ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
======================================================================
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року Справа № 915/788/23

м. Миколаїв

Господарський суд Миколаївської області у складі судді Адаховської В.С.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін справу

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (25014, Кіровоградська обл., м. Кропівницький, вул. Руслана Слободянюка, буд. 93, ідентифікаційний код 33428816, адреса ел. пошти: , представник позивача - Кулібаба М.І., АДРЕСА_1 , адреса ел. пошти: ІНФОРМАЦІЯ_1 )

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, 64; , адреса електронної пошти: )

про: стягнення 82269,74 грн

У с т а н о в и в:

22.05.2023 Товариство з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовною заявою № б/н від 16.05.2023 (вх. №6428/23) про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" заборгованості за договором поставки №8310Р4381 від 21.12.2021 в сумі 82269,74 грн, а також 2684,00 грн судового збору.

Ухвалою Господарського суду Миколаївської області від 29.05.2023 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними матеріалами. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті спору.

15.06.2023 до суду від відповідача надійшла заява, сформована в системі "Електронний суд" 15.06.2023 (вх. №7813/23) про вступ у справу як представника.

21.06.2023 до суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, сформований в системі "Електронний суд" від 21.06.2023 (вх. №8081/23), у якому товариство визнає позовні вимоги про стягнення заборгованості за договором поставки №8310Р4381 від 21.12.2021, в сумі 82269,74 грн та просить відстрочити виконання рішення щодо погашення заборгованості за Договором строком на шість місяців.

23.06.2023 на адресу електронної пошти суду від позивача надійшли заперечення (щодо задоволення клопотання відповідача про відстрочення виконання рішення суду) №б/н від 23.06.2023 (вх. №8261/23), в яких позивач просить відмовити відповідачу в задоволенні клопотання про відстрочення виконання рішення суду.

За правилами ст. 248 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно з приписами ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід вважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

Розгляд справи здійснено поза межами встановленого ГПК України строку у розумний строк, тривалість якого обумовлюється введенням в Україні Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, воєнного стану через військову агресію Російської Федерації проти України.

Розглянувши матеріали справи, керуючись принципом верховенства права, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд встановив наступне.

21.12.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна", як постачальником, та Товариством з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург", як покупцем, був укладений договір поставки №8310Р4381 (далі - Договір), відповідно до предмета якого в порядку та на умовах визначених цим договором та специфікаціями до нього, постачальник зобов`язався поставити, а покупець прийняти та оплатити обладнання та запасні частини, механічні, торцеві ущільнення, іменовані в подальшому товар (п. 1.1 Договору); номенклатура товару, одиниця виміру, кількість, ціна одиниці товару, загальна вартість товару, а також технічні умови, які встановлюють вимоги до якості товару, вказуються в специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього договору (п.1.2 Договору).

За умовами наведеного Договору:

- загальна ціна Договору складається з суми всіх специфікацій до нього (п. 2.1 Договору);

- оплата товару з ПДВ в розмірі 100% його вартості здійснюється покупцем протягом 10 (десяти) календарних днів з дати поставки товару, якщо на дату оплати податкова накладна, зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних. При відсутності зареєстрованої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних вартість товару оплачується без ПДВ (п. 2.2 Договору);

- поставка товару здійснюється на умовах СРТ - склад перевізника, м. Миколаїв (у відповідність з Інкотермс 2020). Сторони можуть передбачити інші умови поставки товару, про що вказується в специфікаціях (п. 3.1 Договору);

- виконання постачальником зобов`язання з постачання вважається дата поставки товару на склад перевізника в м. Миколаїв (п. 3.2 Договору);

- постачальник зобов`язується поставити товар в строк, зазначений в специфікації (п.3.3 Договору);

- разом з товаром постачальник зобов`язаний передати оригінали наступних товаросупровідних документів (українською мовою): - рахунок; - видаткову накладну; - документи, що підтверджують якість товару; - товарно-транспортну накладну (п. 3.4 Договору);

- право власності на товар переходить до покупця з дати підписання представником покупця видаткової накладної (п. 3.5 Договору);

- датою поставки вважається дата підписання представником покупця видаткової накладної (п. 3.6 Договору);

- даний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами та скріплення печатками сторін (п. 9.1 Договору);

- термін дії цього Договору закінчується 31.12.2023р. (п. 9.2 Договору).

