ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

про відмову в забезпеченні позову

02.07.2025м. СумиСправа № 920/1497/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» від 28.01.2025, б/н (вх.№ 394 від 28.01.2025) про забезпечення позову та матеріали справи №920/1497/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд»

(вул. Миру, буд. 14, село Мазівка, Конотопський район, Сумська область, 41532, )

до відповідача: Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області

(вул. Князя Володимира, буд. 50, м. Путивль, Конотопський район,

Сумська область, 41500, )

про визнання недійсним рішення та визнання поновленим договорів оренди землі,

УСТАНОВИВ:

18.12.2024 позивач звернувся до суду з позовом, відповідно до вимог якого просить суд:

- визнати протиправним та недійсним Рішення 69 сесії Путивльської міської ради 8 скликання від 07.11.2024 за №2461-МР;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 1 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 93, на земельну ділянку загальною площею 31,5727 га (рілля) кадастровий номер :04:000:0509, право оренди якого зареєстровано за номером: 25213223 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №1 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 2 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 92, на земельну ділянку загальною площею 26,1880 га (рілля) кадастровий номер :05:000:1010, право оренди якого зареєстровано за номером: 25214597 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №2 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 3 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 91, на земельну ділянку загальною площею 29,1805 га (рілля) кадастровий номер :05:000:1011, право оренди якого зареєстровано за номером: 25214978 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №3 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати Договір оренди землі № 4 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 90, на земельну ділянку загальною площею 42,6139 га (рілля) кадастровий номер :05:000:1027, право оренди якого зареєстровано за номером: 25578602 від 02.04.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №4 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 5 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 89, на земельну ділянку загальною площею 22,2505 га (рілля) кадастровий номер :04:000:0536, право оренди якого зареєстровано за номером: 25579392 від 02.04.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №5 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 6 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 88, на земельну ділянку загальною площею 2,3255 га (рілля) кадастровий номер :04:000:0106, право оренди якого зареєстровано за номером: 25216059 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №6 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 7 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 87, на земельну ділянку загальною площею 46,8243 га (рілля) кадастровий номер :05:000:1034, право оренди якого зареєстровано за номером: 25216456 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №7 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача;

- визнати поновленим Договір оренди землі № 9 від 21 грудня 2010 року, який був зареєстрований у Відділі Держкомзему у Путивльському районі Сумської області 22.12.2010 р. № 85, на земельну ділянку загальною площею 18,4870 га (рілля) кадастровий номер :04:000:0508, право оренди якого зареєстровано за номером: 25217300 від 07.03.2018 року, на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені Договором оренди землі №9 від 21.12.2010 року, вважаючи укладеною Додаткову угоду про поновлення договору оренди землі в редакції позивача, а також стягнути судові витрати.

Ухвалою суду від 02.01.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/1497/24; призначено підготовче засідання у справі на 30.01.2025, 10:00.

28.01.2025 на адресу Господарського суду Сумської області надійшла Ухвала Північного апеляційного господарського суду від 13.01.2025 (ел. п.) з витребуванням з Господарського суду Сумської області матеріалів справи № 920/1497/24 у зв`язку з надходженням на їх адресу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 19.12.2024.

Ухвалою суду від 28.01.2025 зупинено провадження у справі № 920/1497/24 до закінчення апеляційного провадження.

28.01.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заяву (вх.№394) про забезпечення позову, відповідно до якої Товариство з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» просить суд вжити заходи забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю Агріпорт-Норд (41532, Сумська обл., Конотопський р-н., с. Мазівка, вул. Миру, буд. 14; Ідентифікаційний код юридичної особи 34996870) до Путивльської міської ради Конотопського району Сумської області (41500, Сумська обл., Конотопський р-н., м. Путивль, вул. Князя Володимира, буд. 50;

ідентифікаційний код 04058083), а саме:

- заборонити Путивльській міській раді Конотопського району Сумської області (41500, Сумська обл., Конотопський р-н., м. Путивль, вул. Князя Володимира, буд. 50; ідентифікаційний код 04058083) вчиняти будь-які дії, спрямовані на розпорядження, зміну цільового призначення, поділ чи об`єднання, виділ частки, передання у власність чи надання в оренду, у тому числі включення до переліку земельних ділянок, право оренди на які підлягає продажу на земельних торгах (аукціоні), земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0509, :05:000:1010, :05:000:1011, :05:000:1027, :04:000:0536, :04:000:0106, :05:000:1034, :04:000:0508, а також земельних ділянок, утворених в результаті їх поділу;

