ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________
УХВАЛА

03 липня 2025 року м. Тернопіль Справа № 921/110/25
Господарський суд Тернопільської області

у складі судді Андрусик Н.О.

розглянувши заяву без номера від 02.07.2025 (вх.№451 від 02.07.2025) ОСОБА_1 , місто Тернопіль

про відвід судді від розгляду

справи

за позовом ОСОБА_1 , місто Тернопіль

до відповідача Обслуговуючого кооперативу "ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ СХІДНИЙ-ТЕРНОПІЛЬ", місто Тернопіль

про визнання недійсним рішення загальних зборів, скасування наказу про звільнення та поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Господарського суду Тернопільської області перебуває справа за позовом ОСОБА_1 , місто Тернопіль до Обслуговуючого кооперативу " ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ СХІДНИЙ-ТЕРНОПІЛЬ", місто Тернопіль, про: визнання недійсними рішення загальних зборів членів ОК кооперативу "ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ СХІДНИЙ-ТЕРНОПІЛЬ", оформленого протоколом від 04.03.2018; скасування наказу ОК "ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ СХІДНИЙ-ТЕРНОПІЛЬ" №7к від 31.03.2018 про звільнення ОСОБА_1 з посади голови правління Кооперативу; поновлення ОСОБА_1 на посаді голови правління ОК "ГАРАЖНИЙ КООПЕРАТИВ СХІДНИЙ-ТЕРНОПІЛЬ".

Згідно ухвали суду від 25.03.2025 (суддя Руденко О.В.) розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; підготовче засідання призначено на 23.04.2025.

Ухвалою суду від 28 квітня 2025 року задоволено заяву позивача без номера від 23.04.2025 (вх.№283 від 24.04.2025), заяву відповідача без номера від 28.04.2025 (вх.№293 28.04.2025) про відвід судді О.В. Руденка від розгляду даної справи та заяву судді О.Руденка від 28.04.2025 про самовідвід від розгляду справи №921/110/25, у зв`язку з чим здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями.

Згідно з Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.04.2025 справу розподілено на розгляд судді Андрусик Н.О.

Ухвалою суду від 05.05.2025 справу №921/110/25 прийнято до провадження суддею Андрусик Н.О.; розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження; призначено підготовче засідання на 03.06.2025 встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору; вчинено інші дії.

В подальшому підготовче засідання відкладалося на 17.06.2025, про що винесено ухвалу суду від 03.06.2025.

В підготовчому засіданні 17.06.2025 оголошено перерву до 02.07.2025 року, про що постановлено ухвалу, занесену до протоколу підготовчого засідання.

Крім того, ухвалою суду від 17 червня 2025 року, постановленою окремим документом, відмовлено у задоволенні клопотання без номера від 29.05.2025 (вх.3961 від 30.05.2025) в частині витребування доказів; клопотання відповідача без номера від 16.06.2025 (вх.№4412 від 17.06.2025) про витребування оригіналів доказів задоволено частково, з наведених у ній мотивів.

Перед підготовчим засіданням, 02.07.2025 ОСОБА_1 подано заяву без номера від 02.07.2025 (вх.№451) про відвід судді Андрусик Н.О. від розгляду справи.

В обґрунтування заяви позивач вказує на процесуальні дії судді Андрусик Н.О. при постановленні ухвал від 03.06.2025 та від 17.06.2025 року, які вказують на упередженість та залежність судді.

За твердженням заявника, зокрема, суддею Андрусик Н.О. надається перевага позиції відповідача, адже відповідачу судом тричі встановлювались строки для вчинення певних дій (надання документів, на підставі яких прийнято оскаржувані рішення та наказ; докази надіслання ОСОБА_1 відзиву з додатками; пояснення/заперечення на клопотання позивача, викладені у відповіді на відзив від 29.05.2025 (вх.3961 від 30.05.2025); документи, на підставі яких прийняте оскаржуване рішення, Список членів Гаражного кооперативу станом на 04.03.2018; до 26.06.2025 письмово обґрунтовані пояснення щодо відсутності у Кооперативу оригіналу Наказу №89 від 28.02.2017; перелік осіб-членів ОК станом на 04.03.2018 та уповноважених членів Кооперативу (з долученням підтверджуючих документів), жодну з яких відповідачем не виконано. Невиконання відповідачем ухвал суду залишається поза увагою та реакцією суду; суд не перевіряє якість змісту документів, які подаються відповідачем; не перевіряє на повноту виконання. Наводить інші обставини.

