ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

01 липня 2025 року м.ТернопільСправа № 921/218/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

при секретарі судового засідання Дідур А.М.

розглянув у попередньому засіданні

заяву без номера та дати (вх.№4165 від 09.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", м.Київ

про визнання грошових вимог

до боржника ОСОБА_1 , місто Збараж Тернопільського району Тернопільської області

у справі

про неплатоспроможність

за участю представників:

кредитора: не з`явився;

боржника: ОСОБА_2 , адвокат, ордер серії АА №1558484 від 27.03.2025;

керуючого реструктуризацією боргів боржника: не з`явився.

Обставини справи.

ОСОБА_1 , місто Збараж Тернопільського району Тернопільської області звернувся 03.04.2025 (згідно з накладною оператора поштового зв`язку АТ "УКРПОШТА" на поштове відправлення №481) до Господарського суду Тернопільської області з заявою про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність в порядку, передбаченому книгою четвертою Кодексу України з процедур банкрутства, зокрема з підстав, визначених пунктами 2, 4 частини 2 статті 115 Кодексу України з процедур банкрутства.

Ухвалою Господарського суду Тернопільської області від 08 травня 2025 року відкрито провадження у справі №921/218/25 про неплатоспроможність ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ); введено мораторій на задоволення вимог кредиторів боржника; введено процедуру реструктуризації боргів боржника; керуючим реструктуризацією боргів боржника призначено арбітражного керуючого Каратуна Євгена Євгеновича 22.09.1983р.н. (Свідоцтво про право на здійснення діяльності арбітражного керуючого №2017 від 09.11.2021).

Попереднє судове засідання у справі призначено на 01.07.2025.

09.05.2025, в порядку ч. 6 ст. 119 Кодексу України з процедур банкрутства, на офіційному вебпорталі судової влади України оприлюднено оголошення №76027 про відкриття провадження у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 .

09.06.2025 до господарського суду надійшла заява кредитора Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" без номера без дати (вх.№4165 від 09.06.2025) про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника на суму 10 140,00грн, з яких: 6000грн 00коп. заборгованість за тілом кредиту, 3000грн 00коп. заборгованість за відсотками та 1140грн 00коп. нарахованої комісії.

Обґрунтовуючи заявлені грошові вимоги кредитором зазначено, що між боржником та ТОВ «МІЛОАН» 03.02.2022 було укладено кредитний договір № 9530187, за умовами якого ОСОБА_1 надано кредитні кошти в сумі 6000грн 00коп. строком на 30 днів з дати видачі кредиту. За користування кредитними коштами боржник зобов`язався сплатити:

- комісію за надання кредитом в розмірі 1140,00грн, яка нараховується за ставкою 19% від суми кредиту одноразово;

- проценти за користування кредитом в розмірі 4500,00 грн, які нараховуються за ставкою 2,50% від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом, стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом 5% від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом.

ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС» набуло право вимоги за договором № 9530187 від 03.02.2022 на підставі договору факторингу №25-07/2024 від 25.07.2024, укладеного з ТОВ «МІЛОАН». Опираючись на умови договору факторингу та норми ст.512, 514, 1049 ЦК України, зазначає, що товариством набуто право вимоги до боржника на суму 10 140,00грн за кредитним договором № 9530187 від 03.02.2022, тому просить їх визнати та включити до Реєстру вимог кредиторів.

Ухвалою суду від 11 червня 2025 року заяву ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" про визнання грошових вимог відносно боржника прийнято до розгляду у попередньому засіданні на 01 липня 2025 року; керуючому реструктуризацією запропоновано подати докази повідомлення про результати розгляду вимог кредитора до боржника.

У попереднє судове засідання представник кредитора не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час та місце проведення судового засідання ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" повідомлено належним чином шляхом направлення судової кореспонденції до електронного кабінету товариства у підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Боржник у заяві без номера від 13.06.2025 (вх.№4337 від 13.06.2025) та його адвокат у попередньому засіданні заявлені грошові вимоги кредитора не визнав, зазначивши, що такі кредитором не підтверджено документально, зокрема укладення боржником кредитного договору не підтверджено, відповідно й погодження усіх умов надання та отримання кредиту, плати за кредит; не підтверджено первинними документами надання боржнику кредитних коштів у розмірі 6 000 грн; за даним договором неправомірно нараховано відсотки в розмірі 2,5% та 5% в день протягом встановленого кредитним договором строку кредитування, адже відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» №3498-ІХ, яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп. 6 п. 5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ), максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування», не може перевищувати 1%. Також вважає положення кредитного договору в частині нарахованої комісії нікчемними в силу приписів частини 1 та частини 2 статті 11, частини 5 статті 12 Закону України «Про споживче кредитування», тому відхиляє грошові вимоги щодо заявленої суми комісії як незаконні та необґрунтовані.

