ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року Справа № 915/1634/24

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області, у складі судді Семенчук Н.О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін у судове засідання за наявними матеріалами, справу

за позовом: Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування», вул. Велика Кільцева, буд.60-А, с. Софіївська Борщагівка, Бучанський р-н, Київська область, 08131,

електронна пошта:

представник позивача: Кучернюк Марина Миколаївна

електронна пошта: ІНФОРМАЦІЯ_1

до відповідача-1: Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Каботажний спуск, буд.18, м. Миколаїв, 54020,

електронна пошта:

до відповідача-2: Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», вул. Гречишнікова, буд. 54, м. Миколаїв, 54003,

електронна пошта:

до відповідача-3: Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, вул. Адмірала Макарова,7, м. Миколаїв, 54001,

електронна пошта:

до відповідача-4: Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001,

електронна пошта:

про: солідарне стягнення 56 301,40 грн.

Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» звернулось до Господарського суду Миколаївської області зі сформованою в системі «Електронний суд» позовної заявою б/н від 27.12.2024 (вх. № 16439/24 від 27.12.2024) про стягнення з Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради солідарно відшкодування шкоди у розмірі 56 301,40 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на таке: 18.07.2023 між ТОВ «ВІДІ-ЛІЗИНГ» та ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» був укладений Договір добровільного страхування наземного транспорту №АС-019182. Предметом Договору страхування є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 21.11.2023 за адресою: м. Миколаїв, вул. 6-а Слобідська, 7-А, за участю Застрахованого транспортного засобу, яким керувала ОСОБА_1 , відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме: після наїзду на закритий люк відбулося підняття кришки люку, внаслідок чого було завдано пошкоджень Застрахованому транспортному засобу. В результату даної дорожньо-транспортної пригоди працівниками Патрульної поліції м. Миколаєва було виявлено недоліки та складено Акт огляду вулично-шляхової мережі, де відповідно і було зафіксовано факт, що каналізаційний люк, глибиною 7 метрів та діаметром 0.8 метрів відчинений. По факту дорожньо-транспортної пригоди відносно ОСОБА_1 було складено адміністративний матеріал. Постановою Центрального районного суду м. Миколаєва №490/11884/24 від 07.02.2024 ОСОБА_1 визнано не винною у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди, а провадження у справі про вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення. 08.12.2023 до ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» звернулося ТОВ «ВІДІ-ЛІЗИНГ» з заявою про виплату страхового відшкодування №15/04/9/1/2608/23 від 08.12.2023 в зв`язку з пошкодженням Застрахованого транспортного засобу, що є страховим випадком відповідно до умов Договору страхування. 12.12.2023 ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі зазначеної заяви і страхового акту № 17444 від 11.12.2023, виходячи з рахунку №НФ-002692 від 28.11.2023, здійснило виплату страхового відшкодування в розмірі 53 130,70 грн, що підтверджується платіжним дорученням № 7266 від 12.12.2024. Також, 16.01.2024, у зв`язку з виявленням прихованого пошкодження, ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» згідно з Договором страхування на підставі Заяви про виплату страхового відшкодування вх. №15/04/9/1/0108-24 від 12.01.2024, Страхового акту № 17710 від 14.01.2024, виходячи з рахунку №НФ-0000099 від 11.11.2024 здійснило доплату страхового відшкодування в розмірі 3 170,70 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 225 від 16.01.2024. Позивач вказує, що у діях ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», КП «ЕЛУ Автодоріг», Миколаївської міської ради, Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради наявні усі елементи складу цивільного правопорушення. Зокрема, протиправної поведінки, яка виразилась у бездіяльності щодо належного утримання каналізаційного люка, що знаходиться на ділянці вулично-шляхової мережі, шкідливий результат такої поведінки як то шкода завдана майну у вигляді пошкодження застрахованого транспортного засобу, причинно-наслідковий зв`язок між протиправною поведінкою (бездіяльністю) та шкодою (збитками), який полягає у тому, що через незабезпечення безпечних умов дорожнього руху на ділянці дороги, де були наявні недоліки утримання каналізаційного люка було пошкоджено застрахований транспортний засіб; при цьому, вина всіх презюмується (презумпція вини завдавача шкоди).