Такі обставини, на думку заявника, викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності судді Андрусик Н.О., можливості забезпечення нею принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі при розгляді цієї справи.

Заяву про відвід позивачем подано 02.07.2025, тобто в день проведення підготовчого засідання, тому відповідно до Протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 02.07.2025 заяву про відвід передано судді Андрусик Н.О.

Розглянувши заяву позивача про відвід судді, дослідивши мотиви, з яких його заявлено, суд дійшов висновку про її необґрунтованість, з огляду на наступне.

Право подавати заяву про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплені основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її цивільного позову в національному суді, серед яких - розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Поняття "незалежний суд" охоплює два основні аспекти: незалежність від виконавчої влади і від сторін (справа Рінгайсена, А 13 параграф 95). Безсторонність (неупередженість) суду означає відсутність упередженості та необ`єктивності.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що судді у своїй професійній діяльності мають бути вільними від особистих симпатій, уподобань, схильностей. Вважається, що суддя є безстороннім, якщо немає доказів, які б свідчили про протилежне (суб`єктивна безсторонність). Суду також належить бути безстороннім об`єктивно, тобто мати достатньо гарантій, що виключають будь-які сумніви стосовно нього.

При цьому, незалежність судів є прерогативою чи привілеєм, що надається не на користь власних інтересів суддів, а на користь забезпечення верховенства закону та в інтересах тих осіб, що покладають надію на правосуддя (Висновок №1 (2001) КРЄС про стандарти незалежності судових органів та незмінюваності суддів).

Закон не покладає на суддю обов`язку переконувати у своїй неупередженості. Суддя (суд) своєю процесуальною та поза процесуальною поведінкою має таку неупередженість та безсторонність транслювати, демонструючи презумпцію неупередженості судді.

В рішенні у справі "Білуха проти України" (Заява №33949/02) від 9 листопада 2006 року сказано: "стосовно суб`єктивного критерію, особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного".

Щодо об`єктивного критерію, окремо від поведінки суддів слід визначити, чи існували переконливі факти, які могли б викликати сумніви щодо їхньої безсторонності. Це означає, що при вирішенні того, чи є у цій справі обґрунтовані причини побоюватися, що певний суддя був небезстороннім, позиція заінтересованої особи є важливою, але не вирішальною. Вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими (рішення Суду у справі Газета Україна-Центр проти України, №16695/04, від 15.07.2010).

При об`єктивному підході до встановлення наявності/відсутності упередженості суду (суддів) повинно бути визначено чи існують очевидні факти, що можуть поставити під сумнів його безсторонність, зважаючи на безпосередню поведінку судді.

У поданому відводі заявником не спростовано презумпції особистої безсторонності головуючого судді, а також не наведено очевидних фактів, що можуть поставити під сумнів його безсторонність.

Доводи заявника зводяться до його незгоди з конкретним процесуальним рішенням судді, а саме з ухвалою від 17.06.2025 року, ухвалою від 03.06.2025.

В силу ч. 4 ст. 35 ГПК України така обставина не може бути підставою для відводу.

При цьому, внутрішні емоційно-вольові відчуття заявника з того чи іншого питання, без наявності певних доказів чи інформації на їх підтвердження не є достатньою підставою для констатації факту наявності інших обставин, які викликають сумнів у неупередженості суддів (такі висновки викладені зокрема в ухвалі Верховного Суду від 21.02.2022 у справі №910/17344/20).

Як зазначено вище, відповідно до змісту статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, метою незалежності судової влади є гарантування розгляду справи справедливим судом без будь-якого стороннього впливу.

У відповідності до ч.3 ст.38 ГПК України відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу.

Як зазначалось раніше ухвала суду від 17.06.2025, з якою не згідний позивач, і яка стала підставою для подання ним відводу отримана заявником 21.06.2025. про що свідчить рекомендоване поштове відправлення про вручення ухвали за № 881, а відвід подано до суду 02.07.2025 року (середа), тобто з пропуском терміну, встановленого ч.3 ст. ст.38 ГПК України.