19.06.2025 через підсистему «Електронний суд» ЄСІКС керуючим реструктуризацією боргів боржника подано повідомлення без номера від 19.06.2025 (вх.№4498 від 20.06.2025) про результати розгляду грошових вимог, у якому визнано заявлені вимоги кредитора в повному обсязі. Окремо звернуто увагу на те, що боржником у конкретизованому списку кредиторів та грошових вимог до нього також визнав борг в сумі 10 140,00грн перед ТОВ «ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС».

Керуючий реструктуризацією боргів боржника в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив; про дату, час та місце розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог відносно боржника повідомлений належним чином шляхом доставлення ухвали суду від 11.06.2025 до електронного кабінету в підсистемі «Електронний суд» ЄСІКС.

Неявка в судове засідання учасників справи, які належним чином повідомлені про судове засідання, не є перешкодою для розгляду заяви кредитора про визнання грошових вимог відносно боржника, якщо для вирішення заяви по суті є достатньо доказів.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе здійснити розгляд заяви кредитора у цьому судовому засіданні.

У судовому засіданні оголошено скорочену (вступну та резолютивну частини) ухвалу.

Розглянувши заяву про визнання кредиторських (грошових) вимог до боржника та документи, додані на їх обґрунтування, заслухавши думку представника боржника, судом встановлено наступне.

За змістом положень статті 1 Кодексу України з процедур банкрутства конкурсними кредиторами є кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" звернулося 09.06.2025 із заявою про визнання його кредитором щодо боржника на суму 10 140,00грн.

Частиною 1 статті 122 Кодексу України з процедур банкрутства передбачено, що подання кредиторами грошових вимог до боржника та їх розгляд керуючим реструктуризацією здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб.

Судом встановлено, що заява ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" подана в межах строку, визначеного статтею 45 Кодексу України з процедур банкрутства.

Згідно вимог статей 45, 47 Кодексу України з процедур банкрутства, у справі про банкрутство господарський суд не розглядає по суті спори стосовно заявлених до боржника грошових вимог, а лише встановлює наявність або відсутність відповідного грошового зобов`язання боржника шляхом дослідження первинних документів (договорів, накладних, актів тощо) та (або) рішення юрисдикційного органу, до компетенції якого віднесено вирішення відповідного спору. При цьому суд досліджує надані кредитором письмові докази, встановлює підстави виникнення грошових вимог кредиторів до боржника, їх характер, зміст та розмір.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (стаття 11 Цивільного кодексу України).

31.01.2022 о 03:58год. ОСОБА_1 заповнено та відправлено на розгляд ТОВ "МІЛОАН" електронну Анкету-заяву на кредит №9530187, у якій відображено умови кредитування, за якими Позичальник заявив намір отримати кредитні кошти та заповнив усі ідентифікуючі дані (дату народження, стать, вік, номер мобільного телефону ( НОМЕР_1 ), адресу електронної пошти, документ, що підтверджує особу, адреси реєстрації та проживання, освіту, соціальний статус, місце роботи, розмір щомісячних доходів (27 000грн 00коп.)). У заяві відображено канал залучення, за яким позичальником заповнювалася Анкета (finme/55/cpl 1) та IP адресу, з якою заповнювалася заява: 5.58.21.71; відображено процес оформлення та розгляд заяви 9530187, зокрема щодо дати та часу заповнення заяви, перевірки, погодження умов договору, укладення договору.

03.02.2022 ТОВ "МІЛОАН" погоджено видачу ОСОБА_1 кредитних коштів в розмірі 6000грн (із замовлених ним 10 000грн) терміном користування на 30 днів з одноразовою комісією в розмірі 19% та процентною ставкою 2,5% за кожен день користування кредитними коштами.

03.02.2022 о 14:22год. ОСОБА_1 підписано договір аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора R45250, що підтверджується Довідкою про ідентифікацію, виданою Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН», згідно з якою клієнт ОСОБА_1 (дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , з яким укладено договір №9530187 від 03.02.2022) ідентифікований Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН»; акцепт договору позичальником (підписання аналогом ЕЦП у формі одноразового ідентифікатора): Одноразовий ідентифікатор R45250, дата відправки ідентифікатора 03.02.2022, номер телефону, на який позичальнику було відправлено ідентифікатор +04.

Так, 03.02.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «МІЛОАН» як Кредитодавцем та ОСОБА_1 як Позичальником укладено кредитний договір №9530187 (далі - договір), відповідно п.1.1 якого Кредитодавець зобов`язався на умовах, визначених цим договором, на строк, визначений п.1.3 договору надати Позичальнику грошові кошти (фінансовий кредит) у сумі, визначеній у п.1.2 договору (далі - кредит), а Позичальник зобов`язався повернути Кредитодавцю кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом (далі плата) у встановлений п.1.4 договору термін та виконати інші зобов`язання у повному обсязі на умовах та в строки/терміни, що визначені договором. Кредит надається з метою задоволення потреб Позичальника не пов`язаних з підприємницькою, незалежною професійною діяльністю та виконанням обов`язків найманого працівника. Типом кредиту є кредит.