Позовні вимоги обґрунтовані приписами ст. 108 Закону України «Про страхування», ст. 18 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», ст.ст. 16-18, 21 Закону України «Про автомобільні дороги», ст.ст. 9, 12, 14, 16, 24 Закону України «Про дорожній рух», ст.ст. 530, 993, 1166, 1192 Цивільного кодексу України.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 01.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін у судове засідання за наявними матеріалами. Ухвалено провести розгляд справи № 915/1634/24 поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого визначається з урахуванням існування в Україні воєнного стану. Встановлено для сторін процесуальні строки для подання заяв по суті справи.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» Департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради подано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 09.01.2025 (вх. № 268/25 від 09.01.2025), в якому відповідач-3 просить суд відмовити позивачу ТДВ «Страхова компанія «Віді-Страхування» в задоволенні позову.

В обґрунтування заперечень відповідач-3 зазначає, що до повноважень та обов`язків департаменту ЖКГ ММР не належить утримання вулично-дорожньої мережі, а також зливових каналізацій (дощоприймальних колодязів), тренажерних систем на території міста Миколаєва. Рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 24.03.2023 № 178 «Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради» (зі змінами та доповненнями) затверджується перелік заходів з утримання об`єктів благоустрою м. Миколаєва (в т.ч. поточний та капітальний ремонт) та відповідальні за їх виконання (здійснення/замовлення). Водночас, рішенням виконкому Миколаївської міської ради від 23.08.2023 № 666 «Про внесення змін та доповнень до рішення виконкому Миколаївської міської ради від 26.08.2020 № 698 «Про закріплення об`єктів благоустрою міста за виконавчими органами та комунальними підприємствами Миколаївської міської ради» (зі змінами та доповненнями) за департаментом ЖКГ ММР не закріплені об`єкти благоустрою м. Миколаєва. За інформацією управління комунального майна Миколаївської міської ради у комунальній власності оглядовий колодязь (люк) за адресою: м. Миколаїв, вул. 6-а Слобідська (внутрішньо будинкова-дворова територія) 7-А не перебуває. Відповідач-2 також повідомляє, що по вул. 6-а Слобідська, 7-А, де 26.11.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 , під землею проходить тунель, частиною якого є в тому числі і вищевказаний люк, по якому проходять теплові мережі ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» Приватним акціонерним товариством «Миколаївська теплоелектроцентраль» подано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 10.01.2025 (вх. № 347/25 від 10.01.2025), в якому відповідач-1 просить суд по відношенню до ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень товариство зазначає, що ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ» не являється балансоутримувачем об`єкту Тунель № 20 мікрорайона 70 по вул. Колодезній від вул. Дзержинського до вул. Комсомольська та зазначений об`єкт не експлуатує. В 1986 році органи місцевого самоврядування прийняли цей об`єкт в експлуатацію. Станом на сьогодні жодних договірних відносин з ММР щодо благоустрою, санітарного утримання територій, забезпечення чистоти і порядку по даному об`єкту не існує.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання, сформоване в системі «Електронний суд» 13.01.2025 (вх. № 432/25 від 13.01.2025), в якому заявник просив суд продовжити строк для підготовки відповіді на відзив Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та відповіді на відзив ПАТ «Теплоелектроцентраль».

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.01.2025 продовжено позивачу строк для подачі відповіді на відзив Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» та відповіді на відзив Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради до 04.02.2025.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» Миколаївською міською радою подано клопотання про надання додаткового строку для подання відзиву, сформоване в системі «Електронний суд» 13.01.2025 (вх. № 480/25 від 14.01.2025), в якому відповідач-4 просив суд продовжити Миколаївській міській раді строк для подання відзиву на позовну заяву по справі № 915/1634/24 на 10 днів.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 28.01.2025 продовжено відповідачу-4 Миколаївській міській раді строк для подачі відзиву на позовну заяву до 28.01.2025.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» Миколаївською міською радою подано відзив на позовну заяву, сформований в системі «Електронний суд» 23.01.2025 (вх. № 1099/25 від 24.01.2025), в якому відповідач-4 просить суд в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