Враховуючи усе зазначене вище, суд вважає необґрунтованою заяву Сороки С.Є. про відвід судді у справі № 921/10/25.

Разом з тим, суд вважає за необхідне окремо зазначити таке.

В обґрунтування заяви про відвід судді, позивач посилається на пункт 5 частини 1 статті 35 Господарського процесуального кодексу України, якою встановлено, що суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Такими, що викликають сумнів у неупередженості судді, заявник визначає наявність обставин неможливості забезпечення суддею Андрусик Н.О. дотримання принципів рівності та змагальності сторін у господарському процесі при розгляді цієї справи. На думку заявника це проявляється у наданні прерогативи стороні відповідача у справі, оскільки суддею повторно встановлено відповідачу строки для вчинення процесуальних дій; подання доказів, переважно, в першу чергу, розглядаються клопотання відповідача, вирішуються процесуальні питання без участі відповідача чи його представника, вирішуються процедурні питання на користь відповідача.

Зазначені аргументи суд відхиляє як необґрунтовані та безпідставні.

Так, дана справа розглядається за правилами загального позовного провадження. На даний час триває підготовче провадження.

Згідно з частиною першою статті 177 ГПК України завданнями підготовчого провадження зокрема є: з`ясування заперечень проти позовних вимог; визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та зібрання відповідних доказів;) визначення порядку розгляду справи; вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи по суті.

Головною метою підготовчого провадження є забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті. Воно спрямоване на те, щоб до моменту початку розгляду справи по суті всі необхідні підготовчі дії були виконані, а справа була готова до ефективного та швидкого вирішення. Це дозволяє уникнути затягування судового процесу та забезпечити сторонам доступ до правосуддя.

У підготовчому засіданні суд, зокрема, може роз`яснювати учасникам справи, які обставини входять до предмета доказування, які докази мають бути подані тим чи іншим учасником справи; з`ясовує, чи повідомили сторони про всі обставини справи, які їм відомі; з`ясовує, чи надали сторони докази, на які вони посилаються у позові і відзиві, а також докази, витребувані судом чи причини їх неподання; вирішує питання про проведення огляду письмових, речових і електронних доказів у місці їх знаходження; вирішує питання про витребування додаткових доказів та визначає строки їх подання, вирішує питання про забезпечення доказів, якщо ці питання не були вирішені раніше; вирішує заяви та клопотання учасників справи; встановлює строки для подання відповіді на відзив та заперечення; здійснює інші дії, необхідні для забезпечення правильного і своєчасного розгляду справи по суті (ч.2 ст.182 ГПК України).

З матеріалів справи слідує, що на виконання наведених вище норм процесуального закону в ухвалі від 05 травня 2025 року судом встановлено сторонам процесуальні строки для подання заяв по суті спору, в ухвалі від 03 червня 2025 року, з урахуванням заявлених сторонами клопотань та їх мотивів, висловлених доводів та заперечень, використовуючи повноваження, надані суду у підготовчому провадженні задля досягнення його основної мети, витребувано додаткові докази, здійснено розгляд клопотань сторін з урахуванням пояснень присутніх в засіданні учасників.

В подальшому, за наслідками вирішення процесуальних питань, судом винесено ухвалу від 03.06.2025 в частині визнання за відповідачем зловживання процесуальними правами, та вчинено інші процесуальні дії, а ухвалою суду від 17.06.2025 року вирішено клопотання обох сторін про витребування оригіналів доказів; встановлено обом сторонам процесуальний строк для подання документів.

Окрім того, в ухвалі від 17.06.2025 судом постановлено здійснити у наступному підготовчому засіданні розгляд клопотання позивача про долучення доказів та про виклик свідків, заяви яких подано відповідачем.

Заявник вважає, що суддею надається перевага у розгляді клопотань відповідача, а розгляд клопотань позивача відкладається.

Щодо цього слід зазначити, що за приписами ст.169 ГПК України заяви, клопотання і заперечення подаються та розглядаються в порядку, встановленому цим Кодексом. У випадках, коли ГПК України такий порядок не встановлений, він встановлюється судом.

Ця норма надає суду певну процесуальну автономію для врегулювання ситуацій, які не були детально передбачені законодавцем. Це дозволяє суду ефективно керувати процесом і забезпечувати його безперебійність.