Сума (загальний розмір) кредиту становить 6 000грн (п.1.2. договору).

Пунктом 1.3 договору передбачено, що кредит надається загальним строком на 30 днів з 03.02.2022 (строк кредитування) і складається з пільгового та поточного періодів.

Відповідно п.1.4 договору, термін (дата) повернення кредиту і сплати комісії за надання кредиту та процентів за користування кредитом (дата платежу): 05.03.2022.

Загальні витрати Позичальника за кредитом, що включають загальну суму зборів, платежів та інших витрат Позичальника, пов`язаних з отриманням, обслуговуванням та поверненням кредиту, включаючи проценти за користування кредитом та комісії (без врахування суми (тіла) кредиту) складають 5640 грн та 317,286.00 відсотків річних у процентному значенні (орієнтовна реальна річна процентна ставка), і включають в себе складові, визначені у п.п. 1.5.1-1.5.2 договору. Орієнтовна загальна вартість кредиту для Позичальника, що складається з суми загального розміру кредиту та загальних витрат Позичальника за кредитом складає 11640.00 гривень (п.1.5 договору).

Згідно з п.1.5.1 договору, комісія за надання кредиту становить 1140.00 грн, яка нараховується за ставкою 19.00 відсотків від суми кредиту одноразово.

Проценти за користування кредитом - 4500.00 грн, які нараховуються за ставкою 2.50 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день строку користування кредитом (п.1.5.2 договору).

Стандартна (базова) процентна ставка за користування кредитом становить 5.00 відсотків від фактичного залишку кредиту за кожен день користування кредитом (п.1.6 договору).

Тип процентної ставки за цим договором: фіксована. Особливості нарахування процентів визначені п.п.2.2,.2.3 цього договору (п.1.7 договору).

Згідно з пунктом 2.1 договору, кредитні кошти надаються Позичальнику шляхом переказу на картковий рахунок.

Позичальник сплачує Кредитодавцю комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом у розмірах, зазначених в п.1.5.1-1.5.2 договору, в термін (дату) вказаний в п.1.4. У випадку, якщо Позичальник продовжує строк кредитування вказаний в п.1.3 договору, він додатково має сплатити комісію за управління та обслуговування кредиту, проценти за ставкою визначеною п. 1.5.2. або проценти за стандартною (базовою) ставкою, визначеною п. 1.6 договору, в сумі та на умовах визначених п.2.3 договору (п. 2.2.1 Договору).

Нарахування Кредитодавцем процентів за користування кредитом здійснюється з дати наступної за днем надання кредиту по дату завершення строку кредитування (з урахуванням можливих пролонгацій) на залишок фактичної заборгованості за кредитом за кожен день користування, з урахуванням особливостей передбачених п.2.2.3 договору (п. 2.2.2 договору).

Проценти нараховуються за стандартною (базовою) ставкою, що визначена п.1.6 цього договору, яка є незмінною протягом всього строку кредитування, окрім випадків, коли за умовами акцій, програм лояльності, спеціальних пропозицій, тощо, визначена в п.1.5.2 процентна ставка протягом первісного строку кредитування визначеного п. 1.3, запропонована Позичальнику зі знижкою і є меншою за стандартну (базову) ставку встановлену п.1.6 договору. Розмір стандартної (базової) ставки не може бути збільшено Товариством без письмової (такої, що прирівнюється до письмової) згоди Позичальника (п.2.2.3 договору).

Позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити комісію за надання кредиту та проценти за користування кредитом не пізніше терміну, передбаченого п.1.4 договору, а у випадку пролонгації - не пізніше дати завершення періоду на який продовжено строк кредитування (п. 2.4.1, 3.5.2 договору).

Згідно п.2.6 договору датою сплати заборгованості по кредиту/сплати комісії за управління та обслуговування кредиту вважається дата отримання Товариством грошових коштів / інформаційного повідомлення від платіжної системи, через яку було здійснено переказ коштів, про здійснення відповідного переказу з посиланням на номер Кредитного договору / Ідентифікаційний код особи Позичальника, за умови, що в подальшому грошове відшкодування за такою операцією надійшло на рахунок Товариства.

Договір укладено в електронній формі в Особистому кабінеті Позичальника, що створений в інформаційно-комунікаційній системі Товариства та доступний зокрема через сайт Товариства та/або відповідний мобільний додаток чи інші засоби (п.6.1 договору).