В обґрунтування заперечень відповідач-4 зазначає, що Миколаївська міська рада своїм рішенням № 16/32 від 23.02.2017, затвердила Положення про департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради та закріпила та Департаментом повноваження з управління та контролю за організацією утримання та обслуговування житлово-комунальними підприємствами міста та управителями об`єктів благоустрою (доріг, вулиць тощо). Крім того, Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста створено Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг». Міська рада наголошує, що у позовній заяві зазначено, що « 21.11.2023 за адресою: м. Миколаїв, вул. 6-а Слобідська, 7-А, за участю Застрахованого ТЗ, яким керувала Шевченко Катерина Валеріївна, відбулася дорожньо-транспортна пригода, а саме: після наїзду на закритий люк відбулося підняття кришки люку, внаслідок чого було завдано пошкоджень Застрахованому ТЗ». Як вбачається з додатків, долучених позивачем до позовної заяви, вірною датою вищезазначеної події, слід вважати 26.11.2023. Відповідач-4 зазначає, що Миколаївська міська рада зі свого боку виконала всі покладені на неї завдання у сфері утримання вулиць і доріг міста відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху, зокрема створила підприємство відповідальне за стан доріг та закріпила повноваження з відповідного контролю за департаментом житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, отже шкода завдана позивачу не з вини Миколаївської міської ради.

Крім того, Миколаївська міська рада стверджує, що жодних доказів про те, що Шевченко К.В. не мала можливості заздалегідь помітити перешкоду та не допустити ситуації, що призвела до ДТП в матеріалах справи не міститься. Відсутність таких доказів, на переконання відповідача-4, ставить під сумнів твердження про прямий зв`язок між відкритим каналізаційним люком та ДТП.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» позивачем подано відповідь на відзив Миколаївської міської ради, сформовану в системі «Електронний суд» 29.01.2025 (вх. № 1379/25 від 30.01.2025), в якій заявник зазначає, зокрема про те, що не потребують доказування встановлені постановою Центрального районного суду м. Миколаєва № 490/11884/24 від 07.02.2024 обставини відсутності у діях Шевченко К.В. складу адміністративного правопорушення. З урахуванням наведеного позивач зазначає, що звинувачення Миколаївської міської ради у відзиві на позовну заяву від 23.01.2025 щодо порушень Правил дорожнього руху України є безпідставними, та просить суд стягнути з ПАТ «Теплоелектроцентраль», КП «Експлуатаційного Лінійного Управління Автодоріг», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради солідарно відшкодування шкоди на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» в розмірі 56 301,4 грн. з підстав, зазначених у відповіді на відзив.

На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» Миколаївською міською радою подано заперечення на відповідь на відзив, сформовані в системі «Електронний суд» 04.02.2025 (вх. № 1691/25 від 05.02.2025), в яких відповідач-4 просить суд в задоволенні позову Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до Миколаївської міської ради, Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради відмовити в повному обсязі.

Інших заяв чи клопотань від сторін до суду не надходило.

За приписами ч. 1 ст. 248 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі, крім випадку, передбаченого частиною другою цієї статті.

Водночас, згідно з приписами статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах «Савенкова проти України» від 02.05.2013, «Папазова та інші проти України» від 15.03.2012).

Європейський суд щодо тлумачення положення «розумний строк» в рішенні у справі «Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства» роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

Враховуючи необхідність повного та всебічного розгляду справи із забезпеченням принципу змагальності та створення сторонам, які беруть участь у справі, необхідних умов для встановлення фактичних обставин справи і правильного застосування законодавства, а також з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, вказана справа розглядалась судом у розумний строк.

Згідно із частиною 4 статті 240 Господарського процесуального кодексу України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши усі подані у справу докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив таке.

18.07.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «ВІДІ-ЛІЗИНГ» (страхувальник) та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» (страховик) укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту АС № 019182 (надалі Договір страхування).

Згідно визначення ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. В силу пункту 6 частини 4 наведеної статті одним із видів добровільного страхування є страхування наземного транспорту.

Відповідно до спеціальної частини Договору страхування, транспортним засобом (ТЗ) є марка Toyota Corola, реєстраційний номер НОМЕР_2 , 2022 року випуску.

Спеціальна частина (СЧД), Загальна частина (ЗЧД) Договору страхування та Додатки до Договору страхування є невід`ємними частинами цього Договору страхування та розглядаються Страховиком та Страхувальником як умови цього Договору страхування в цілому.

