ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. Справа№ 5011-15/2045-2012 (910/839/24)

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Козир Т.П.

суддів: Отрюха Б.В.

Станіка С.Р.

при секретарі Вага В.В.

та за участю представників:

від позивача: не з`явився;

від відповідача 1: не з`явився;

від відповідача 2: не з`явився;

від відповідача 3: не з`явився;

від ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс": Грищенко О.М.дов.;

від органу ДВС: не з`явився;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс"

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 24.03.2025,

прийняту за результатами розгляду скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України

у справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) (суддя Чеберяк П.П.)

за позовом Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Баскакова Олександра Віталійовича

до 1.Товариства з обмеженою відповідальністю "Газобетон-ДС"

2.Товариства з обмеженою відповідальністю "Вібропрес-ДС"

3.Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум-ДС І КО"

про стягнення 201 680 016,00 грн.

в межах справи №5011-15/2045-2012

за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євротрейд ЛТД"

до Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" ()

про банкрутство,

УСТАНОВИВ:

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 24.03.2025 у справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) відмовлено у задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі орган ДВС) щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 у справі № 5011-15/2045-2012 (910/839/24).

Не погоджуючись із прийнятою ухвалою суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" (далі апелянт, стягувач, скаржник) звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення, котрим задовольнити скаргу ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №75799100 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 по справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24), визнати незаконними дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України у виконавчому провадженні №75799100 щодо примусового виконання наказу Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 по справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24), котрі виразились у винесенні постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.01.2025 про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 по справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) стягувачеві без виконання на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження, а також скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23.01.2025 про повернення наказу Господарського суду міста Києва від 28.03.2024 по справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) стягувачеві без виконання на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

Апеляційна скарга мотивована тим, що поза увагою суду та без належного правового дослідження та оцінки залишено подані та існуючі докази у даній справі щодо порушення органом ДВС порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження, відсутність вжитих органом ДВС виконавчих дій та/або заходів в межах виконавчого провадження за період із 15 серпня 2024 року по 23 січня 2025 року, порушення органом ВДС приписів пункту 19 статті 18, пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) та статті 337 ГПК України, не враховано правових висновків Верховного Суду (сформованими за наслідками розгляду скарг на бездіяльність органів виконавчої служби); Господарський суд міста Києва власними діями фактично вдався до такого явища, як «правовий пуризм» і надмірної процесуальної формальності; ухвала суду містить суперечливі висновки; виявлення рахунків Боржника як в загальному, так і на предмет відкриття боржником нових рахунків із метою уникнення від виконання рішення суду у даній справі, за період із 15 серпня 2024 року по 23 січня 2025 року або не проводилась взагалі, або проводилась із порушенням/не дотриманням положення частини 8 статті 48 Закону; державним виконавцем не було виявлено наявність каси підприємства Боржника (шляхом звернення до податкових органів) та не накладено арешт на кошти, котрі знаходяться в ній та надходять до неї; заявник належним чином доводив до органу ДВС про необхідність встановлення належності даного майна за Боржником, його наявність на сьогодні та/або здійснення відчуження майна боржником в період із 01 січня 2018 року по сьогодні, тому винесення постанови про повернення наказу стягувачеві без виконання є передчасним; доступ до правосуддя не може бути абсолютним і підлягає державному регулюванню; державний виконавець повинен систематично проводити перевірку майнового стану боржника, що не було дотримано при виконанні рішення у даній справі; державний виконавець має право повернути виконавчий документ стягувачеві лише у разі, якщо ним у встановленому порядку вжито всіх передбачених законом заходів щодо з`ясування майнового стану боржника та розшуку майна боржника, проте державним виконавцем при виконання рішення у даній справі не було вжито всіх передбачених законом заходів; судом самостійно без правового обґрунтування, керуючись власною думкою, котра не співпадає лише із чинним законодавством України зроблено підміну понять при оцінці існуючих доказів, обставин та фактів справи, та врахування їх при винесені рішення; державний виконавець діяв з порушенням Закону України "Про виконавче провадження", допустивши при цьому відповідну/певну бездіяльність, котра призвела до фактично невиконаного на сьогодні наказів; заявник просить врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду у справах №924/1473/15, №487/10128/14-ц, згідно якої суд повинен самостійно здійснювати правильну правову кваліфікацію спірних правовідносин.