Відповідно до п. 6.3 договору, приймаючи пропозицію Товариства про укладання цього кредитного договору, Позичальник погодився з усіма додатками та невід`ємними частинами (у т.ч. Правилами, Паспортом споживчого кредиту та Графіком платежів) договору в цілому та підтвердив, що він ознайомлений, погоджується з усіма визначеннями, умовами та змістом, повністю розуміє і зобов`язується неухильно дотримуватись умов Кредитного договору та Правил.

Укладення Товариством Кредитного договору з Позичальником у електронній формі юридично є еквівалентним отриманню Товариством ідентичного за змістом Кредитного договору, який підписаний власноручним підписом Позичальника, у зв`язку з чим створює для сторін такі ж правові зобов`язання та наслідки (п.6.4 договору).

Пунктом 7.1 договору встановлено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення в електронній формі, а права та обов`язки сторін, що ними обумовлені, з моменту отримання кредиту, який визначається згідно правил та відповідно до способу надання кредиту, визначеному у п.2.1 цього договору.

Також між сторонами до договору підписано ряд додатків, зокрема Графік платежів за договором про споживчий кредит, Паспорт споживчого кредиту №9530187.

На підтвердження надання Позичальнику кредитних коштів в сумі 6 000грн за договором №9530187 до справи долучено квитанцію № (ID 05af4027-1804-467 е-а 73a-39bded56238d_ 68155052), згідно з якою ТОВ «МІЛОАН» через пристрій за ідентифікатором I01306PL перераховано ОСОБА_1 на банківську картку MASTERCARD НОМЕР_3 кошти в сумі 6000грн з призначенням платежу «Кошти згідно договору 9530187».

Згідно з відомостями про щоденні нарахування та погашення ТОВ «МІЛОАН» за кредитним договором №9530187 від 03.02.2022 здійснено такі операції: 03.02.2022 - надання кредиту в сумі 6000,00грн; 03.02.2022 - нарахування комісії за надання кредиту 1140,00грн; нарахування процентів згідно п.1.5.2 договору 04.02.2022 - на суму 150,00грн, 05.02.2022 - на суму 150,00грн, 06.02.2022- на суму 150,00грн, 07.02.2022 - на суму 150,00грн, 08.02.2022 - на суму 150,00грн, 09.02.2022 на суму 150,00грн, 10.02.2022 - на суму 150,00грн, 11.02.2022 на суму 150,00грн, 12.02.2022- на суму 150,00грн, 13.02.2022 - на суму 150,00грн, 14.02.2022 - на суму 150,00грн, 15.02.2022 - на суму 150,00грн, 16.02.2022 - на суму 150,00грн, 17.02.2022 - на суму 150,00грн , 18.02.2022 - на суму 150,00грн, 19.02.2022 - на суму 150,00грн, 20.02.2022 - на суму 150,00грн, 21.02.2022 - на суму 150,00грн, 22.02.2022 - на суму 150,00грн, 23.02.2022 - на суму 150,00грн, 25.07.2024 - на суму 150,00грн, 25.07.2024 здійснено списання процентів за рахунок фінансового результату в сумі 3000,00 грн; 25.07.2024 здійснено списання тіла кредиту за рахунок фінансового результату в сумі 6000,00грн, 25.07.2024 здійснено списання комісії за рахунок фінансового результату в сумі 1140,00грн.

В подальшому, 25.07.2024 між ТОВ "МІЛОАН" як клієнтом та ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" як Фактором укладено договір факторингу №25-07/2024 (далі договір факторингу), відповідно до п.2.1 якого Клієнт як Первісний Кредитор відступив за плату своє право грошової вимоги до Боржників, строк виконання зобов`язань за якою настав, або яке виникне у майбутньому у сумі 106 716 309,37грн, а Фактор, здійснивши Фінансування в порядку, передбаченому цим договором, прийняв право грошової вимоги до Боржників, що належить Клієнту, і став Новим Кредитором за договорами про споживчий кредит, раніше укладеними між Клієнтом і Боржниками.

Фактор набуває права на всі суми, які він одержить на виконання вимоги від Боржників, а Клієнт не відповідає перед Фактором, якщо одержані Фактором суми виявляться меншими від суми, сплаченої Фактором Клієнту (п.2.2 договору факторингу).

