СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року м. Харків Справа № 917/584/25

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючий суддя Лакіза В.В., суддя Мартюхіна Н.О., суддя Медуниця О.Є.,

за участю секретаря судового засідання Фурсової А.М.,

за участю представників:

від позивача не з`явився,

від відповідача не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (вх.№1371П/2)

на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 (повна ухвала складена 05.06.2025, суддя Пушко І.І.)

у справі №917/584/25

за позовною заявою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка", м.Київ,

до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра", м. Полтава,

про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 клопотання позивача про закриття провадження у справі № 917/584/25 задоволено. Провадження у справі закрито. Стягнуто з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" (вул.Колективна, 10, м. Полтава, 36019, ) на користь Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Уніка" (вул. Теліги Олени, 6, літ. В, м. Київ, 04112, ) 4 000,00 грн витрат на правничу допомогу.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Саламандра" частково не погодилось з ухвалою Господарського суду Полтавської області та звернулось до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 у справі №917/584/25 в частині стягнення з ПрАТ "СК "Саламандра" витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 4 000,00 грн; прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні вимоги позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу.

В обґрунтування заявлених вимог вказує, що у даній справі стягнуті судом першої інстанції витрати на професійну правничу допомогу є абсолютно невиправданими з огляду на особливі обставини справи. Справа не розглядалась по суті, сторони не викликались до судового засідання, судове рішення по суті ухвалено не було. Позивач самостійно ініціював закриття провадження клопотанням від 02.06.2025, визнавши відсутність предмета спору. За таких обставин, стягнення витрат на правничу допомогу суперечить принципу пропорційності та розумності судових витрат, який визнається як у національній судовій практиці, так і в практиці Європейського суду з прав людини.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" на ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 у справі №917/584/25; призначено справу до розгляду на "02" липня 2025 р. о 15:30 годині у приміщенні Східного апеляційного господарського суду за адресою: 61022, місто Харків, проспект Незалежності, 13, 1-й поверх, в залі засідань № 105; встановлено позивачу строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв і клопотань по суті справи та з процесуальних питань - 15 днів з дня вручення даної ухвали.

Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 17.06.2025, з огляду на те, що апеляційна скарга надійшла до Східного апеляційного господарського суду без матеріалів справи, що унеможливлює розгляд поданої апеляційної скарги, апеляційним господарським судом відповідно до п.17.5 Перехідних положень Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) витребувано матеріали справи у суду першої інстанції та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги, які визначені главою І розділу IV ГПК України, до надходження матеріалів справи.

24.06.2025 матеріали справи надійшли до Східного апеляційного господарського суду.

Судом апеляційної інстанції було вчинено всі належні та допустимі заходи, направленні на завчасне повідомлення учасників справи про відкриття апеляційного провадження у даній справі, час та місце розгляду справи (відповідні докази містяться в матеріалах справи). У ході апеляційного розгляду даної справи Східним апеляційним господарським судом, у відповідності до п.4 ч.5 ст.13 ГПК України, було створено учасникам справи умови для реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом у межах строку, встановленого ч. 2 ст. 273 ГПК України.

Сторони своїм правом на участь у судовому засіданні не скористалися, їх представники у судове засідання не з`явилися.

Враховуючи, що апелянт висловив свої доводи в апеляційній скарзі (копія якої була направлена відповідачу у справі), неприбуття у судове засідання представників сторін, належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду справи, про що сторони були повідомлені ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 16.06.2025, а також з огляду на строк розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду, судова колегія вважає можливим розглянути справу в даному судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За приписами ч.2 цієї норми, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Дослідивши матеріали справи, а також викладені в апеляційній скарзі доводи, розглянувши справу в порядку ст. 269 ГПК України, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду встановила наступне.

Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Уніка" звернулося до Господарського суду Полтавської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" про стягнення 26 628,01 грн страхового відшкодування в порядку суброгації.

Ухвалою Господарського суду Полтавської області від 28.03.2025 вказану позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження та встановлено сторонам процесуальні строки на подання заяв по суті справи. Зокрема, відповідачу надано строк на подання відзиву на позов - не пізніше 15 днів з дня вручення цієї ухвали.

Від позивача до Господарського суду Полтавської області надійшло клопотання від 02.06.2025 (вх. № 7295), в якому останній просив суд закрити провадження у справі в зв`язку з відсутністю предмету спору, так як заборгованість погашена в повному обсязі, та просив стягнути судові витрат з відповідача в порядку ст.130 ГПК України.

04.06.2025 до Господарського суду Полтавської області відповідачем подано заперечення на клопотання позивача (вх.№7453), в якому просив відмовити у задоволенні вимог про покладення на нього витрат на правничу допомогу.