Орган ДВС у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її задоволення та просить залишити оскаржувану ухвалу без змін, посилаючись на те, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у ТОВ "ФОРУМ-ДС І КО" відсутнє майно та кошти, на які може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними, що стало підставою для винесення постанови про повернення наказу стягувачу; державний виконавець при винесення оскаржуваної постанови діяв у межах, спосіб та в порядку визначеному Законом; у даній справі скаржник просить визнати протиправними дії державного виконавця органу ДВС, а не його бездіяльність, однак не вжиття на думку скаржника, всіх заходів примусового характеру не можна трактувати, як протиправні дії, та відповідно не може слугувати підставою для визнання протиправними дій державного виконавця ідділу та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу; вчинення державним виконавцем дій щодо виконання зазначеного наказу в т.ч. прийняття рішень у формі постанов, направлених на реалізацію заходів з примусового виконання рішення суду на користь ТОВ "Компанія "Ніко-Тайс", є документально підтвердженими належними та допустимими доказами (матеріалами виконавчого провадження); державним виконавцем Відділу вжито достатніх, розумних у даній ситуації, можливих заходів для належного примусового виконання рішення місцевого господарського суду; є необґрунтованими посилання скаржником у скарзі на ст.75 Закону, оскільки дана норма Закону регулює відносини щодо виконання рішень судів немайнового (зобов`язального) характеру, в той же час, як наказ господарського суду у даній справі має майновий характер, оскільки передбачає стягнення грошових коштів; всі постанови, вимоги та інші документи виконавчого провадження ВП № 75799100 державний виконавець вчасно вносив до Автоматизованої системи виконавчих проваджень; безрезультатність здійснених державним виконавцем заходів не є підставою для задоволення скарги стягувача у даній справі; відповідно інформації з Єдиного державного реєстру ТОВ "Форум-ДС І КО" в стані припинення, з 01.06.2018 і звернення стягнення на майно боржника за вимогами, на які не поширюється дія мораторію, здійснюється виключно за ухвалою господарського суду, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство; скаржником не доведено невідповідність постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 23.01.2025 №75799100 вимогам законодавства.

Учасники процесу належним чином повідомлялись про розгляд апеляційних скарг в порядку, визначеному статтями 6, 120, 242 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), шляхом направлення ухвали суду за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (позивач, апелянт, орган ДВС), що підтверджується довідками про доставку електронного документа до електронних кабінетів всіх учасників процесу та рекомендованими поштовими відправленнями (відповідачі).

Ухвали суду, направлені на адреси зареєстрованого місцезнаходження відповідачів, повернуті поштою з довідками "Адресат відсутній за вказаною адресою".

Згідно приписів частини 6 статті 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду.

Оскільки явка сторін у судове засідання не була визнана обов`язковою, суд, на підставі ч.12 ст. 270 ГПК України, ухвалив здійснювати розгляд апеляційної скарги за відсутності представників позивача, відповідачів та органу ДВС.

За клопотанням представника апелянта судове засідання проводилось в режимі відеоконференції.

Представник ТОВ "Компанія НІКО-ТАЙС" (апелянта) у судовому засіданні підтримав доводи, викладені у апеляційній скарзі, просив її задовольнити.

Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, розглянувши апеляційну скаргу, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, у провадженні Господарського суду м. Києва перебуває справа № 5011-15/2045-2012 за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Євробудтрейд" про банкрутство Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС" на стадії ліквідаційної процедури, введеної постановою Господарського суду м. Києва від 19.05.2014.

23.01.2024 Закрите акціонерне товариство "Форум - ДС" в особі ліквідатора арбітражного керуючого Баскакова Олександра Віталійовича звернулось до Господарського суду міста Києва, в межах вказаної справи про банкрутство, із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Газобетон-ДС, Товариства з обмеженою відповідальністю Вібропрес-ДС, Товариства з обмеженою відповідальністю Форум-ДС І КО про стягнення 201 680 016,00 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що за результатом ряду правочинів, які визнані судом недійсними, відповідачі отримали у статутний капітал належне позивачу рухоме майно, а саме: ТОВ "Газобетон-ДС" - вартість рухомого майна складає - 44 455 033 грн; ТОВ "Вібропрес-ДС" - вартість рухомого майна складає - 32 422 703 грн; ТОВ "Форум-ДС і Ко" - вартість рухомого майна складає - 124 802 280 грн і в порядку реституції вартість вказаного майна підлягає стягненню на користь позивача.

Рішення Господарського суду м. Києва від 28.02.2024 у справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) позовні вимоги задоволені.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газобетон-ДС" на користь Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" грошові кошти в сумі 32 422 703 грн 00 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Вібропрес-ДС" на користь Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" грошові кошти в сумі 44 455 033 грн 00 коп.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум-ДС І КО" на користь Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" грошові кошти в сумі 124 802 280 грн 00 коп.

Стягнуто з відповідачів в дохід Державного бюджету України судовий збір.

28.03.2024 на примусове виконання вказаного рішення Господарським судом міста Києва було видано відповідні накази.