У пункті 3.1 договору факторингу Клієнт гарантує, що йому належить право грошової вимоги до боржників, зазначених у Реєстрі Боржників, а також гарантує, що: відповідно до Законодавства він має право відступити Право грошової Вимоги Фактору і в момент відступлення цієї Вимоги йому не відомі обставини, внаслідок яких Боржник має право не виконувати Вимогу; вся інформація, передана Клієнтом Фактору, є повною та правдивою і співпадає з останніми відомостями, якими володіє Клієнт; строк платежу згідно графіків платежів за договорами про споживчий кредит настав або настане у майбутньому; г) заборгованість не погашена, не списана, при цьому право грошової вимоги до Боржників не відступлено третім особам, не відбувалась жодна заміна зобов`язань Боржників іншими зобов`язаннями. Клієнт гарантує, що відповідно до законодавства він має право передавати Фактору персональні дані Боржників та ним дотримано встановленого законодавством порядку розкриття персональних даних щодо Боржників та їх операцій, необхідного для передачі (відступлення) прав вимоги за цим договором (п.3.2 договору).

Згідно з п.6.1 договору факторингу, оформлення відступлення права вимоги відбувається згідно Реєстру боржників (додатки №№1- 4).

У пункті 7.1 договору факторингу сторони визначили, що розмір фінансування за цим договором згідно Реєстру боржників складає 2 574 925,00 грн. Фактор здійснює оплату розміру Фінансування на користь Клієнта шляхом одноразового перерахування грошових коштів протягом трьох робочих днів з дати підписання цього договору на поточний рахунок Клієнта за реквізитами вказаними в розділі 16 цього договору. Днем здійснення оплати Фінансування вважається день надходження грошових коштів у повному обсязі на поточний рахунок Клієнта, вказаний в розділі 16 цього договору (п.7.2 договору факторингу).

Даний договір набрав чинності 25 липня 2024 року та діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за цим договором (пункт 14.1 договору факторингу).

На виконання умов договору, зокрема п.6.1, 25.07.2024 між сторонами підписано Акти приймання-передачі Реєстру боржників в електронному та паперовому вигляді, згідно з якими:

- Клієнт передав, а Фактор прийняв Реєстр Боржників в електронному вигляді електронною поштою, за електронною адресою, вказаною в пункті 15.1 договору факторингу, у розмірі 5 387 379 байт; кількість Боржників за Реєстром становить 15 000; загальна сума заборгованості за Реєстром Боржників складає 106 716 309,37 грн; Реєстр Боржників переданий повністю відповідно до умов договору;

- Фактор прийняв Реєстр Боржників для друку складеного у вигляді електронного документу з накладенням КЕП у «ВЧАСНО» на 295 сторінках, після чого, з урахуванням умов Договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року, від Клієнта до Фактора переходять Права грошової Вимоги Заборгованості від Боржників і Фактор стає Новим кредитором по відношенню до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників; загальна сума заборгованості за Реєстром Боржників складає 106 716 309,37 грн; кількість Боржників за Реєстром становить 15 000; Реєстр Боржників передано повністю відповідно до умов договору факторингу №25-07/2024 від 25 липня 2024 року.

Акти підписано обома сторонами без жодних зауважень чи інших застережень.

Згідно платіжної інструкції №448090004 від 26 липня 2024 року ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" внесено плату згідно договору факторингу № 25-07/2024 від 25 липня 2024 року (відповідно до призначення платежу) на користь ТОВ "МІЛОАН" в розмірі 2 574 925грн 00коп. (п.7.1 договору факторингу).

Відповідно до Реєстру боржників для друку (додаток №3) ТОВ "МІЛОАН" на підставі договору факторингу № 25-07/2024 від 25 липня 2024 року відступило ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" право вимоги заборгованості, в тому числі до боржника ОСОБА_1 згідно договору про споживчий кредит №9530187 від 03.02.2022 на суму 10 140грн 00коп. (порядковий номер 6510), в тому числі 6000грн 00коп. заборгованості по тілу кредиту, 3000грн 00коп. заборгованості по відсотках за користування кредитом та 1 140грн 00коп. заборгованості по сплаті комісії.

Надаючи правову кваліфікацію доводам заявника (кредитора), суд виходить з такого.

У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ("Позика"), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч. 1 т. 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості.

Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Вимогами ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Передання права вимоги (цесія) є заміною кредитора в зобов`язанні шляхом передання ним своїх прав іншій особі за правочином (ч. 1 ст. 512 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст. 514 ЦК України внаслідок вчинення правочину новий кредитор отримує всі права первісного кредитора за зобов`язаннями, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом

Згідно з ч. 1 ст. 513 ЦК України договір відступлення права вимоги укладається в такій самій формі, що й договір, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Частиною 1 статті 73 ГПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

За положеннями частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно він не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.

Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (Постанови Верховного Суду від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц.

Верховний Суд зазначив, що стандарт доказування "вірогідність доказів", на відмінну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач. Відповідно до статті 79 ГПК України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Зміст цієї статті свідчить, що нею на суд покладено обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були. Застосував судову практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей".

Суд повинен вирішити, чи є вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".

Суд констатує, що належними та допустимими засобами доказування Боржником не спростовано вимог кредитора.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України).