05.06.2025 постановлено оскаржувану ухвалу суду.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам в частині заявлених апеляційних вимог, колегія суддів зазначає таке.

Судові витрати - це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи (п. 49 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27.11.2019 у справі № 242/4741/16-ц).

Стаття 123 ГПК України визначає види судових витрат, до яких належать судовий збір та витрати, пов`язані з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.06.2021 у справі №550/936/18 зазначила, що питання про стягнення (визначення, розподіл) судових витрат вирішується зазвичай при вирішенні питання про закінчення судового провадження, тобто при закритті провадження у справі, залишенні позову без розгляду чи вирішенні спору по суті з ухваленням рішення суду. Окремо питання про стягнення судових витрат вирішується у разі, якщо судом воно не вирішувалося при ухваленні відповідного судового рішення про закінчення розгляду справи.

При цьому, підстави закриття провадження у справі зазначені у статті 231 Господарського процесуального кодексу України.

Так, вказаним Кодексом встановлено можливість закриття провадження у справі на підставі відмови позивача від позову і прийняття такої відмови судом (п. 4 ч. 1 ст. 231 ГПК України).

Право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі гарантується, про що визначено у ст. 191 ГПК України.

Разом з цим, пунктом 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України встановлено, що суд закриває провадження у справі, у зв`язку із відсутністю предмету спору.

Таким чином, колегія суддів виходить з того, що вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат у разі закриття провадження у справі залежить від фактичних обставин, які стали підставою для такого закриття.

У статті 130 ГПК України, яка має назву "Розподіл витрат у разі визнання позову, закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду", закріплені спеціальні правила, які стосуються окремих випадків розподілу судових витрат, зокрема, у разі закриття провадження у справі

Так, у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак, якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача (ч. 3 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України)

Судова колегія звертає увагу на те, що за змістом ч. 3 ст. 130 ГПК України, яка є спеціальною нормою, та з урахуванням практики її застосування, вирішення питання про відшкодування понесених позивачем витрат з зазначених підстав ставиться у залежність від встановлення судом обставин задоволення позовних вимог відповідачем після відкриття провадження у справі, а також з наявності факту закриття провадження у справі саме внаслідок відмови позивача від позову (за поданою ним заявою).

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.12.2020 у справі №922/418/20.

Як вбачається з матеріалів справи, від позивача надійшло до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв`язку із відсутністю предмета спору, оскільки 03.04.2025 Моторним (транспортним) страховим бюро України сплачено заборгованість відповідача у сумі 26 628,01 грн.

Як вже зазначалось у даній постанові, місцевий господарський суд постановив оскаржувану ухвалу у справі №917/584/25 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України, оскільки, після відкриття провадження у справі отримав докази про сплату заборгованості, яка є предметом спору, а також заяву позивача про закриття провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, що в сукупності свідчить про можливість застосування до спірних правовідносин ч. 3 ст. 130 ГПК України та розглянути питання щодо відшкодування витрат позивача на професійну правову допомогу, понесених за наслідками звернення з даним позовом до суду.

В частині часткового задоволення оскаржуваною ухвалою заяви позивача про відшкодування витрат на правову допомогу суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Положеннями статті 59 Конституції України встановлено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Право особи на отримання правової допомоги під час розгляду справи господарськими судами гарантоване статтею 1312 Конституції України, статтею 16 Господарського процесуального кодексу України, відповідними положеннями Закону "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Пунктом 1 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що адвокат - це фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом.

Згідно з частиною першою статті 26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Частиною четвертою статті 60 ГПК України встановлено, що повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

За змістом статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 зазначеного Закону).

Отже, розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. У разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу й обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.

При цьому, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі № 910/4201/19).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 ГПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відтак, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

При цьому, як зазначено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 р. у справі № 922/445/19, за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

Згідно зі статтею 15 ГПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями тощо.

Практична реалізація згаданого принципу в частині відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи:

1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 ГПК України);

2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 ГПК України):

- подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи;

- зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу.

3) розподіл судових витрат (стаття 129 ГПК України).

Як встановлено місцевим господарським судом, на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу представник позивача подав договір про надання правничої допомоги №1/20ю від 31.12.2020 (а.с. 40), відповідно до якого Адвокатське бюро Олександра Лисова () приймає на себе зобов`язання надавати клієнту (ПрАТ "Страхова компанія "Уніка") правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених цим договором, зокрема, складання документів правового характеру (звернень, заяв, скарг, листів, пропозицій, запитів та ін.) та процесуальних документів (відзивів, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних та касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства).