28.05.2024 до Господарського суду м. Києва надійшла заява Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони (стягувача) у справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24), яка мотивована тим, що 17.05.2024 відбувся аукціон з продажу майна Закритого акціонерного товариства "Форум - ДС", а саме права вимоги грошових коштів до юридичних осіб : Товариства з обмеженою відповідальністю "Газбетон - ДС", Товариства з обмеженою відповідальністю "Вібропрес -ДС" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум - ДС і КО" і переможцем аукціону стало Товариство з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс".

Ухвалою Господарського суду м. Києва від 10.07.2024 задоволено заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" про заміну сторони (стягувача) у виконавчому провадженні з виконання наказів у даній справі.

27.01.2025 до Господарського суду м. Києва надійшла скарга Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" на дії державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Скарга мотивована тим, що за період із 15 серпня 2024 року по 23 січня 2025 року, необхідних своєчасних, належних, допустимих та об`єктивних виконавчих дій, Відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України не вчинялось, натомість, 23 січня 2025 року до «Електронного кабінету» в ЄСІТС підсистемі «Електронний суд» заявника надійшла постанова Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 23 січня 2025 року, відповідно до котрої наказ Господарського суду міста Києва від 28 березня 2024 року по справі №5011-15/2045-2012 (910/839/24) повернутий стягувачеві без виконання на підставі пункту 2 частини 1 статті 37 Закону України Про виконавче провадження.

Скаржник вказував на порушення органом ДВС порядку та періодичності здійснення заходів примусового виконання в межах виконавчого провадження; відсутність вжитих органом ДВС виконавчих дій та/або заходів в межах виконавчого провадження; органом ДВС порушені приписи пункту 19 статті 18, статей 75, 76 Закону та статті 337 ГПК України і невжиття заходів щодо обмеження керівника боржника у праві виїзду за межі України і накладення штрафу за невиконання рішення; порушення органом ДВС приписів пункту 2 частини 1 статті 37 Закону; не враховано правових висновків Верховного Суду (сформованими за наслідками розгляду скарг на бездіяльність органів виконавчої служби), які є обов`язковими для органу державної виконавчої служби тощо.

Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України подав Господарському суду міста Києва відзив на скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс", у якому заперечив проти її задоволення.

Оскаржуваною ухвалою Господарського суду міста Києва від 24 березня 2022 року відмовлено у задоволенні скарги з посиланням на те, що скаржником не доведено незаконності дій державного виконавця та прийнятої ним постанови про повернення виконавчого документу.

Північний апеляційний господарський суд погоджується із цим висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя - захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України).

Так, згідно з положеннями статті 1 Закону України "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 339 ГПК України судовий контроль за виконанням судових рішень у господарських справах здійснює суд, який розглянув справу як суд першої інстанції. Суд може здійснювати судовий контроль за виконанням судового рішення у порядку, встановленому цим розділом.

Статтею 339-1 ГПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права.

Аналогічні положення містяться у частині 1 статті 74 Закону України "Про виконавче провадження", згідно якої рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до частин 2, 3 статті 343 ГПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд скасовує оскаржувані рішення та визнає дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, на виконанні у відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебувало виконавче провадження №75799100 з примусового виконання наказу №5011-15/2045-2012 (910/839/24) виданого 28.03.2024 Господарським судом м. Києва про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю "Форум-ДС І КО" на користь Закритого акціонерного товариства "Форум-ДС" грошових коштів в сумі 124 802 280,00 грн.

15.08.2024 у відповідності до вимог статей 3, 4, 24-27 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №75799100, копію якої направлено сторонам виконавчого провадження.

З метою примусового виконання рішення суду, на підставі якого видано вказаний вище виконавчий документ, та виявлення рухомого та нерухомого майна боржника, а також грошових коштів, державним виконавцем направлялись запити до відповідних установ, а саме ДФС про наявні рахунки боржника, МВС щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів, Державної авіаційної служби України, Фонду соціального страхування України, Державної організації "Український національний офіс Інтелектуальної власності та інновацій, ДП "Агентство з ідентифікації і реєстрації тварин", Філію "Головний інформаційно-обчислювальний центр ПАТ "Укрзалізниці", Управління патентно-інформаційних послуг, Державну службу морського і внутрішнього водного транспорту та судноплавства України, ДП "Держреєстри України".

Також, 15.08.2024, керуючись статтею 56 Закону, державним виконавцем органу ДВС винесено постанову про арешт майна боржника.

В результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у ТОВ "ФОРУМ_ДС І КО" відсутнє майно та кошти, на які може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до пункту 2 статті 37 Закону виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Враховуючи вищенаведене, та керуючись п.2 частини першої статті 37 Закону, 23.01.2025 державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу ВП №75799100.

Також, даною постановою роз`яснено стягувачу, що відповідно до частини 5 зазначеної статті Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 37 Закону, повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону, крім випадків, коли виконавчий документ не підлягає виконанню або покладені виконавчим документом на боржника зобов`язання підлягають припиненню відповідно до умов угоди про врегулювання спору (мирової угоди), укладеної між іноземним суб`єктом та державою Україна на будь-якій стадії урегулювання спору або розгляду справи, включаючи стадію визнання та виконання рішення, незалежно від дати укладення такої угоди.

