот десять)грн. 68коп. та судовий збір в сумі 3 028 (три тисячі двадцять вісім)грн.

Рішення набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 241 ГПК України.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Відповідно до ст. ст. 254, 256 ГПК України учасники справи, особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30 червня 2025 р.

Суддя К.Ф. Погребна