ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

"25" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/3696/24

Суддя господарського суду Пономаренко Т.О.

при секретарі судового засідання Стеріоні В.С.

розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення по справі

за позовом: Комунального підприємства "Харківпарксервіс" (61003, м. Харків, пров. Соборний, 1; )

до Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 )

про стягнення заборгованості

за участю представників:

стягувача (позивача) Марченка В.Ю., ордер ВІ №1269957 від 03.01.2025;

боржника (відповідача) Линник І.М., ордер ВІ №1272779 від 14.01.2025.

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області перебувала справа №922/3696/24 за позовом Комунального підприємства "Харківпарксервіс" до Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича про стягнення заборгованості.

Рішенням Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 позов Комунального підприємства "Харківпарксервіс" до Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича про стягнення заборгованості задоволено частково.

Вирішено стягнути з Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП: НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківпарксервіс" (61003, м. Харків, пров. Соборний, 1; ) заборгованість за договором №31.03.17-1/2 від 31.03.2017 у розмірі 112 459 (сто дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 10 038 (десять тисяч тридцять вісім) грн. 31 коп., інфляційні втрати у розмірі 47 449 (сорок тисяч чотириста сорок сім) грн. 07 коп., пеню у розмірі 73 682 (сімдесят три тисячі шістсот вісімдесят дві) грн. 50 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 923 (дві тисячі дев`ятсот двадцять три) грн. 56 коп.

Постановою Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича задоволено частково. Вирішено рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 у справі №922/3696/24 скасувати в частині стягнення з відповідача на користь позивача 54 866,19 грн. пені та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог. В решті рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 у справі №922/3696/24 залишити без змін.

Викласти пункт 2 резолютивної частини рішення в такій редакції:

"Стягнути з фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича ( АДРЕСА_1 ; код РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь Комунального підприємства "Харківпарксервіс" (61003, м. Харків, пров. Соборний, 1; ) заборгованість за договором №31.03.17-1/2 від 31.03.2017 у розмірі 112 459 (сто дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят дев`ять) грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 10 038 (десять тисяч тридцять вісім) грн. 31 коп., інфляційні втрати у розмірі 47 449 (сорок сім тисяч чотириста сорок дев`ять) грн. 07 коп., пеню у розмірі 18 816 (вісімнадцять тисяч вісімсот шістнадцять) грн. 31 коп., а також витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 277 (одна тисяча двісті сімдесят сім) грн. 60 коп."

10.06.2025 на виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05 березня 2025 року та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28 травня 2025 року видано відповідний наказ.

11.06.2025 до суду надійшла заява представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення, в якій просить суд відстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №922/3696/24 за позовом Комунального підприємства «Харківпарксервіс» до фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича про стягнення коштів у розмірі 190 041,23 грн. терміном на 1 (один) рік.

В обґрунтування (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення представник заявника зазначає наступне.

На дату звернення з цією заявою та найближчу перспективу у Відповідача відсутня можливість зі сплати коштів, щоб можна було б спрямувати на своєчасне виконання рішення суду одноразовим платежем після набрання ним законної сили, без настання при цьому для нього невідворотних негативних наслідків.

Ситуація поточної відсутності у Відповідача достатніх коштів, які можливо було б використати для виконання рішення суду у справі на користь Позивача, пов`язана із впливом збройної агресії рф на його фінансовий стан та неможливістю ведення підприємницької діяльності, відсутністю доходів та заощаджень у Відповідача, а також особистими сімейними обставинами Відповідача.

Водночас можливе примусове стягнення коштів, як-то в рамках виконавчого провадження, із застосуванням заходів виконавчого провадження як-то арешт рахунків, опис та арешт майна, очевидно заблокують не лише підприємницьку діяльність Відповідача, а й ускладнять життя, як людини загалом, що неминуче завдасть шкоди як Відповідачу особисто, так і іншим особам (членам сім`ї), але при цьому не прискорять виконання судового рішення на користь Позивача.

В підприємницькій діяльності Відповідача на сьогодні має місце несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з тимчасовими збитками у господарській діяльності.

За даними Державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності Відповідача як фізичної особи-підприємця є: 96.09 Надання інших індивідуальних послуг, н.в.і.у. та 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту.

Зважаючи на особливості та специфіку таких видів діяльності, після початку військової агресії російської федерації проти України, Фізична особа-підприємець Мазонов А.І. був позбавлений можливості здійснювати регулярну підприємницьку діяльність.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 13.06.2025 заяву представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про відстрочення виконання судового рішення прийнято до розгляду. Розгляд заяви (вх.№13875 від 11.06.2025) призначено на "25" червня 2025 р. об 11:00.

16.06.2025 до суду надійшли пояснення представника Комунального підприємства "Харківпарксервіс" Марченко В.Ю. (вх. №14158 від 16.06.2025) на заяву про розстрочення виконання судового рішення, в яких представник позивача зазначає наступне.