Суд забезпечує право інших учасників справи на висловлення своєї думки щодо заявленого клопотання (надати заперечення, пояснення, тощо).

Суд насамперед, враховує конкретні обставини справи, мету клопотання, його вплив на права та інтереси інших учасників процесу.

Відтак, наведена норма процесуального закону підкреслює гнучкість господарського процесу та здатність суду адаптуватися до нестандартних ситуацій, забезпечуючи при цьому дотримання основних засад правосуддя.

У даній справі жодних порушень процесуального закону головуючим суддею не допущено, як і не залишено поза увагою клопотання, надані учасниками справи.

Суд зауважує, що визначення порядку та черговості розгляду клопотань сторін є одним із аспектів процесуального керівництва суду і належить до його дискреційних повноважень.

Дискреційні повноваження дозволяють суду приймати рішення в межах, визначених законом, але з урахуванням власної оцінки ситуації та обставин. Це не є проявом свавілля, а необхідним інструментом для ефективного та оперативного здійснення правосуддя.

Такі повноваження суду базуються на принципах: змагальності сторін, згідно з яким суд забезпечує сторонам можливість подавати клопотання, але саме суд вирішує їхній рух; диспозитивності, згідно з яким сторони вільні у розпорядженні своїми правами, але процесуальні дії підпадають під контроль суду; ефективності судочинства, згідно з яким суд прагне розглянути справу у розумні строки, і впорядкування розгляду клопотань сприяє цьому.

Ні порядок, ні черговість розгляду клопотань, ні результат їх розгляду (тобто задоволення чи відмова у задоволенні клопотання, тощо) не можуть бути самостійною та достатньою підставою для відводу судді від розгляду справи.

Підстави для відводу судді, як вже зазначалось, чітко визначені у процесуальному законодавстві (зокрема, у статті 36 Господарського процесуального кодексу України) і, як правило, стосуються обставин, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді (наприклад, родинні зв`язки, особиста зацікавленість, участь у справі як свідок тощо).

Дискреційне право суду встановлювати порядок розгляду клопотань не свідчить про його упередженість, а є частиною виконання ним своїх процесуальних функцій.

Таким чином, суддя має широкі повноваження щодо організації судового процесу, і це включає визначення оптимального порядку розгляду клопотань.

Незгода сторони з цим порядком або з результатом розгляду клопотань не може бути підставою для відводу судді (частина 4 ст.35 ГПК України).

Суд також звертає увагу, що викладені доводи у заяві про відвід судді Андрусик Н.О., які фактично зводяться до незгоди сторони із судовими рішеннями (ухвалами від 03.06.2025, 17.06.2025), зокрема щодо результату та порядку розгляду клопотань позивача, вчинення суддею процесуальних дій по веденню підготовчого засідання у справі, забезпечення додержання учасниками справи послідовності і порядку здійснення ними їх процесуальних прав та виконання ними обов`язків, тощо суперечать найважливішому принципу судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлених відводів тим суддям, правова позиція яких заявників не влаштовує.

Жодних обставин, які могли б бути підставою для відводу судді Андрусик Н.О. у розумінні наведених норм процесуального закону заявником не наведено, а вказані в заяві аргументи є надуманими та не підтвердженими. Такі обставини не є підставою, передбаченою статтею 35 Господарського процесуального кодексу України для відводу судді, а також не підтверджують упередженість та необ`єктивність судді Андрусик Н.О. при розгляді даної справи.

Суд відзначає, що вичерпний перелік обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді чинним законодавством не визначений, а тому вирішення питання про визнання тих чи інших доводів обставинами, передбаченими пунктом 5 частини першої статті 35 ГПК України, знаходиться у межах дискреційних повноважень суду.

Суд звертає увагу позивача на його обов`язок добросовісно користуватися своїми процесуальними правами, виявляти повагу до прав інших учасників судового процесу та виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 від 02.07.2025 про відвід судді є необґрунтованою, безпідставною, тому не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 234 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви без номера від 02.07.2025 (вх.№451 від 02.07.2025) ОСОБА_1 про відвід судді.

Ухвала набирає законної сили негайно після її оголошення (ч. 1 ст.235 Господарського процесуального кодексу України) та не може бути оскаржена в апеляційному порядку окремо від рішення.

Суддя Н.О. Андрусик