Договір набуває чинності з 00 год. 00 хв. 19 липня 2023 року.

Договір припиняє діяти та втрачає чинність з 24 год. 00 хв. 18 липня 2024 року.

Відповідно до п. 2 загальної частини Договору страхування предметом цього договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням ТЗ, що зазначений в СЧД та перебуває в заставі у вигодонабувача.

Відповідно до п. 3.1 Договору страхування за цим договором страховими випадками є події, передбачені СЧД, що відбулись протягом строку дії цього Договору, а території дії цього Договору, підтверджені документально, з настанням чого виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування згідно з умовами цього договору.

Умовами п. 3.2 Договору страхування сторони погодили «Визначення страхових ризиків», а саме:

3.2.1. ДТП - дорожньо-транспортна пригода, тобто подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки;

3.2.2. ПДТО - протиправні дії третіх осіб, що призвели до пошкодження, знищення ТЗ та/або втрати окремих складових частин, деталей, приладів і обладнання ТЗ;

3.2.3. ПОЖЕЖА - включає в себе ризики пожежі, в тому числі самозаймання ТЗ, та вибуху ТЗ в результаті такої пожежі;

3.2.4. СТИХІЙНІ ЛИХА - включає в себе ризики стихійних лих та природних явищ (повінь, буря, ураган, смерч, цунамі, шторм, злива, удар блискавки, град, обвал, лавина, зсув ґрунту, осідання ґрунту, вихід підґрунтових вод, паводок, сель);

3.2.5. ВП - вплив предметів (включає в себе зовнішній вплив на ТЗ сторонніх предметів, крім ризиків ПДТО та СТИХІЙНІ ЛИХА), а також напад тварин;

3.2.6. ВИКРАДЕННЯ - незаконне заволодіння ТЗ третіми особами, а також пошкодження або знищення ТЗ внаслідок ДТП при незаконному заволодінні.

3.3. Під Повним КАСКО розуміється пошкодження, знищення або втрата застрахованого ТЗ та/або ДО внаслідок будь-яких страхових ризиків, зазначених в п. 3.2 цього Договору.

26.11.2023 за адресою: м. Миколаїв, Центральний район, вул. 6-а Слобідська, 7А, трапилася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено застрахований транспортний засіб марки Toyota Corolla, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Як вбачається зі схеми місця дорожньо-транспортної пригоди та акту обстеження ділянки вулично-шляхової мережі за адресою: м. Миколаїв, Центральний район, вул. 6-а Слобідська, 7 А, ДТП сталася внаслідок наїзду на перешкоду відкритий каналізаційний люк глибиною близько 7 м та діаметром 0,8 м.

Як свідчать матеріали справи, ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» 05.03.2024 звернулось до Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради з публічним запитом на інформацію № 734/02.02.01-18/5/24 з приводу питань щодо балансоутримувача вулично-шляхової мережі за адресою: м. Миколаїв, вул. 6-а Слобідська, 7-А, де 26.11.2023 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 .

У відповіді на вказаний запит, наданій листом № 906/08.01.01.-10/08/8/24 від 12.03.2024 Департамент повідомив, що власником вулично-дорожньої мережі в місті Миколаєві є Миколаївська територіальна громада. Відповідно до рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.03.2023 №178 «Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради» (із змінами) КП «ЕЛУ «Автодоріг» здійснює: 1) прибирання (утримання) доріг у літній період та утримання (прибирання) доріг у зимній період (зимове утримання доріг); 2) забезпечує утримання штучних споруд, які знаходяться у вказаного підприємства на балансі; 3) утримання зливових каналізацій (дощоприймальних колодязів), тренажерних систем (забезпечує утримання дощоприймальних колодязів та дренажних систем, які знаходяться у вказаного підприємства на балансі); 4) видалення сторонніх предметів з вулично-дорожньої мережі м. Миколаєва; 5) поточний середній ремонт доріг (забезпечує здійснення поточного дрібного ремонту доріг (усунення ямковості). Адміністрації районів Миколаївської міської ради забезпечують прибирання (утримання) внутрішньо-квартальних проїздів. Також у вказаному листі повідомлено про те, що по вул. 6-а Слобідська, 7-А, де 26.11.2023 сталася дорожньо-транспортна пригода за участі транспортного засобу Toyota Corolla, під землею проходить тунель, частиною якого є в тому числі і вищевказаний люк, по якому проходять теплові мережі ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ».