Відповідач не обґрунтовує, як саме він збирається виконувати рішення суду у разі розстрочення виконання за відсутності у нього доходів.

У Позивача станом на 13.06.2025 наявний податковий борг у розмірі 302482,25 грн. та несплачена пеня у розмірі 12053,32 грн. Дані суми, зокрема, утворились й через невиконання Відповідачем своїх обов`язків за договором, на підставі якого було стягнено грошові кошти та штрафні санкції, а тому кошти, що підлягають стягненню на підставі рішення суду у справі №922/3696/24, є надзвичайно важливими для забезпечення функціонування підприємства Позивача.

Підтвердженням того, що Відповідач не збирається виконувати рішення суду у добровільному порядку, а також, у разі прийняття судом рішення про розстрочення або відстрочення виконання, може свідчити й те, що стягнення на підставі рішення суду відбувається виконавцем, жодних платежів у добровільному порядку Відповідач не проводив.

У Позивача наявні обґрунтовані сумніви у добросовісності Відповідача щодо виконання рішення суду у справі №922/3696/24 у разі прийняття рішення про розстрочення виконання рішення суду. Відповідач не пропонує жодного графіку виконання рішення суду у разі розстрочення виконання, зазначаючи при цьому лише те, що у нього відсутні кошти для проведення оплат на виконання рішення суду.

Позивач вважає, що навіть у разі прийняття рішення про розстрочення виконання рішення суду Відповідач не планує сплачувати відповідні суми заборгованості, а отже стан виконання рішення суду не покращиться.

У судовому засіданні 25.06.2025 представник позивача заперечує проти задоволення заяви (вх.№13875 від 11.06.2025) про відстрочення виконання судового рішення.

Представник відповідача, присутня у судовому засіданні 25.06.2025, підтримувала заяву (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення. Також зазначила, що помилково створила заяву у формулярі "заява про відстрочення виконання судового рішення" в системі "Електронний суд", замість формуляру "заява про розстрочення виконання судового рішення". Таким чином просить розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №922/3696/24 за позовом Комунального підприємства «Харківпарксервіс» до фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича про стягнення коштів у розмірі 190 041,23 грн. терміном на 1 (один) рік.

Розглянувши заяву представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Статтею 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» встановлено, що судові рішення, які набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом.

Відповідно до частини 1 статті 326 Господарського процесуального кодексу України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно вимог статті 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує:

1) ступінь вини відповідача у виникненні спору;

2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан;

3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, встановлення чи зміну способу та порядку його виконання або відмову у вчиненні відповідних процесуальних дій постановляється ухвала, яка може бути оскаржена. У необхідних випадках ухвала надсилається установі банку за місцезнаходженням боржника або державному виконавцю, приватному виконавцю.

Розстрочка - це виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі.

Підставою для розстрочення можуть бути конкретні існуючі, об`єктивні, виключні обставини, що ускладнюють виконання судового рішення у встановлений строк або фактично унеможливлюють таке.

У рішенні Конституційного Суду України №5-пр/2013 від 26.06.2013 зазначено, що відстрочення або розстрочення виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.

При цьому, затримка у виконанні рішення не повинна бути надто тривалою та такою, що порушує саму сутність права, яке захищається п.1 ст.6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (рішення ЄСПЛ у справі Іммобільяре Саффі проти Італії, заява №22774/93, п. 74).

За практикою Європейського суду з прав людини в окремих справах проти України було встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п.1 ст.6 Конвенції (ухвала ЄСПЛ від 07.10.2003 у справі Корнілов та інші проти України, заява №36575/02, тривалість виконання вісім місяців). І навіть два роки та сім місяців не визнавались надмірними і не розглядалися як такі, що суперечать вимогам розумного строку, передбаченого ст. 6 Конвенції (ухвала від 17.09.2002 у справі "Крапивницький та інші проти України", заява № 60858/00).

При цьому для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.

Відстрочення виконання рішення суду має здійснюватися з метою недопущення погіршення економічної ситуації боржника, а також з метою недопущення невиконання рішення суду на користь кредитора. Тобто, важливим є досягти балансу інтересів сторін.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 16.04.2018 у справі №920/199/16.

Таким чином, необхідною умовою задоволення заяви про надання розстрочки виконання рішення суду є з`ясування питання щодо дотримання балансу інтересів сторін, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, а також дотримуватися розумного строку розстрочки.

Межі виправданої затримки виконання рішення суду залежать, зокрема, від складності виконавчого провадження, суми та характеру, що визначено судом. Обставини, які зумовлюють надання відстрочки виконання рішення суду повинні бути об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення. Отже, питання щодо надання відстрочки виконання рішення суду повинно вирішуватися господарськими судами із дотриманням балансу інтересів сторін, які приймають участь у справі.