До вказаного договору сторонами було оформлено специфікацію № 1 від 24.12.2021 (додаток № 1 до Договору) (далі - Специфікація), відповідно до умов якої сторони погодили, зокрема:

- загальна орієнтовна вартість товару за цією специфікацією складає 459413,00 грн (п. 1 Специфікації);

- перша партія товару постачається до 10.02.2022 (п. 3.1. Специфікації);

- покупець здійснює платіж за кожну партію поставленого за цією специфікацією товару протягом 30 календарних днів з дати поставки товару, у розмірі 100% його вартості, на підставі рахунку постачальника, за курсом НБУ на дату відвантаження товару, з дотриманням умов п. 2.2. та 2.11 Договору (п. 4 Специфікації).

- у всьому, що не обумовлено цією специфікацією, керуватися вимогами договору №8310Р4381 від 21.12.2021 (п. 7 Специфікації);

- у разі виникнення протиріч між положеннями цієї Специфікації та Договору, підлягає застосування дана Специфікація (п. 8 Специфікації).

Вищенаведений Договір, зі Специфікацією до нього, скріплений підписами та печатками обох сторін.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов вищенаведеного Договору позивач поставив відповідачу першу партію товару, що вбачається з підписаної обома сторонами без будь-яких зауважень та заперечень видаткової накладної №ГУ-0000372 від 02.02.2022 на суму 82269,74 грн. Підставою поставки товару у видатковій накладній зазначено договір поставки №8310Р4381 від 21.12.2021.

Товар надісланий перевізником "Нова пошта", що підтверджується Експрес-накладною №6643 від 02.02.2022.

На виконання вимог п. 2.9 Договору та податкового законодавства позивачем виписано податкову накладну №5 від 02.02.2022 на суму 82269,74 грн, яку 21.02.2022 зареєстровано в ЄРПН, що підтверджується квитанцією № про реєстрацію податкової накладної.

01.05.2023 позивач направив на адресу відповідача супровідний лист №33 від 28.04.2023, до якої додано акт звіряння розрахунків станом на 28.04.2023, з проханням підписати, скріпити печаткою та один екземпляр акту звіряння повернути позивачу. Факт направлення супровідного листа підтверджується описом вкладення, поштовою накладною та фіскальним чеком.

Суду не подано доказів підписання та повернення відповідачем на адресу позивача акту звіряння.

Невиконання відповідачем обов`язку за Договором в частині здійснення оплати за поставлений товар і стало підставою для звернення до суду з позовом.

На підставі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов наступних висновків.

На підставі ст. 11, 202, 509 ЦК України між сторонами на підставі договору виникло господарське зобов`язання, яке в силу ст. 525, 526 ЦК України, ст. 193 ГК України має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як вказано судом вище, на підставі договору позивачем поставлено відповідачу товар, що підтверджується видатковою накладною №ГУ-0000372 від 02.02.2022 на суму 82269,74 грн. Строк оплати за поставлений товар настав відповідно до умов п. 2.2, 2.11 Договору та п.4 Специфікації до Договору, а саме - 04.03.2022. Факт отримання товару відповідачем не заперечується. Суду не подано доказів оплати відповідачем за поставлений товар, строк оплати якого настав, як і не спростовано позовних вимог в цій частині. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про стягнення суми основного боргу за поставлений товар в розмірі 82269,74 грн.

З матеріалів справи вбачається та визнано відповідачем, що останній, всупереч умовам Договору та приписам чинного законодавства, своєчасно та в повному обсязі не сплатив вартість поставленого товару, у зв`язку з чим за ним утворилась заборгованість в загальному розмірі 82269,74 грн.

За такого, вимоги позивача щодо стягнення з відповідача заборгованості в сумі 82269,74 грн за поставлений товар є обґрунтованими відповідно до вимог законодавства і Договору та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо відстрочення виконання рішення суду.

Суд відмічає, що відповідач у відзиві заявив клопотання про відстрочення виконання рішення суду строком на шість місяців.