Надані кредитором договори (кредитний договір та договір факторингу) у встановленому законом порядку недійсним не визнавалися, боржником належним чином не спростовано власне волевиявлення щодо укладення кредитних договорів, а лише висловлено сумніви щодо наданих кредитором доказів, які є достатніми в силу закону, щоб констатувати як наявність у нього боргового зобов`язання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування ним та комісії.

Боржником не повідомлено та не долучено до справи відомостей використання його мобільного телефону третіми особами, виписок по власній банківській картці стосовно не надходження на його рахунок кредитних коштів.

Суд звертає увагу, що в матеріалах справи містяться не спростовані боржником докази щодо укладення ним договору про споживчий кредит, адже Анкету-заявку на кредит №9530187 від 31 січня 2022 року ним заповнено о 3-й годині 58 хвилин із зазначенням суми кредиту, яку він бажає отримати, свої ідентифікаційні дані (прізвище, ім`я по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, дати народження, статі, віку, номер мобільного телефону, адресу електронної пошти); зазначено документ, що посвідчує особу (паспорт громадянина України з серії НОМЕР_4 ), адресу місця реєстрації та проживання ( АДРЕСА_1 ); зазначено також освіту, соціальний статус, місце роботи та розмір щомісячного доходу. Окрім того, Анкета-заява на кредит від 31 січня 2022 року містить IP-адресу, з якої подано заяву (5.58.21.71) і боржником не спростовано подання такої заяви за зазначеною IP-адресою іншою особою, а не ним особисто, тому доводи боржника щодо не укладення кредитного договору судом відхиляються як необґрунтовані та документально не підтверджені.

Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію" електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.

При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію.

Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України "Про електронну комерцію").

Електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.

Електронний правочин - дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, здійснена з використанням інформаційно-комунікаційних систем (п. п. 5, 6 ч. 1 ст. 3 Закону).

Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.

Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України "Про електронну комерцію").

Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України "Про електронну комерцію" відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.

За правилом частини восьмої статті 11 Закону України "Про електронну комерцію", у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.

Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.

Стаття 12 Закону України "Про електронну комерцію" визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції.

Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є: використання електронного підпису або електронного підпису, за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.

Судом досліджено зміст договору споживчого кредиту №9530187 від 03 лютого 2022 року та встановлено, що його підписано Лісовиком А.Ю. 0302.2022 о 14:22год. з використанням мобільного телефону НОМЕР_1 та одноразового ідентифікатора R45250.

Всупереч положенням ст.73-80 ГПК України, боржником не заперечено фактичних обставин укладення відповідного договору, вчинення електронного правочину шляхом його підписання електронним підписом одноразовим ідентифікатором, а також узгодження у такий спосіб усіх істотних умов договору в частині суми кредиту, розміру відсотків та комісії за договором №9530187 від 03 лютого 2022 року.

Крім того, послуга проміжного характеру в інформаційній сфері - послуга з передачі та/або зберігання інформації та присвоєння мережевих ідентифікаторів (п. 13 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про електронну комерцію"). Згідно ч. 2 ст. 6 Закону, постачальниками послуг проміжного характеру в інформаційній сфері є постачальники електронних комунікаційних послуг, оператори послуг платіжної інфраструктури, реєстратори (адміністратори), що присвоюють мережеві ідентифікатори, та інші суб`єкти, що забезпечують передачу та зберігання інформації з використанням інформаційно-комунікаційних систем.

Відповідно до ст. 9 Закону України "Про електронну комерцію", сторони електронного правочину можуть користуватися послугами постачальників послуг проміжного характеру в інформаційній сфері.

Права та обов`язки постачальника послуг проміжного характеру в інформаційній сфері визначаються договором про надання таких послуг, Цивільним та Господарським кодексами України, положеннями цього Закону та законодавством у сферах електронних комунікацій та радіочастотного спектра.

Постачальник послуг проміжного характеру в інформаційній сфері не є стороною електронного правочину.

Отже, законом передбачено можливість використання послуг третіх осіб з метою забезпечення можливості здійснення діяльності (в тому числі платежів) у сфері електронної комерції.

Довідка про ідентифікацію, квитанція № містять у графі «призначення платежу» посилання на переказ коштів на картковий рахунок боржника, кредитний договір, відомості про використання одноразового ідентифікатора, його мобільний телефон.

Таким чином, надані ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" докази у своїй сукупності є узгодженими щодо сум здійснених платежів, дат їх проведення.

Відтак, суд надає перевагу доводам кредитора та вважає надані докази вірогідними та не спростованими боржником.

Всупереч умовам договору взяті на себе зобов`язання по погашенню кредиту та сплати процентів в повному обсязі та у визначені Графіком погашення строки боржник не виконав, позаяк доказів протилежного матеріали справи не містять.