- заборонити Путивльській міській раді Конотопського району Сумської області (41500, Сумська обл., Конотопський р-н., м. Путивль, вул. Князя Володимира, буд. 50; ідентифікаційний код 04058083) приймати будь-які рішення з приводу земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0509, :05:000:1010, :05:000:1011, :05:000:1027, :04:000:0536, :04:000:0106, :05:000:1034, :04:000:0508, а також земельних ділянок, утворених в результаті їх поділу;

- заборонити органам та суб`єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам, які утворені та діють відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень" вчинення дій, пов`язаних з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно (у тому числі реєстрацію права власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, внесення до статутних капіталів юридичних осіб, органів місцевого самоврядування, передачі в іпотеку, будь-якого іншого обтяження та інше), а саме на

земельні ділянки з кадастровими номерами :04:000:0509, :05:000:1010, :05:000:1011, :05:000:1027, :04:000:0536, :04:000:0106, :05:000:1034, :04:000:0508, , а також земельні ділянки, утворені в результаті їх поділу;

- заборонити державним кадастровим реєстраторам Відділу у Путивльському районі Головного управління Держгеокадастру у Сумській області (41500, Сумська область, м. Путивль, вул. Князя Володимира, 52) здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0509, :05:000:1010, :05:000:1011, :05:000:1027, :04:000:0536, :04:000:0106, :05:000:1034, :04:000:0508, а також земельних ділянок, утворених в результаті їх поділу, у Державному земельному кадастрі.

Позивач в обґрунтування заяви зазначає, що реалізація вказаних рішень відповідача матиме результатом незаконне припинення договорів оренди земельних ділянок, які перебувають у користуванні позивача, їх поділ та передачу їх у користування іншим особам, що у свою чергу утруднить або ж взагалі унеможливить реалізацію позивачем рішення суду, прийнятого на його користь (якщо, звичайно, таке буде ухвалене судом).

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 19.06.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 19.12.2024 у справі № 920/1497/24 залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Сумської області від 19.12.2024 у справі № 920/1497/24 залишено без змін.

01.07.2025 матеріали справи №920/1497/24 повернуті на адресу Господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 02.07.2025 поновлено провадження у справі №920/1497/24.

Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Під забезпеченням позову слід розуміти вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання судового рішення, прийнятого за його позовом.

За змістом частини 1 статті 137 ГПК України позов забезпечується, зокрема: забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача та являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Враховуючи вищенаведене, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що таке обмеження захищає законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає у рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову та ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд повинен співвідносити негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів

Суд звертає увагу, що забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя й задоволених вимог позивача (заявника).

З урахуванням загальних вимог, які передбачені статтями 73, 74 ГПК України, обов`язковим для заявника є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суд враховує, що Господарський процесуальний закон не зобов`язує під час розгляду питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Суд зазначає, що обрання належного, відповідного до предмета спору, заходу забезпечення позову сприяє дотриманню принципу співвіднесення виду заходу до забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти збалансованості інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, фактичного виконання судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відповідачу.

Предметом спору у справі № 920/1497/24 є (1) визнання протиправним та недійсним рішення 69 сесії Путивльської міської ради 8 скликання від 07.11.2024 за № 2461-МР та (2) визнання поновленими договорів оренди землі № 1, № 2, № 3, № 4, № 5, № 6, № 7, № 9 від 21.12.2010 на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені цими договорами, вважаючи укладеними додаткові угоди про поновлення договорів оренди землі в запропонованих позивачем редакціях.

Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок прийняття рішення від 07.11.2024 № 2471-МР Путивльською міською радою Конотопського району Сумської області порушено вимоги конкурентного законодавства під час визначення ставки орендної плати та строку поновлення договорів оренди, а законодавством України не передбачено право відповідача встановлювати різним суб`єктам земельних відносин різні умови розрахунку та ставки оренди за користування землею. За наведених обставин, рішення від 07.11.2024 № 2461-МР суперечить загальним правилам у вигляді нормативно-правового акту щодо порядку визначення розміру орендної плати в межах, визначених в додатку № 1 рішення Путивльської міської ради від 10.07.2020 № 472-МР та Податковим кодексом України, за користування землею.