В обґрунтування наведеного клопотання товариством зазначено, що на виконання п. 15 Постанови НБУ №18 зупинено здійснення обслуговуючими банками видаткових операцій за рахунками ТОВ "СЦ "Металург", про що обслуговуючий БАНК (АТ "Райффайзен Банк") зазначив у своєму листі №97-5-4/1541 від 17.10.2022 (лист АТ "Райффайзен Банк" №97-5-4/1541 від 17.10.2022). Разом з тим, згідно п. 2 постанови Правління Національного Банку України від 24.02.2022 №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану" забороняється проводити операції, що порушують визначені цією постановою обмеження, сприяють або можуть сприяти їх уникненню, про що обслуговуючий БАНК (АТ "Райффайзен Банк") зазначив у своєму листі №В6/19-2255 від 15.02.2023 (лист АТ "Райффайзен Банк" №В6/19-2255 від 15.02.2023). Наразі постанова Правління Національного банку України від 24.02.2022 року №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", є забороняючим або обмежуючим нормативним актом, що перешкоджає виконанню рішення суду. На підставі неможливості виконання ТОВ "СЦ "Металург" видаткових операцій, у підприємства виник податковий борг з податку на додану вартість в сумі 43688034,52 грн та відповідно до ст. 59 Податкового Кодексу України (ПКУ) підприємству сформовано податкову вимогу від 27.03.2023 року №0-3400, на підставі чого відповідно до ст. 89 р.II ПКУ державною податковою службою України винесено рішення №1367/6/34-00-13 від 27.03.2023 про опис майна ТОВ "СЦ "Металург" у податкову заставу (Податкова вимога №0-3400 від 27.03.2023, рішення про опис майна у податкову заставу №1367/6/34-00-13 від 27.03.2023 та витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №83810812 від 04.05.2023).

Відповідач також зазначає, що Вищим Антикорупційним Судом від 16 лютого 2023 року по адміністративній справі №991/265/23 за позовом Міністерства юстиції України до Міжнародної компанії публічне акціонерне товариство "Об`єднана компанія "РУСАЛ", де зазначена третя особа-6: Товариство з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург", яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, винесено Рішення за пунктом 3 якого зазначено:

"3. Стягнути у дохід держави активи:

303) 100% статутного капіталу ТОВ "Сервісний центр "Металург".

Рішення Вищого Антикорупційного Суду від 16.02.2023 по адміністративній справі №991/265/23 (сторінки 1, 2, 30, 36, Додаток 7 до відзиву), з повним текстом рішення можна ознайомитися на офіційному вебсайті Вищого Антикорупційного Суду (https://hcac.court.gov.ua/).

Наразі ухвалою Апеляційної палати Вищого Антикорупційного Суду від 13.03.2023 відкрите апеляційне провадження з розгляду зазначеної справи №991/265/23, яке триває й досі (Додаток 8 до відзиву).

Після прийняття Апеляційною палатою Вищого Антикорупційного Суду рішення по справі, рахунки ТОВ "СЦ "Металург" не будуть підпадати під вимоги п. 15 Постанови НБУ №18 "Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану", та на підставі чого ТОВ "СЦ "Металург" зможе виконати свої грошові зобов`язання перед ТОВ "ГЕРМЕТИКА-УКРАЇНА" з оплати поставленого товару за договором №8310Р4381 від 21.12.2021 в сумі 82269,74 грн.

З урахуванням наведеного, відповідач просить ухвалити рішення про відстрочення його виконання строком на шість місяців.

Позивач проти задоволення такого клопотання заперечує, посилаючись, на ст. 331 ГПК України, практику Європейського суду з прав людини, рішення Конституційного Суду України та вважає, що відповідачем не доведено суду виняткових обставин, які можуть бути підставами для відстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також не надано доказів можливості фактичного виконання рішення після закінчення строку відстрочення, у випадку задоволення судом клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

Ознайомившись з доводами сторін, проаналізувавши відповідні обставини в сукупності з нормами чинного процесуального законодавства та доводами сторін, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1, 3, 4 ст. 331 ГПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.

За змістом наведених норм, відстрочення та розстрочення є правом, а не обов`язком суду, яке реалізується виключно у виняткових випадках та за наявністю підстав, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Відповідно до ст. 73, 74 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Отже, при вирішенні питання про відстрочку виконання рішення суд враховує не тільки можливі негативні наслідки для боржника при виконанні рішення у встановлений строк, але й такі ж наслідки для стягувача при затримці виконання рішення.

Із підстав, умов та меж надання відстрочки виконання судового рішення випливає, що безпідставне надання відстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.