Досліджений судом договір про відступлення права вимоги містить положення щодо переходу прав до нового кредитора з моменту підписання Актів приймання-передачі Реєстру боржників, відповідні Акти долучені до матеріалів справи з включенням відомостей про перехід прав вимог до ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", зокрема стосовно боржника ОСОБА_1 за укладеним договором про споживчий кредит №9530187.

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Згідно зі статтею 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За частиною першою статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Відповідно до статті 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги.

Згідно з інформацією Державного реєстру фінансових установ, доступ до якої є загальнодоступним за посиланням в мережі Інтернет https://kis.bank.gov.ua/search-fu, ТОВ "ФАКТОРИНГ ПАРТЕРС" включено до Реєстру 21.02.2019; товариство з 14.03.2019 мало ліцензію для надання послуг з факторингу, а 20.03.2024 отримало ліцензію з необмеженим строком дії.

Судом також приймається до уваги те, що 22 листопада 2023 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг» № 3498-ІХ (набрав чинності 24.12.2023) (далі по тексту Закон №3498-ІХ), яким внесено зміни до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про споживче кредитування» (пп.6 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ) та доповнено пунктом 17 розділ IV Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про споживче кредитування» (пп.13 п.5 Розділу І Закону № 3498-ІХ).

Відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону, максимальний розмір денної процентної ставки, розрахованої відповідно до частини четвертої цієї статті, не може перевищувати 1 %. При цьому, згідно п. 17 розділ IV Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування», тимчасово, протягом 240 днів з дня набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення державного регулювання ринків фінансових послуг", установити, що максимальний розмір денної процентної ставки не може перевищувати: протягом перших 120 днів - 2,5%; протягом наступних 120 днів - 1,5 %.

Отже, як слідує з вищевказаних змін у законодавстві, що регулює питання споживчого кредитування, починаючи: - з 24.12.2023 денна ставка має бути не більше 2,5%, - з 22.04.2023 - денна ставка не більше 1,5%, - з 20.08.2023 - денна ставка не більше 1%.

Відповідно до п. 2 розділу ІІ Прикінцеві та перехідні положення Закону № 3498-ІХ, дія пункту 5 розділу I цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені до набрання чинності цим Законом, якщо строк дії таких договорів продовжено після набрання чинності цим Законом.

Оскільки, строк дії кредитного договору від 03.02.2022 не продовжувався, то відповідно законодавче обмеження по встановленню денної процентної ставки на цей кредитний договір не поширюється. Відтак, з огляду на наведене, заперечення боржника щодо неправомірності та безпідставності нарахування відсотків, судом відхиляються.

Щодо доводів боржника про нікчемність умови договору від 03.02.2022 щодо нарахування та стягнення комісії, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 1 Закону України "Про споживче кредитування" загальні витрати за споживчим кредитом - витрати споживача, включаючи проценти за користування кредитом, комісії та інші обов`язкові платежі за додаткові та супутні послуги кредитодавця та кредитного посередника (за наявності), для отримання, обслуговування і повернення кредиту.

В силу положень частини другої статті 8 Закону України "Про споживче кредитування" до загальних витрат за споживчим кредитом включаються, зокрема, комісії кредитодавця, пов`язані з наданням, обслуговуванням і поверненням кредиту, у тому числі комісії за обслуговування кредитної заборгованості, розрахунково-касове обслуговування, юридичне оформлення тощо.

Таким чином, Законом України "Про споживче кредитування" передбачено право кредитодавця встановлювати у кредитному договорі комісію за видачу кредиту.

Вказане узгоджується із висновками Великої Палати Верховного Суду в постанові від 13 липня 2022 року у справі №496/3134/19.

Згідно з частиною 6 статті 12 Закону України "Про споживче кредитування" споживач не зобов`язаний сплачувати кредитодавцю будь-які платежі, не зазначені у договорі про споживчий кредит.

До загальних засад цивільного законодавства належать справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України).

Дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Умовами договору від 03.02.2022, зокрема п.1.5.1 визначено, що комісія нараховується не щомісячно, а одноразово.

З цих підстав судом відхиляються доводи та посилання боржника на судову практику, яка стосується нарахування щомісячної комісії за обслуговування кредиту. Тобто, наведена боржником судова практика стосується не подібних правовідносин, а тому такі не можуть застосовуватись у цій справі.

Відповідно до ст. 113 КУзПБ, провадження у справах про неплатоспроможність боржника - фізичної особи, фізичної особи - підприємця здійснюється в порядку, визначеному цим Кодексом для юридичних осіб, з урахуванням особливостей, встановлених цією Книгою.

За змістом ст. 1 КУзПБ, грошове зобов`язання - зобов`язання боржника сплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового правочину (договору) та на інших підставах, передбачених законодавством України.