При цьому, господарське процесуальне законодавство надає суду право відстрочити або розстрочити виконання судового рішення, але таке розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

При розгляді заяв щодо розстрочення виконання судового рішення необхідно виходити з міркувань доцільності та об`єктивної необхідності надання саме таких строків відтермінування виконання рішення в цілому. Наявність підстав для відтермінування має бути доведена боржником. Строки відтермінування знаходяться у прямій залежності від обставин, що викликають необхідність надання додаткового строку для повного виконання рішення суду. Надання такого не може створювати занадто або безпідставно привілейовані умови для боржника, натомість повинне базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувачів і боржників.

Оцінюючи доводи заяв про відстрочення або розстрочення виконання судового рішення, суди повинні враховувати, що ці заходи не повинні створювати боржнику можливість ухилятися від виконання судового рішення. До уваги повинні братися не лише реальний майновий стан боржника, але й його наміри, що свідчать про бажання виконати рішення.

Отже, відстрочення чи розстрочення виконання рішення суду є таким законодавчо врегульованим механізмом відтермінування поновлення порушеного права стягувача, який ґрунтується на об`єктивних, виняткових обставинах, застосування яких не призводить до шкоди сутності права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованою Законом України від 17.07.1997 №475/97-ВР.

При вирішенні питання про відстрочку чи розстрочку виконання рішення, зміну способу і порядку виконання рішення, враховуються, зокрема, матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, щодо юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо (вказаний висновок викладений в постанові КГС ВС від 07.12.2022 у справі №910/11949/21).

Втім, в будь-якому разі вирішуючи питання відстрочення виконання рішення суду господарські суди мають дотримуватись балансу інтересів сторін на основі поданих сторонами доказів.

Тобто, господарські суди повинні досліджувати та оцінювати доводи та заперечення як позивача, так і відповідача, та докази подані кожною із сторін, а також дотримуватися розумного строку відстрочення (подібний висновок наведено в п. 4.12 постанові КГС ВС від 21.01.2020 у справі № 910/1180/19).

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження підстав для надання розстрочки виконання рішення суду, та відсутності у відповідача доходів від ведення підприємницької діяльності, боржник надав суду: квитанцію №2 до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп рік, місяць) за 2022 рік; квитанцію №2 до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп рік, місяць) за 2023 рік; квитанцію №2 до податкової декларації платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (для першої та другої груп рік, місяць) за 2024 рік, а також зазначає, що інші рахунки, відкриті для ведення підприємницької діяльності, у відповідача відсутні.

Передбачені ст.331 Господарського процесуального кодексу України обставини, з якими закон пов`язує можливість надання відстрочки, є оціночними, а необхідність використання права на відстрочку, закон відносить на розсуд суду. Вказане право застосовується за визначених в законі умов, з урахуванням всіх обставин справи.

Тобто можливість розстрочення виконання судового рішення у судовому порядку у будь-якому випадку пов`язується з об`єктивними, непереборними, винятковими обставинами, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення.

З огляду на те, що основним принципом судочинства має бути відновлення прав та інтересів кредитора, до обов`язків суду відноситься дослідження усієї сукупності обставин потенційної можливості виконання судового рішення, задля отримання кредитором повної суми коштів, що складають предмет заборгованості.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 "Чижов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції.

Разом з тим, як зазначає заявник через активні ракетні обстріли, яких зазнає місто Харків та Харківська область на систематичній основі, тимчасово призупинено підприємницьку діяльність відповідача.

Суд зазначає, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022, який є продовженим до теперішнього часу.

Згідно із Переліком територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затверджених Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 №309 із змінами, Харківська територіальна громада увійшла до означеного переліку.

Відповідні обставини в силу приписів ч.3 ст.75 Господарського процесуального кодексу України є загальновідомими та такими, що не підлягають доведенню.

Введення воєнного стану на території України могло значною мірою вплинуло на фінансовий стан відповідача та можливість ведення підприємницької діяльності.

Так, на думку суду у даній справі відповідачем надано достатні докази та наведено переконливі аргументи, які свідчать, що його фінансовий стан і зазначені у заяві обставини ускладнюють негайне виконання рішення у цій справі.

За таких обставин, розстрочення виконання рішення для боржника в даному випадку суд не визнає як інструмент ухилення від виконання рішення, а навпаки, вважає, що це буде сприяти можливості підвищення фінансового стану підприємства, недопущенню банкрутства боржника, що призведе до можливості повного виконання рішення суду.

Разом з тим відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний принцип закріплений у частині першій статті 11 ГПК України.

Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо.

Справедливість - одна з основних засад права, є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Зазвичай справедливість розглядають як властивість права, виражену, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому правопорушенню (пункт 4.1 Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004).