У зв`язку з тим, що відстрочення виконання рішення продовжує період відновлення порушеного права позивача при її наданні, необхідно враховувати закріплені в нормах національного матеріального права та Європейській конвенції про захист прав людини та основних свобод допустимі межі надання такої відстрочки.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що на державі лежить позитивне зобов`язання організувати систему виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною як в теорії, так і на практиці, а затримка у виконанні рішення не повинна бути такою, що порушує саму сутність права, яке захищається відповідно до параграфу 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

У той же час, суд вертає увагу сторін на таке.

1) виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п. 2 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 13.12.2012 року №18-рп/2012);

2) невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п. 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 25.04.2012 року №11-рп/2012);

3) відповідно до усталеної практики Європейського Суду з прав людини право на суд, захищене ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Горнсбі проти Греції" від 19.03.1997);

4) за певних обставин затримка з виконанням судового рішення може бути виправданою, але затримка не може бути такою, що спотворює сутність гарантованого пунктом 1 статті 6 Конвенції права (рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Іммобільяре Саффі проти Італії" від 28.07.1999).

Таким чином, суд, який надає відстрочку виконання рішення, у кожному конкретному випадку повинен встановити: 1) чи затримка у виконанні рішення зумовлена особливими і непереборними обставинами; 2) чи передбачена домовленістю сторін чи у національному законодавстві компенсація "потерпілій стороні" за затримку виконання рішення, ухваленого на його користь судового рішення, та індексації присудженої суми; 3) чи не є період виконання рішення надмірно тривалим для стягувача, як "потерпілої сторони"; 4) чи дотримано справедливий баланс інтересів сторін у спорі.

Тобто, у цьому контексті для визнання поважними причин затримки виконання рішення суду недостатньо лише зазначити про скрутне матеріальне становище, відсутність грошових коштів на рахунках та несвоєчасний розрахунок контрагентів. Крім того, обов`язково мають враховуватися і інтереси іншої сторони спору, на користь якої прийнято рішення.

Суд зазначає, що надані боржником докази та твердження про відсутність грошових коштів не є виключною підставою в розумінні ч. 3 ст. 331 ГПК України для відстрочення виконання рішення суду.

Відповідачем не доведено суду виняткових обставин, що можуть бути підставами для відстрочки виконання рішення суду, зокрема, наявності доказів, що підтверджують неможливість виконання рішення суду, а також не надано доказів можливості фактичного виконання рішення після закінчення строку відстрочення у випадку задоволення судом клопотання відповідача про відстрочку виконання рішення суду.

З огляду на викладене, також враховуючи відсутність згоди позивача на надання відповідачу відстрочки виконання рішення та відсутність доказів на підтвердження надзвичайних (виключних) обставин, правові підстави для задоволення клопотання про відстрочку виконання судового рішення відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 238 ГПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються, зокрема, відомості про розподіл судових витрат.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, у спорах, що виникають при виконанні договорів судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Водночас, відповідно до приписів ч. 1 ст. 130 ГПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Аналогічні положення містить і ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" - у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Таким чином, з урахуванням визнання відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, суд, вирішуючи питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, вважає за можливе повернути позивачу з Державного бюджету 1342,00 грн судового збору, перерахованого згідно з платіжною інструкцією №15670 від 11.05.2023 на суму 2684,00 грн.

Решта суми судового в розмірі 1342,00 грн підлягає покладенню на відповідача.

Керуючись ст. 129, 233, 236-238, 241, 252 Господарського процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

1. Задовольнити позов у повному обсязі.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" (57286, Миколаївська область, Миколаївський район, с. Галицинове, вул. Набережна, 64; ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (25014, Кіровоградська обл., м. Кропівницький, вул. Руслана Слободянюка, буд. 93, ідентифікаційний код 33428816) заборгованість у розмірі 82269,74 грн, а також 1342,00 грн - судового збору.

3. Відмовити в задоволенні клопотання Товариства з обмеженою відповідальністю "Сервісний центр "Металург" про відстрочення виконання рішення суду у справі №915/788/23.

4. Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "Герметика-Україна" (25014, Кіровоградська обл., м. Кропівницький, вул. Руслана Слободянюка, буд. 93, ідентифікаційний код 33428816) з Державного бюджету України 50% судового збору у розмірі 1342,00 грн, який перераховано згідно з платіжною інструкцією №15670 від 11.05.2023 на суму 2684,00 грн.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дати складення повного судового рішення.

Рішення може бути оскаржене в порядку та у строки, визначені статтями 253, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя В.С. Адаховська