17.04.2024 ТДВ «Страхова компанія «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» засобами поштового зв`язку направило на адресу КП «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» Миколаївської міської ради та Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради вимогу про відшкодування шкоди № 15/04/8/2/1484-24, в якій просило солідарно здійснити відшкодування шкоди на користь ТДВ «СК «ВІДІ-СТРАХУВАННЯ» в розмірі 56301,40 грн.

Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» на вимогу про відшкодування шкоди у своєму листі № 5168/34-01/34/1/24 від 29.04.2024 повідомило, що КП «ЕЛУ автодоріг» не є балансоутримувачем та відповідальною особою за стан ділянки на якій сталася ДТП, шляхом наїзду на перешкоду (відкритий люк); відповідальність за стан покриття внутрішньоквартального проїзду ділянки на якій сталася ДТП покладається на Адміністрацію Центрального району ММР; на зазначеній ділянці під землею проходить тунель, частиною якого є в тому числі і відкритий люк ПрАТ «Миколаївська ТЕЦ», який став перешкодою під час ДТП.

Департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради на вимогу про відшкодування шкоди у своєму листі № 5370/08.01.01-10/08/8/24 від 01.05.2024 повідомив, зокрема, про те, що відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 24.03.2023 №178 «Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради» (зі змінами), департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради не є виконавчим органом Миколаївської міської ради, що відповідальний за утримання вулично-дорожньої мережі, а також за утримання зливових каналізацій (дощоприймальних колодязів), дренажних систем на території міста Миколаєві. Крім того, департамент зазначив, що не завжди люки, що розташовані вздовж вулично-дорожньої мережі обслуговуються та перебувають на балансі того чи іншого комунального підприємства, яке здійснює утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві відповідно до вищевказаного рішення. Враховуючи вищевикладене, департамент житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради зазначив, що не є належною стороною щодо відшкодування шкоди, що була завдана транспортному засобу Toyota Corolla, д/н НОМЕР_1 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 26.11.2023, в розмірі 56 301,40 грн.

Отже, з огляду на заявлені позивачем предмет та підстави позовних вимог, в даному випадку підлягає встановленню особа відповідальна за стан дороги, на якій трапилася ДТП і на кого саме покладається обов`язок забезпечити належний стан такої.

З урахуванням наведеного, суд зазначає, що у відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про автомобільні дороги» визначено, що вулиці і дороги міст та інших населених пунктів знаходяться у віданні органів місцевого самоврядування і є комунальною власністю.

У пп. 1, 4 ст. 21 Закону України «Про автомобільні дороги» передбачено, що органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції міських рад та їх виконавчих органів районних рад та районних державних адміністрацій у сфері дорожнього руху належить, зокрема, організація будівництва, реконструкції, ремонту та утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів.

В силу ст. 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішеннями судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

При цьому, ч.3 ст. 14 і ч. 1 ст. 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають право на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Частина 1 ст. 21 Закону України «Про дорожній рух» визначає, що автомобільна дорога, вулиця являє собою частину території, в тому числі в населеному пункті, призначену для руху транспортних засобів і пішоходів, з усіма розміщеними на ній спорудами, а відповідно до частини 1 статті 24 названого Закону власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

У пункті 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 (далі - Правила) встановлено, що власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об`єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об`єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг,вулиць, залізних переїздів.

Указані правила є обов`язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об`єктів і користувачів (п. 1 Правил).

Вимоги до експлуатаційного стану автомобільних доріг, вулиць населених пунктів, залізничних переїздів та технічних засобів організації дорожнього руху встановлює ДСТУ 3587-97 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги, вулиці та залізничні переїзди. Вимоги до експлуатаційного стану».

Ці вимоги ДСТУ 3587-97 є обов`язковими.

Автомобільні дороги, вулиці і дороги населених пунктів та залізничні переїзди повинні на період їх експлуатації підтримуватися у справному стані і забезпечувати безпеку руху транспортних засобів та пішоходів.