Відповідно до п. 4.1 договору ціна договору складається з вартості юридичних послуг, що зазначаються в додатковій угоді до цього договору. така угода може бути викладена у формі додатку до договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін.

За результатами надання юридичної допомоги складається акт прийому-передачі наданих послуг, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті прийому-передачі наданих послуг вказується обсяг наданої бюро юридичної допомоги, її вартість та ідентифікація (п. 4.5 договору).

Відповідно до додатку №1 від 06.02.2025 до договору про надання правової допомоги за надання бюро клієнтові правової (правничої допомоги) клієнт платить фіксовану суму гонорару адвоката у розмірі 7 000,00 грн за надання правової допомоги в суді першої інстанції по кожній справі з переліку.

Згідно з п. 1 додаткової угоди № 4 до договору про надання правової допомоги № 1/20ю від 31.12.2020 сторони домовились викласти п. 6.2 договору у наступній редакції: "6.2. Дія договору припиняється 31.12.2025 року".

Сторонами на виконання договору підписано акт надання послуг №36 від 22.03.2025, відповідно до якого Адвокатським бюро "Лисов2856 "Еквіт" в особі адвоката Білоконь І.В. були надані позивачу послуги в суді першої інстанції на загальну суму 7000,00 грн.

Водночас, судова колегія зазначає, що за змістом частини 4 статті 126 ГПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N19336/04).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Тобто, суд оцінює рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи була їх сума обґрунтованою.

Спірні правовідносини між сторонами у справі пов`язані з правом вимоги в порядку суброгації, врегульовані нормами Цивільного кодексу України, Законом України "Про страхування", Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

При розгляді справи в суді адвокатом щодо суті спору складено лише позовну заяву та клопотання про закриття провадження у справі, розгляд справи здійснювався без виклику сторін, що не потребувало витрат адвокатом свого часу на участь в судових засіданнях.

Великої кількості законів і підзаконних нормативно-правових актів, які підлягають дослідженню адвокатом і застосуванню, спірні правовідносини не передбачають; матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких під час складення позовної заяви адвокат витратив значний час.

У поданому до суду відзиві на позовну заяву від 15.04.2025 (вх.№5028) відповідач зазначає, що розмір адвокатських витрат є непропорційним складності справи.

Матеріали справи також містять заперечення на клопотання позивача про стягнення з відповідача судових витрат (на правничу правову допомогу) в порядку ст.130 ГПК України (вх.№7453 від 04.06.2025).

Досліджуючи питання співмірності витрат із складністю справи, обсягу виконаної адвокатом роботи, колегія суддів апеляційного господарського суду дійшла висновку, що відповідно до положень статей 123, 126, 129 ГПК України наявні підстави для часткового відшкодування за рахунок відповідача витрати позивача на професійну правничу допомогу в частині фіксованої оплати в розмірі 4 000,00 грн, що відповідають принципам достатності, розумності та реальності, що вказує про законність оскаржуваного судового рішення в зазначеній частині.

При цьому, судова колегія вважає за доцільне зазначити, що критерій розумної необхідності витрат на професійну правничу допомогу є оціночною категорією, яка у кожному конкретному випадку (у кожній конкретній справі) оцінюється судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні доказів, зокрема, наданих на підтвердження обставин понесення таких витрат, надання послуг з професійної правничої допомоги, їх обсягу, вартості з урахуванням складності справи та витраченого адвокатом часу, тощо. Сама лише незгода скаржника з наданою судом оцінкою відповідним доказам, які підтверджують факт надання професійної правничої допомоги, а також оцінкою обставин критерію реальності адвокатських витрат, критерію розумності їх розміру тощо, не свідчить про незаконність оскаржуваного судового рішення.

Статтею 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відтак, з урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції зазначає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваної ухвали судом апеляційної інстанції, а тому вони не спростовують правильних висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки обставин, зазначених місцевим судом. Водночас, судом першої інстанції було повно та всебічно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, надано їм належну правову оцінку та постановлено ухвалу з дотриманням норм процесуального права, що дає підстави для залишення ухвали Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 у справі № 917/584/25 без змін, а апеляційної скарги Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" без задоволення.

Керуючись ст. 129, 269, 273, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Саламандра" залишити без задоволення

Ухвалу Господарського суду Полтавської області від 05.06.2025 у справі №917/584/25 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено ст. ст. 286 -289 ГПК України.

Повна постанова складена 04.07.2025.

Головуючий суддя В.В. Лакіза

Суддя Н.О. Мартюхіна

Суддя О.Є. Медуниця