Принцип справедливості, добросовісності і розумності є проявом категорій справедливості, добросовісності і розумності як суті права загалом. Зміст цього принципу (справедливості, добросовісності і розумності) полягає в тому, що тексти законів, правочинів та їх застосування суб`єктами цивільних правовідносин мають бути належними і справедливими та відповідати загальновизнаним нормам обороту та нормам закону. Цивільне законодавство ґрунтується на вільному здійсненні цивільних прав, а також добросовісності учасників цивільних правовідносин при здійсненні цивільних прав і виконання обов`язків.

Справедливість як один із фундаментальних принципів права, який закладено безпосередньо в змісті права, в тих правовідносинах формою яких є право, передбачає готовність враховувати інтереси інших сторін, не зловживати своїми правами на шкоду їм, дотримуватися рівності в положенні учасників правовідносин.

Отже за своєю юридичною силою принцип справедливості є фактично імперативною нормою права (нормою відхилення від якої недопустиме), яка поряд з нормами цивільного права належить до механізму регулювання цивільних правовідносин.

Застосування принципу справедливості передбачено і нормами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, частиною першою статті 6 якої гарантовано кожному право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд (статті 2, 7 цього Закону).

ЄСПЛ неодноразово звертав увагу, що одним із елементів передбаченого пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод права на справедливий розгляд справи судом є змістовне, а не формальне тлумачення правової норми (рішення від 23.10.1985 у справі "Бентем проти Нідерландів").

Правосуддя, за своєю суттю, визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 9 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 № 3-рп/2003).

В той же час, суд враховує, що в силу закріплених в пункті 1 статті 6 Конвенції принципів на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як у теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до п.1 ст.6 Конвенції (рішення Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі «Чижов проти України», заява №6962/02).

Суд також зазначає, що сторони перебувають в однакових умовах військового стану, військова агресія проти України та правовий режим військового стану в країні однаково негативно впливають на обидві сторони цього спору, у той же час, відповідач свою заяву про розстрочення обґрунтовував не лише цими обставинами, а також й тим, що в підприємницькій діяльності відповідача на сьогодні має місце несприятлива фінансова ситуація, що пов`язана з тимчасовими збитками у господарській діяльності.

Враховуючи встановлені судом обставини реального незадовільного фінансового стану відповідача, негайне виконання рішення суду може призвести до його неплатоспроможності, що не буде сприяти ефективному відновленню порушеного права позивача, виконанню рішення суду та може порушити господарську діяльність відповідача.

У свою чергу, розстрочення виконання судового рішення дасть відповідачу можливість стабілізувати фінансовий стан, що дозволить акумулювати грошові кошти для погашення боргу перед позивачем без значного одноразового фінансового навантаження, а позивачу - можливість реального отримання грошових коштів.

Відтак, розстрочка виконання рішення суду у даному разі є необхідною та здійснюється з метою недопущення погіршення економічної ситуації відповідача та недопущення невиконання рішення суду на користь позивача, що свідчить про дотримання справедливого балансу інтересів сторін у цій справі.

Разом з тим у заяві (вх.№13875 від 11.06.2025) заявник просить розстрочити виконання рішення терміном на 1 (один) рік.

За приписами частини 5 статті 331 ГПК України розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.

Отже, враховуючи вказане вище, приймаючи до уваги наявність заперечень з боку позивача щодо розстрочення виконання зобов`язання відповідача, з урахуванням балансу інтересів сторін та права на справедливий судовий розгляд, яке може бути порушене у випадку довготривалого невиконання рішення суду, суд дійшов висновку про можливість розстрочення виконання рішення суду на 6 місяців.

Відповідно до статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно статей 76, 77 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Суд зазначає, що розстрочка виконання рішення в даній справі саме на шість місяців не порушить баланс інтересів сторін, а досягне мети виконання судового рішення при максимальному дотриманні співмірності негативних наслідків для боржника з інтересом кредитора, сприятиме можливості продовження господарської діяльності боржника і зробить реальною можливість отримання позивачем стягнутих за рішенням суду коштів.

За таких обставин суд приходить до висновку про наявність достатніх та обґрунтованих підстав для часткового задоволення заяви представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення.

Враховуючи викладене та керуючись статтями 234, 331 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника Фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича адвоката Линник Інни Миколаївни (вх.№13875 від 11.06.2025) про розстрочення виконання судового рішення задовольнити частково.

Розстрочити виконання рішення Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 та постанови Східного апеляційного господарського суду від 28.05.2025 у справі №922/3696/24 за позовом Комунального підприємства «Харківпарксервіс» до фізичної особи-підприємця Мазонова Анатолія Івановича про стягнення коштів у розмірі 190 041,23 грн рівними частинами терміном на 6 (місяців) до 25.12.2025.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складання повного тексту безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду в порядку ст.ст. 255-257 ГПК України.

Повну ухвалу складено 26.06.2025.

Суддя Пономаренко Т.О.