Тобто, спір у даній справі є немайновим і судове рішення у разі задоволення позову не вимагатиме примусового виконання, відповідно в цьому випадку має застосовуватися та досліджуватися така підстава вжиття заходів забезпечення позову як достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Як зазначає позивач, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З аналізу наведеної вище статті, вбачається, що необхідними елементами обов`язку доказування є: певне міркування особи щодо обставин, якими вона підтверджує свої вимоги або заперечення; подання відповідних доказів, які підтверджують ці обставини.

Тобто, до надання відповідних доказів на обґрунтування заявлених вимог або заперечень, будь-які висловлені особою міркування будуть припущеннями, які не мають під собою жодного доказового значення.

Наведене узгоджується з вимогами процесуального закону щодо оцінки доказів про те, що встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позивачем не надано належних доказів та обґрунтувань, які б підтверджували ускладнення чи унеможливлення ефективного захисту прав та інтересів Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» у разі задоволення позову за умови невжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчиняти дії відповідачу, враховуючи, що заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В свою чергу, співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу або іншим особам здійснювати певні дії.

Щодо вжиття заходів забезпечення позову шляхом заборони вчинення дій іншим особам.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 137 ГПК України позов забезпечується забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору.

Предметом спору є матеріально-правовий об`єкт, з приводу якого виник правовий конфлікт між позивачем і відповідачем, тобто у даному випадку визнання незаконним рішення відповідача.

Тому обраний позивачем захід забезпечення позову не направлений на заборону вчинення іншими особами дій саме щодо предмету спору (щодо рішення відповідача).

Судом установлено, що відповідач у справі є власником спірної земельної ділянки.

Таким чином, суд вважає, що заборона на вчинення реєстраційних дій в цілому щодо спірних земельних ділянок та заборона власнику приймати рішення може призвести до істотних негативних наслідків, а саме - порушення прав та охоронюваних законом інтересів власника земельної ділянки.

У ст.19 Конституції України закріплено, що органи місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ст. 12 Земельного кодексу України зазначено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері земельних відносин належить розпорядження землями комунальної власності, територіальних громад; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності відповідно до цього Кодексу; вилучення земельних ділянок комунальної власності із постійного користування відповідно до цього Кодексу; викуп земельних ділянок приватної власності для суспільних потреб відповідних територіальних громад сіл, селищ, міст; організація землеустрою; обмеження, тимчасова заборона (зупинення) використання земель громадянами і юридичними особами у разі порушення ними вимог земельного законодавства; підготовка висновків щодо вилучення (викупу) та надання земельних ділянок відповідно до цього Кодексу; встановлення та зміна меж районів у містах з районним поділом; інформування населення щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок; внесення пропозицій до районної ради щодо встановлення і зміни меж сіл, селищ, міст; вирішення земельних спорів; вирішення інших питань у галузі земельних відносин відповідно до закону.

Господарський суд не вправі перебирати на себе виключні повноваження та функції органів місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, тобто суди не можуть підміняти інші органи влади та зобов`язувати уповноважений орган прийняти рішення визначеного судом змісту або заборонити вчиняти відповідні дії.

Отже, заборона Путивльській міській раді Конотопського району Сумської області приймати будь-які рішення з приводу земельних ділянок з кадастровими номерами :04:000:0509, :05:000:1010, :05:000:1011, :05:000:1027, :04:000:0536, :04:000:0106, :05:000:1034, :04:000:0508, а також земельних ділянок, утворених в результаті їх поділу, за відсутності її відповідного волевиявлення є порушенням виключної, передбаченої Конституцією України, компетенції органу місцевого самоврядування на здійснення права власності та управління землями.

Враховуючи те, що заява позивачем не обґрунтована, то суд відмовляє в її задоволенні.

Керуючись статтями 136-140, 234, 235, 255 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Агріпорт-Норд» від 28.01.2025, б/н (вх.№394 від 28.01.2025) про забезпечення позову відмовити.

2. Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Дана ухвала може бути оскаржена в порядку, встановленому ст. ст. 255-257 ГПК України.

Ухвалу складено та підписано суддею 02.07.2025.

Суддя С.В. Заєць