ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
СУДОВИЙ НАКАЗ
27.06.2025 Справа № 908/1956/25
Господарський суд Запорізької області у складі судді Лєскіної Ірини Євгенівни, розглянувши матеріали заяви вх. № 2133/08-07/25 від 26.06.2025 про видачу судового наказу
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу від 26.06.2025 здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями, присвоєно єдиний унікальний номер судової справи 908/1956/25 та визначено до розгляду судді Лєскіній І.Є.
Згідно з ч. 2 ст. 12 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України) наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо.
Статтею 148 ГПК України встановлено, що судовий наказ може бути видано тільки за вимогами про стягнення грошової заборгованості за договором, укладеним у письмовій (в тому числі електронній) формі, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Особа має право звернутися до суду з вимогами, визначеними у частині першій цієї статті, в наказному або спрощеному позовному провадженні на свій вибір.
Відповідно до ч. 1 ст. 154 ГПК України суд розглядає заяву про видачу судового наказу протягом п`яти днів з дня її надходження. Розгляд проводиться без судового засідання і повідомлення заявника і боржника.
Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 155 ГПК України під час розгляду вимог в порядку наказного провадження та видачі судового наказу суд не розглядає обґрунтованість заявлених стягувачем вимог по суті.
Як встановлено судом, заява про видачу судового наказу обґрунтована положеннями ст. ст. 633, 634 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), а також неналежним виконанням боржником своїх зобов`язань за договором.
Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом ст.ст. 524, 533 ЦК України грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (або грошовому еквіваленті в іноземній валюті).
Отже, як вимогу, за якою може бути видано наказ про стягнення грошової заборгованості за письмовим договором відповідно до ч. 1 ст. 148 ГПК України, слід розуміти будь-яку вимогу про стягнення грошової суми заборгованості за договором, яка охоплює не тільки основний борг і проценти, але й неустойку, проценти річних та інфляційні втрати, за умови, якщо сума вимоги не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Як свідчить зміст заяви про видачу судового наказу, 09.10.2015 між боржником та заявником укладено договір оренди нежитлового приміщення № 234/05.
Боржник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання, внаслідок чого у боржника утворилась заборгованість за договір оренди нежитлового приміщення № 234/05 від 09.10.2015, яка складається з заборгованості з орендної плати за період з лютого 2024 по 17 березня 2025 у розмірі 25 564 гривні 35 копійок, 3% річних у розмірі 555 гривень 28 копійок, інфляційних витрат у розмірі 2 443 гривні 10 копійок, штраф у розмірі 3% від місячного розміру орендної плати щодо якого було допущено відповідне порушення у розмірі 766 гривень 93 копійки.
На підтвердження наявності господарських правовідносин між сторонами заявником надано суду копії таких документів: договір оренди нежитлового приміщення № 234/05 від 09.10.2015 з додатками та додатковими угодами до договору, акт державного виконавця від 17.03.2025, акт приймання-передачі №4 від 01.02.2024, розрахунки суми осиного боргу та штрафних санкцій.
Законом України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» визначено прожитковий мінімум для працездатних осіб з 1 січня 2025 року в розмірі 3028,00 грн.
Отже, з огляду на викладене вище, за результатами розгляду заяви судом не виявлено підстав, передбачених ст. 152 ГПК України, для відмови у видачі судового наказу.
Заява про видачу судового наказу підлягає задоволенню.
Відповідно до пп. 2-1 п. 2 ч. 2, ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до господарського суду заяви про видачу судового наказу ставка судового збору становить 0,1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.
За розгляд заяви заявник сплатив судовий збір в сумі 242,24 грн, що підтверджується квитанцією № 1152 від 20.05.2025.
Витрати зі сплати судового збору в розмірі 302,80 грн за розгляд заяви про видачу судового наказу підлягають стягненню з боржника.
Керуючись статями 147, 148, 150, 154, 155, 156, 159 Господарського процесуального кодексу України, суд
2. Копію судового наказу та копію заяви стягувача про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами надіслати боржнику.
3. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 157 ГПК України боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Заява про скасування судового наказу подається в суд у письмовій формі.
4. Згідно з ч. 1 ст. 159 ГПК України у разі ненадходження до суду заяви від боржника про скасування судового наказу протягом п`яти днів після закінчення строку на її подання судовий наказ набирає законної сили.
5. Звернути увагу учасників справи, що відповідно до статті 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку. Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.
6. Відповідно до ч. 2 ст. 155 ГПК України відомості про дату набрання судовим наказом законної сили, строк пред`явлення судового наказу до виконання, дату видачі судового наказу стягувачу вносяться до судового наказу у день його видачі стягувачу для пред`явлення до виконання.
7. Судовий наказ після набрання ним законної сили видати стягувачу.
Дата набрання судовим наказом законної сили: __ _______ 2025.
Строк пред`явлення судового наказу до виконання: ___ ______ 2028.
Дата видачі судового наказу стягувачу: ___ _______ 2025.
Суддя І.Є. Лєскіна