До складу грошових зобов`язань боржника, у тому числі зобов`язань щодо сплати податків, зборів (обов`язкових платежів), страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування, не включаються неустойка (штраф, пеня) та інші фінансові санкції, визначені на дату подання заяви до господарського суду, а також зобов`язання, що виникли внаслідок заподіяння шкоди життю і здоров`ю громадян, зобов`язання з виплати авторської винагороди, зобов`язання перед засновниками (учасниками) боржника - юридичної особи, що виникли з такої участі. Склад і розмір грошових зобов`язань, у тому числі розмір заборгованості за передані товари, виконані роботи і надані послуги, сума кредитів з урахуванням відсотків, які зобов`язаний сплатити боржник, визначаються на день подання до господарського суду заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство, якщо інше не встановлено цим Кодексом. При поданні заяви про відкриття провадження у справі про банкрутство розмір грошових зобов`язань визначається на день подання до господарського суду такої заяви.

Кредитор - юридична або фізична особа, а також контролюючий орган, уповноважений відповідно до Податкового кодексу України здійснювати заходи щодо забезпечення погашення податкового боргу та недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у межах своїх повноважень, та інші державні органи, які мають вимоги щодо грошових зобов`язань до боржника; конкурсні кредитори - кредитори за вимогами до боржника, що виникли до відкриття провадження у справі про банкрутство і виконання яких не забезпечено заставою майна боржника.

Згідно ч.ч. 2, 4 ст. 133 КУзПБ, витрати, пов`язані з провадженням у справі про неплатоспроможність (витрати на оплату судового збору, сплату винагороди і відшкодування витрат арбітражного керуючого, пов`язаних з виконанням ним своїх повноважень, оплату послуг спеціалістів для проведення оцінки майнових об`єктів, що підлягають продажу, а також витрати на проведення аукціону), відшкодовуються у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Вимоги кредиторів, включені до реєстру вимог кредиторів, задовольняються у такій черговості: 1) у першу чергу задовольняються вимоги до боржника щодо сплати аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, сплати страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне та інше соціальне страхування; 2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо сплати податків і зборів (обов`язкових платежів) та проводяться розрахунки з іншими кредиторами; 3) у третю чергу сплачуються неустойки (штраф, пеня), внесені до реєстру вимог кредиторів.

За таких обставин, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" у розмірі 10 140грн 00коп. заборгованості за договором споживчого кредиту №9530187 від 03.02.2022, яка складається із заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6000грн, за нарахованими відсотками в розмірі 3000грн та комісією в розмірі 1140грн.

Відтак, кредиторські вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" у розмірі 10 140грн 00коп. підлягають визнанню.

При цьому доказів того, що вказані вимоги забезпечені майном боржника, суду не надано, а отже, заявлені кредитором грошові вимоги є конкурсними (друга черга задоволення вимог кредиторів).

Відповідно до статті 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за заяви кредиторів, які звертаються з грошовими вимогами до боржника після оголошення про відкриття провадження у справі про банкрутство (неплатоспроможність), а також після повідомлення про визнання боржника банкрутом; заяви про визнання правочинів (договорів) недійсними та спростування майнових дій боржника в межах провадження у справі про банкрутство; заяви про розірвання мирової угоди, укладеної у справі про банкрутство, або визнання її недійсною становить 2 розміри прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Заявником сплачено суму судового збору за подання заяви про визнання кредитором, з урахуванням ч. 3 ст. 4 Закону України "Про судовий збір", за пониженою ставкою у розмірі 4 844,80 грн, тому ці вимоги підлягають визнанню.

Керуючись ст.42, 46, 234-235, 255 Господарського процесуального кодексу України, ст.9, 45, 47, 113, 122, 133 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Заяву без номера від 06.06.2025 (вх.№4165 від 09.06.2025) Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС", м.Київ про визнання грошових вимог у справі про неплатоспроможність фізичної особи ОСОБА_1 , - задовольнити.

2. Визнати грошові вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ФАКТОРИНГ ПАРТНЕРС" (вул. Ґедройця Єжи, будинок 6, офіс 521, місто Київ, ідентифікаційний код 42640371) відносно боржника - фізичної особи ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на суму 10 140грн 00коп. та включити їх до Реєстру вимог кредиторів; черговість задоволення грошових вимог кредитора друга.

3. Витрати на оплату судового бору в розмірі 4 844 грн 80коп. судового збору покласти на боржника, які підлягають відшкодуванню у повному обсязі до задоволення вимог кредиторів.

Ухвала набирає законної сили відповідно до приписів ст.235 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржена в строк та порядок, передбачені статтями 256, 257 Господарського процесуального кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Кодексом України з процедур банкрутства.

Повну ухвалу складено 03.07.2025.

Суддя Н.О. Андрусик