Люки оглядових колодязів повинні відповідати вимогам ГОСТ 3634. Відхилення висотної позначки кришки люка відносно рівня покриття проїзної частини не повинно перевищувати 1,0 см (пункт 3.1.7 ДСТУ 3587-97).

Відповідно до пункту 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року (далі - Єдині правила), ремонт і утримання автомобільних доріг забезпечується Агентством відновлення (автомобільних доріг загального користування державного значення), підприємствами та організаціями, уповноваженими Радою міністрів Автономної Республіки Крим, обласними та Севастопольською міською держадміністраціями (автомобільних доріг загального користування місцевого значення), підприємствами або балансоутримувачами, утвореними або визначеними органами місцевого самоврядування відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» (вулиць і доріг міст та інших населених пунктів) (далі - підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів).

Власники дорожніх об`єктів або уповноважені ними органи, підприємства та організації, що забезпечують ремонт та утримання дорожніх об`єктів, зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати роботи з ремонту та утримання дорожніх об`єктів відповідно до Технічних правил ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів, затверджених наказом Мінрегіону від 14.02.2012 № 54, ДСТУ 3587:22 «Безпека дорожнього руху. Автомобільні дороги. Вимоги до експлуатаційного стану», ДСТУ 8749:2017 «Безпека дорожнього руху. Огородження та організація дорожнього руху в місцях проведення дорожніх робіт»; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух (пункт 11 розділу 2 «Обов`язки і права власників дорожніх об`єктів або уповноважених ними органів, дорожньо-експлуатаційних організацій» Єдиних правил).

За встановленими обставинами справи, дорожньо-транспортна пригода 21.11.2023 сталася саме внаслідок незадовільного стану дорожнього покриття прилеглої території по вул. 6-а Слобідська, а саме відчиненого каналізаційного люку.

У постановах від 30.10.2019 у справі № 639/2132/18 та від 18.02.2020 у справі №916/2586/18 Верховний Суд зробив висновок, що якщо балансоутримувач дороги який повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, допустив бездіяльність, це є підставою для покладення саме на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідно до Статуту Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг», затвердженого рішенням Миколаївської міської ради від 14.12.2017 № 31/4, Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» є правонаступником колективного підприємства «Експлуатація доріг, мостів» заснованого виконкомом Миколаївської міської Ради народних депутатів міста Миколаєва від 24.06.1993 № 5258, та створене Миколаївською міською радою з метою здійснення господарської діяльності для вирішення соціально-економічних проблем міста по управлінню, утриманню і експлуатації доріг, мостів міста та засновано на комунальній власності територіальної громади міста Миколаєва.

Відповідно до рішення Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 178 від 24.03.2023 «Про розмежування відповідальності за утримання об`єктів благоустрою (їх елементів) у місті Миколаєві між комунальними підприємствами та виконавчими органами Миколаївської міської ради» (зі змінами) Комунальне підприємство «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» здійснює: 1) прибирання (утримання) доріг у літній період та утримання (прибирання) доріг у зимній період (зимове утримання доріг); 2) забезпечує утримання штучних споруд, які знаходяться у вказаного підприємства на балансі; 3) утримання зливових каналізацій (дощоприймальних колодязів), тренажерних систем (забезпечує утримання дощоприймальних колодязів та дренажних систем, які знаходяться у вказаного підприємства на балансі); 4) видалення сторонніх предметів з вулично-дорожньої мережі м. Миколаєва; 5) поточний середній ремонт доріг (забезпечує здійснення поточного дрібного ремонту доріг (усунення ямковості).

Як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» № 5168/34-01/34/1/24 від 29.04.2024 відповідно до Розпорядження фонду комунальної власності міської ради «Про закріплення комунального майна (дороги Центрального району) за комунальним підприємством «ЕЛУ автодоріг» від 19.12.2002 № 119-р на праві повного господарського відання підприємству були передані дороги, в тому числі дорога на вулиці 6-а Слобідська від вул. 1-ої Воєнної до вулиці Колодязна та від вулиці Колодязна до вулиці Кузнецька.

Таким чином, саме відповідач-2 є балансоутримувачем дороги, на якій сталась ДТП за участі автомобіля, застрахованого у позивача, а тому повинен здійснювати постійний контроль за станом усіх елементів дороги та розташованих на ній каналізаційних споруджень, проте допустив бездіяльність, що є підставою для покладення на нього обов`язку відшкодування завданої майнової шкоди відповідно до статті 1166 ЦК України.

