УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/3515/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Кібенко О.Р. - головуючий, Бакуліна С.В., Студенець В.І.,

розглянувши матеріали касаційної скарги фізичної особи-підприємця Прошина Сергія Сергійовича

на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024

та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025

у справі за позовом Державного підприємства "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України

до фізичної особи-підприємця Прошина Сергія Сергійовича

про визнання договору суборенди недійсним,

ВСТАНОВИВ:

1. В серпні 2024 року Державне підприємство "Дослідне господарство "Южний" Інституту кліматично орієнтованого сільського господарства Національної академії аграрних наук України звернулося до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фізичної особи-підприємця Прошина Сергія Сергійовича, в якій просило визнати недійсним договір суборенди транспортного засобу з екіпажем (водієм) №0106-22 від 01.06.2022, укладений між відповідачем як орендарем та позивачем як суборендарем.

2. В обґрунтування позову посилався на те, що колишніми посадовими особами підприємства створювалися фіктивні борги для штучного введення державного підприємства у процедуру банкрутства, в т.ч. шляхом укладання договору суборенди, який має бути визнаний судом недійсним, оскільки його зміст суперечить вимогам ч.1 ст.774, ч.2 ст.799 Цивільного кодексу України, а саме відсутні: основний договір оренди; згода власника майна на передачу його в суборенду; нотаріальне посвідчення оспорюваного правочину.

3. Господарський суд Одеської області рішенням від 17.12.2024, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025, позов задовольнив.

4. 30.04.2025 фізична особа-підприємець Прошин Сергій Сергійович через систему Електронний суд звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025, у якій просить їх скасувати та передати ухвалити нове рішення про відмову у позові.

5. Верховний Суд ухвалою від 12.05.2025 касаційну скаргу Компанії залишив без руху на підставі ч.2 ст.292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК), як таку, що оформлена з порушенням вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК та п.2 ч.4 ст.290 ГПК, звернув увагу скаржника на необхідності чітко вказати підстави касаційного оскарження судових рішень (з посиланням на відповідний пункт (пункти) ч.2 ст.287 ГПК), врахувавши вимоги щодо їх обґрунтування та надати докази сплати судового збору у встановлених порядку та розмірі.

6. 22.05.2025 до Верховного Суду надійшла подана скаржником заява про усунення недоліків касаційної скарги з урахуванням вимог ухвали Верховного Суду від 12.05.2025, до якої, зокрема, додав касаційну скаргу у новій редакції та докази сплати судового збору у розмірі 4 844,80 грн (платіжна інструкція 0.0..1 від 20.05.2025).

7. Суддя Кібенко О. Р. перебувала у відрядженні з 14.05.2025 до 15.06.2025 на підставі Наказу голови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 14.05.2025 №1599/0/6-25); у зв`язку з тим, що відбуття у відрядження здійснюється після закінчення робочого дня, робота 14.05.2025 судді Кібенко О.Р. обліковувалася як робочий час.

8. Фізична особа-підприємець Прошин С.С. на виконання вимог п.5 ч.2 ст.290 ГПК посилається на підставу касаційного оскарження, передбачену п.1 ч.2 ст.287 ГПК та зазначає, зокрема, що суди попередніх інстанцій застосували норми права без урахування висновків Верховного Суду щодо їх застосування у подібних правовідносинах, а саме:

1) щодо застосування ст.216 Цивільного кодексу України - висновки, викладені у:

- постанові Верховного Суду від 18.09.2024 у справі №918/1043/21: про визнання недійсним договору та, як наслідок, повернення грошових коштів; недійсний правочин не створює для сторін тих прав та обов`язків, які зумовлені його вчиненням, а породжує лише передбачені законом наслідки, пов`язані з його недійсністю; одним з таких наслідків є реституція; вона спрямована на відновлення "status quo antey" фактичному та правовому становищі сторін, яке існувало до вчинення недійсного правочину, шляхом нівелювання юридичного значення будь-яких дій, які сторони вчинили на виконання цього правочину; кожна сторона зобов`язана повернути іншій у натурі все, що вона одержала на виконання недійсного правочину;

- постанові Великої Палати Верховного Суду від 01.03.2023 у справі №522/22473/15-ц: якщо на виконання спірного правочину товариством сплачені кошти або передане інше майно, то задоволення позовної вимоги про визнання оспорюваного правочину недійсним не приводить до ефективного захисту права, бо таке задоволення саме по собі не є підставою для повернення коштів або іншого майна; у таких випадках позовна вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту, лише якщо вона поєднується з позовною вимогою про стягнення коштів на користь товариства або про витребування майна з володіння відповідача;

- постановах Верховного Суду від 15.08.2023 у справі №918/862/22, від 26.01.2022 у справі №924/637/20: двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами;

- постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 26.05.2023 у справі №905/77/21 (п.48): позовна вимога про визнання недійсним договору є належним способом захисту, який передбачено законом; вимога про визнання виконаного/частково виконаного правочину недійсним може бути ефективним способом захисту цивільних прав лише в разі, якщо вона поєднується з позовною вимогою про застосування наслідків недійсності правочину, зокрема, про стягнення коштів на користь позивача, витребування майна з володіння відповідача; окреме з`явлення позовної вимоги про визнання виконаного/частково виконаного договору недійсним без вимоги про застосування наслідків його недійсності не є ефективним способом захисту, бо не призводить до поновлення майнових прав позивача;

- постанові Верховного Суду від 11.10.2023 у справі №927/864/21: недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю; у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування;

- двостороння реституція є обов`язковим наслідком визнаного судом недійсним правочину та не може бути проігнорована сторонами; при недійсності правочину повернення отриманого сторонами за своєю правовою природою становить юридичний обов`язок, що виникає із закону у разі недійсності правочину (близький за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №904/1907/15);

2) щодо застосування статей 15, 16 Цивільного кодексу України - висновки, викладені у:

- постанові Верховного Суду від 22.04.2025 у справі 916/3176/24: у цій справі позивач по суті висловив незгоду з оспорюваним правочином, проте сама по собі незгода сторони з укладеним нею договором суборенди, у тому числі, в частині строку його дії, якщо при цьому цей правочин не порушує його прав/законних інтересів, не означає безумовної незаконності відповідного договору; правовідносини у справі 916/3176/24 є подібними до цієї справи за сторонами, предметом та підставами позову;

- постанові Верховного Суду України від 11.05.2016 у справі №6-806ц16: за результатами розгляду спору про визнання недійсним правочину вирішується питання про спростування презумпції правомірності правочину й має бути встановлено не лише наявність підстав недійсності правочину, передбачених законом, але й визначено, чи було порушене цивільне право особи, за захистом якого позивач звернувся до суду, яке саме право порушене, в чому полягає його порушення, оскільки залежно від цього визначається необхідний спосіб захисту порушеного права, якщо таке порушення відбулось; відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2021 у справі №910/1255/20 та від 21.04.2021 у справі №904/5480/19).

9. Скаржник вказує, що зазначені вище позиції є сталими і знайшли своє відображення у постанові Верховного Суду України від 01.06.2016 у справі №920/1771/14 (№3-449гс16), постановах Верховного Суду від 12.12.2019 у справі №910/13266/18, від 16.10.2020 у справі №910/12787/17 та від 12.12.2019 у справі №910/13266/18, від 02.07.2021 №916/2040/20.

10. Відповідно до ч.3 ст.174 ГПК, якщо позивач усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання до господарського суду та приймається до розгляду, про що суд постановляє ухвалу в порядку, встановленому ст.176 цього кодексу.

11. Оскільки суд касаційної інстанції має застосовувати вказані вимоги до касаційних скарг, то з огляду на те, що скаржник усунув недоліки касаційної скарги в строк, встановлений судом, вона вважається поданою у день первинного її подання та є такою, що відповідає вимогам ст.290 ГПК, у зв`язку з чим відповідно до правил ст.294 ГПК необхідно відкрити касаційне провадження у справі.

Керуючись статтями 174, 234, 235, 287, 288, 290, 294, 301 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

У Х В А Л И В:

1. Відкрити касаційне провадження у справі №916/3515/24 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Прошина Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025.

2. Призначити до розгляду справу №916/3515/24 за касаційною скаргою фізичної особи-підприємця Прошина Сергія Сергійовича на рішення Господарського суду Одеської області від 17.12.2024 та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.05.2025 на 23 липня 2025 року о 14:45 у відкритому судовому засіданні у приміщенні Касаційного господарського суду за адресою: м. Київ, вул. О. Копиленка, 6, в залі судових засідань №209.

3. Надати учасникам справи строк для подання відзиву на касаційну скаргу до 09.07.2025.

4. Явка представників учасників справи не є обов`язковою.

5. Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч.3 ст.196 Господарського процесуального кодексу України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

6. Роз`яснити учасникам справи про можливість участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції, зокрема, поза межами приміщення суду, з використанням власних технічних засобів відповідно до ч.4 ст.197 Господарського процесуального кодексу України та Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 №1845/0/15-21.

7. Інформацію у справі, що розглядається, можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://supreme.court.gov.ua/supreme/.

8. Витребувати з Господарського суду Одеської області та/або Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали справи №916/3515/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуючий суддя О. Кібенко

Судді С. Бакуліна

В. Студенець