Отже, як вірно встановив суд першої інстанції, державний виконавець при винесенні оскаржуваної стягувачем постанови діяв у межах, спосіб та в порядку визначеному Законом.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, у поданій скарзі скаржник просить визнати протиправними дії державного виконавця, а не його бездіяльність, однак саме, не вжиття, на думку скаржника, всіх заходів примусового характеру не можна трактувати, як протиправні дії, та відповідно не може слугувати підставою для визнання протиправними дій державного виконавця та скасування постанови про повернення виконавчого документу стягувачу.

У свою чергу, бездіяльністю державного виконавця, як суб`єкта владних повноважень, треба розуміти зовнішню форму поведінки (діяння) цього органу/його посадової особи, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно_правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Для визнання бездіяльності протиправною недостатньо одного лише факту неналежного та/або несвоєчасного виконання обов`язкових дій. Важливими є також конкретні причини, умови та обставини, через які дії, що підлягали обов`язковому виконанню відповідно до закону, фактично не були виконані чи були виконані з порушенням строків.

Крім того, потрібно з`ясувати юридичний зміст, значимість, тривалість та межі протиправної бездіяльності, фактичні підстави її припинення, а також шкідливість/ протиправність бездіяльності для прав та інтересів заінтересованої особи.

Правова процедура (fair procedure - справедлива процедура) є складовою принципу законності та принципу верховенства права і передбачає правові вимоги до належного прийняття актів органами публічної влади. Правова процедура встановлює чітку послідовність дій із зазначенням способів та методів її здійснення, підстав, порядку, форми та строків такої діяльності.

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем вчинялися дії щодо виконання наказу №5011-15/2045-2012 (910/839/24) про стягнення з ТОВ "Форум-ДС І КО" грошових коштів в сумі 124 802 280,00 грн, що підтверджується наявними копіями матеріалів виконавчого провадження №75799100.

При цьому безрезультатність здійснених державним виконавцем заходів не є підставою для задоволення скарги стягувача. Саме по собі прийняття постанови про повернення виконавчого документа стягувачу за пунктом 2 частини першої статті 37 Закону не означає закінчення (закриття) виконавчого провадження і не тягне за собою наслідків у вигляді неможливості розпочати його знову, оскільки не позбавляє стягувача права повторно звернутися до органу державної виконавчої служби за виконанням судового рішення протягом встановлених строків.

Зазначений висновок суду першої інстанції відповідає правовим позиціям Верховного Суду, викладеним в постанові від 09.06.2020 у справі №922/3503/16.

Також, як вірно зазначив суд першої інстанції, є безпідставними посилання скаржника на приписи ст. 75 Закону, оскільки дана норма Закону регулює відносини, щодо виконання рішень судів немайнового (зобов`язального) характеру, в той же час, як наказ у даній справі має майновий характер, оскільки передбачає стягнення грошових коштів, тому норми статті 75 Закону, які передбачають відповідальність за невиконання рішення, що зобов`язує боржника вчинити певні дії, та рішення про поновлення на роботі, не можуть враховуватись при розгляд даної справи.

Враховуючи встановлені фактичні обставини справи та наведені норми чинного законодавства, місцевий господарський суд прийшов до юридично вірного висновку щодо безпідставності та необґрунтованості поданої скарги, тому відсутні підстави для її задоволення.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, проте, цей пункт не можна розуміти як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Межі, в яких застосовується обов`язок надавати обґрунтування, можуть змінюватися залежно від характеру рішення.

Доводи апелянта по суті його скарги в межах заявлених вимог свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, оскільки не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставами для скасування ухвали господарського суду першої інстанції, а більшість змісту апеляційної скарги зводиться до цитування норм чинного законодавства та загальних правових позицій Верховного Суду, які не є релевантними до обставин даної справи.

За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що ухвала суду першої інстанції ґрунтується на фактичних обставинах та прийнята відповідно до норм чинного законодавства, а тому підстави для її скасування відсутні. Отже, відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Оскільки цією постановою суд апеляційної інстанції не змінює рішення та не ухвалює нового, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється, а витрати, пов`язані з розглядом апеляційної скарги, покладаються на апелянта.

Керуючись ст. ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Компанія "Ніко-Тайс" залишити без задоволення, а ухвалу Господарського суду міста Києва від 24 березня 2025 року без змін.

2. Справу повернути до Господарського суду міста Києва.

3. Постанова апеляційного господарського суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений статтею 288 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена 03.07.2025.

Головуючий суддя Т.П. Козир

Судді Б.В. Отрюх

С.Р. Станік