За приписами вказаної статті, для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме:

- протиправної поведінки;

- шкоди;

- причинного зв`язку між протиправною поведінкою та шкодою;

- вини.

Наявність зазначених елементів свідчить про існування складу цивільного правопорушення, що є підставою для застосування такої міри відповідальності як стягнення шкоди.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювана шкоди.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом, зокрема, у постановах від 20.10.2020 у справі № 910/17533/19, від 21.04.2020 у справі № 904/3189/19, від 10.12.2018 у справі № 902/320/17.

З урахуванням наведеного, щодо заявленого позивачем розміру збитків у вигляді майнової шкоди у розмірі 56 301,40 грн, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 1192 Цивільного кодексу України, з урахуванням обставин справи, суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

При цьому, заявлена до стягнення сума є цілком співмірною з обсягом фактичних пошкоджень транспортного засобу.

Водночас, як доказ розміру заподіяних збитків, позивач подав до суду: акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість) від 27.11.2023, рахунок № НФ-0002692 від 28.11.2023 на суму 53 130,70 грн з ПДВ, акт виконаних робіт № НФ-0000098 від 11.01.2024 на суму 53 130,70 грн з ПДВ, заяву про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/2608-23 від 08.12.2023, страховий акт № 17444 від 11.12.2023 на суму 53 130,70 грн, платіжну інструкцію № 7266 від 12.12.2023 на суму 53 130,70 грн, акт огляду транспортного засобу (ТЗ) від 11.01.2024, рахунок № НФ-0000099 від 11.01.2024 на суму 3 170,70 грн з ПДВ, акт виконаних робіт № НФ-0000271 від 01.02.2024 на суму 3 170,70 грн, заяву про виплату страхового відшкодування № 15/04/9/1/0108-23 від 12.01.2024, страховий акт № 17710 від 15.01.2024 на суму 3 170, 70 грн., платіжну інструкцію № 225 від 16.01.2024 на суму 3 170,70 грн.

Як встановлено судом, страховим актом № 17444 від 11.12.2023 та страховим актом № 17710 від 15.01.2024, виконуючи взяті на себе зобов`язання за договором добровільного страхування наземного транспорту АС № 019182 від 18.07.2023, страховиком Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ВіДі-Страхування» прийнято рішення визнати подію страховим випадком та виплатити страхове відшкодування у загальному розмірі 56 301,40 грн, що і було здійснено у подальшому, на підтвердження чого до матеріалів справи надано платіжні інструкції № 7266 від 12.12.2023 на суму 53 170,70 грн та № 225 від 16.01.2024 на суму 3 170,70 грн.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 979 Цивільного кодексу України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Частиною 1 ст. 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Приписами пп. 38.1.2. п. 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до підприємства, установи, організації, що відповідає за стан дороги, якщо заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди шкода виникла з їх вини.

Порушенням права є такий стан суб`єктивного права, при якому воно зазнавало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок якого суб`єктивне право уповноваженої особи зазнало зменшення або ліквідації як такого. Порушення права пов`язане з позбавленням його носія можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Суд зазначає, що протиправною поведінкою відповідача-2 у даному випадку являється неналежне експлуатаційне утримання ним відрізку дороги, на якій трапилася ДТП, збитками являються витрати позивача, які він поніс у зв`язку з виплатою страхувальнику страхового відшкодування в розмірі 56 301,40 грн.

Отже, зважаючи на те, що заподіяння шкоди застрахованому автомобілю та відповідно виплата позивачем страхового відшкодування лежить у прямому причинно-наслідковому зв`язку із неналежним утриманням відповідачем-2 ділянки дороги, на якій трапилася ДТП, беручи до уваги наявність всіх складових цивільного правопорушення, суд дійшов до висновку, що шкода в розмірі 56 301,40 грн підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача-2.

Щодо вимог про солідарне відшкодування шкоди за рахунок Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради, суд зазначає таке.

Підставою для настання господарсько-правової відповідальності, передбаченої вищевказаною нормою законодавства, є правопорушення, що включає в себе певні елементи: збитки, протиправність поведінки особи, яка заподіяла збитки та причинний зв`язок між ними, а також вина.

Так, протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності).

Протиправною поведінка вважається тоді, коли суб`єкт права свідомо порушує норму права. Необхідною ознакою протиправності є нормативність, тобто закріплення моделі поведінки нормою права.

Встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоду, та збитками потерпілої сторони є важливим елементом доказування наявності реальних збитків, а тому важливим є встановлення, що протиправна дія чи бездіяльність особи є причиною, а збитки, які виникли у потерпілої особи, - наслідком такої протиправної поведінки.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди, тобто протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною збитків, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками. Непрямий (опосередкований) зв`язок між протиправною поведінкою і збитками означає лише, що поведінка оцінюється за межами конкретного випадку, і, відповідно, за межами юридично значимого зв`язку.

Як встановлено судом вище, саме відповідач-2 є балансоутримувачем дороги, на якій сталася дорожньо-транспортна пригода, тому поведінка (дії / бездіяльність) означеної особи перебувають в причинно-наслідковому зв`язку з заподіяною позивачу шкодою. При цьому, суд дійшов висновку, що дії або бездіяльність решти відповідачів (Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради) не перебувають в такому причинно-наслідковому зв`язку та не призводили до завдання шкоди, а тому у позові до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради слід відмовити у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог.

Окрім того, ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Тобто, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, і таке звернення здійснюється особою, котрій це право належить, до особи, яка порушила це право, з метою його захисту.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.10.2018 у справі № 910/2062/18.

Відповідно до вимог ст. 14 Господарського процесуального кодексу України, яка встановлює диспозитивність господарського судочинства, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у господарських справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 45 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що сторонами в судовому процесі є позивач і відповідач.

Належним відповідачем є особа, яка має відповідати за позовом. Тобто, відповідач це особа, яка має безпосередній зв`язок зі спірними матеріальними правовідносинами та, на думку позивача, порушила, не визнала або оспорила його права, свободи чи інтереси і тому притягується до участі у справі для відповіді за пред`явленими вимогами.

Неналежний відповідач це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі належному відповідачеві.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.12.2020 у справі №278/1258/16-ц та від 25.11.2020 у справі №233/1950/19.

Таким чином, пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №905/386/18 та від 13.10.2020 №640/22013/18.

Отже, зважаючи на норми ст. 1166 ЦК України, стороною позивача позовні вимоги заявлені до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради щодо солідарного стягнення відшкодування шкоди, заподіяної у наслідок дорожньо-транспортної пригоди, як до неналежних відповідачів.

За такого, за результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежних відповідачів та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Враховуючи наведені обставини, позовні вимоги до Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» підлягають задоволенню у повному обсязі, в задоволенні ж позовних вимог щодо солідарного стягнення до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради в позові слід відмовити.

При цьому, аналізуючи питання обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд може спиратись на висновки, що зробив Європейський суд з прав людини від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень.

Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Серявін та інші проти України» вказано, що усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994).

З огляду на вищевикладене, суд вважає, що ним надано вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судом були досліджені всі документи, які надані сторонами по справі, аргументи сторін та надана їм правова оцінка.

Решта доводів та заперечень сторін судом до уваги не береться, оскільки не спростовують наведених вище висновків.

За правилами п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, згідно з ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає покладенню на відповідача-2.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 11, 13, 73, 74, 76-79, 86, 123, 129, 210, 220, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241, 247, 248, 252 ГПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. В частині вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» позов задовольнити.

3. Стягнути з Комунального підприємства «Експлуатаційне лінійне управління автодоріг» (Україна, 54003, Миколаївська обл., місто Миколаїв, вулиця Гречишнікова, будинок 54; ) на користь Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» (Україна, 08131, Київська обл., Бучанський р-н, село Софіївська Борщагівка, вул. Велика Кільцева, будинок 60-А; ) шкоду в розмірі 56 301,40 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

4. В частині вимог Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Віді-Страхування» до Приватного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль», Департаменту житлово-комунального господарства Миколаївської міської ради, Миколаївської міської ради в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду, у відповідності до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення господарського суду може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст.ст. 253, 254, 256-259 ГПК України.

Повне рішення складено 04.07.2025.

Суддя Н.О. Семенчук