ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
УХВАЛА

01 липня 2025 року м. ХарківСправа № 922/856/23 (756/11612/23)

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Міньковського С.В.

розглянувши заяву про відвід судді за вх. №14001 від 13.06.2025 подану представником ОСОБА_1 адвокатом Богомазовим П.С. по справі

за позовом Акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України"
до 1. ОСОБА_1 , 2. Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в особі ліквідатора арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича , 3. товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій"
про стягнення коштів та визнання відсутнім права вимоги

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Господарського суду Харківської області (суддя Міньковський С.В.) перебуває справа №922/856/23 про банкрутство Багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі товариства з обмеженою відповідальністю.

До господарського суду надійшла справа №756/11612/23 за підсудністю з Оболонського районного суду міста Києва за зустрічним позовом акціонерного товариства "Державний експортно-імпортний банк України" до ОСОБА_1 , багатопрофільного підприємства "Солідарність" у формі товариства з обмеженою відповідальністю в особі ліквідатора арбітражного керуючого Різника Олександра Юрійовича, товариства з обмеженою відповідальністю "Освітня корпорація інформаційних технологій" про визнання відсутнім права вимоги та про визнання недійсним договору.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 19.05.2025 суд постановив: прийняти матеріали позовної заяви до розгляду та відкрити провадження з розгляду заяви за вх. №756/11612/23 по справі №922/856/23; відкрив провадження у справі № 922/856/23 (756/11612/23) в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи; призначив судове засідання з розгляду справи по суті в порядку спрощеного провадження на 03.06.2025; встановив строк учасникам справи для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечень.

В судовому засіданні 03.06.2025 в зв`язку з необхідністю надання учасниками справи обґрунтованих пояснень, суд постановив протокольну ухвалу про відкладення розгляду справи на 08.07.2025.

Ухвалою суду від 03.06.2025 р. по справі № 922/856/23 (756/11612/23) зустрічний позов ОСОБА_1 до АТ "Укрексімбанк" про витребування майна, припинення порушення права та визнання укладеним акту залишено без руху і надано строк 10 днів для усунення недоліків, тобто до 13.06.2025 р. включно.

13.06.2025, під час перебування судді у відпустці, до суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Богомазова П.С. про відвід судді Міньковського С.В.

Подана заява обґрунтована тим, що суддя Міньковський С.В., який розглядає справу № 922/856/23 (756/11612/23), вже в рамках іншого судового розгляду (справи № 922/856/23 (910/8719/22)) ухвалював рішення, яким визнав нікчемним Договір найму майнових прав від 20.11.2015 р.

Вказаний факт, на думку заявника, створює обґрунтовані сумніви у неупередженості судді у даній справі в розумінні об`єктивного критерію, сформульованого у практиці Європейського суду з прав людини. Адже сторонній спостерігач, володіючи інформацією про вже сформовану правову позицію судді щодо предмету спору - нікчемності Договору найму - може обґрунтовано сумніватися у здатності судді під час нового розгляду вийти за межі своїх попередніх висновків та забезпечити рівність процесуальних можливостей сторін.

Тому на переконання заявника ОСОБА_1 вже перебуває у становищі, коли суддя упереджено буде керуватися рішенням, яке ним же й було прийнято ще 08.08.2023 р., і не прийме рішення проти своїх попередніх висновків у справі № 922/856/23 (910/8719/22).

По-друге, суддя в ухвалі від 03.06.2025 р. у справі № 922/856/23 (756/11612/23) за зустрічним позовом вимагає від ОСОБА_1 оплати судового збору у сумі 852684,80 грн, не зважаючи на те, що ОСОБА_1 є учасником бойових дій та має передбачене п.13 ч.1 ст.5 Закону України "Про судовий збір" право на звільнення від сплати збору.

Адвокат зазначає, що довести протиправність висновків суду можливо буде лише в майбутньому в апеляційній інстанції. Проте станом на дату подання даної заяви вимога суду про необхідність оплатити 852 684,80 грн судового збору штучно та протиправно створює недопуск Цапенка І.Я. до правосуддя, оскільки він не має можливості оплатити таку велику суму коштів, чим порушено ст. 4 ГПК, якою закріплено право на звернення до господарського суду.

Розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про відвід судді Міньковського С.В., суд зазначає наступне.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з приписами ч. 1, 2, 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Згідно ч. 7 ст. 39 ГПК України питання про відвід вирішується невідкладно.

З огляду на зазначені вище приписи, розгляд заяви про відвід судді здійснюється суддею в перший робочий день після виходу з відпустки, тобто у визначений ч. 7 ст. 39 ГПК України строк.

Право на подання заяви про відвід судді є однією з гарантій законності здійснення правосуддя і об`єктивності та неупередженості розгляду справи, оскільки статтею 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини закріплено основні процесуальні гарантії, якими може скористатися особа при розгляді її позову в національному суді і до яких належить розгляд справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У контексті викладеного важливим є прецедентна практика Європейського суду з прав людини, зокрема рішення Суду у справі Білуха проти України (п. 49), який вказав на те, що відповідно до усталеної практики Суду наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції повинна визначатися не лише за суб`єктивним, а й за об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див., серед іншого (inter alia), рішення у справі "Фей проти Австрії" (Fey v. Austria) від 24 лютого 1993 року, пп. 27, 28 and 30; рішення у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland), № 33958/96, п. 42, ЄСПЛ 2000-XII). У кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду (див. рішення у справі "Пуллар проти Сполученого Королівства" (Pullar v. United Kingdom), від 10 червня 1996 року, п.38).

Отже, у цьому відношенні неупередженість повинна бути очевидною в межах справи, що розглядається.

Відповідно до ч. 1 ст. 35 ГПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання, або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з ч. 2, 3 ст. 35 ГПК України суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 36 цього Кодексу. До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя.

Відвід повинен бути вмотивованим і заявленим протягом десяти днів з дня отримання учасником справи ухвали про відкриття провадження у справі, але не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Після спливу вказаного строку заявляти відвід (самовідвід) дозволяється лише у виняткових випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) заявнику не могло бути відомо до спливу вказаного строку, але не пізніше двох днів з дня, коли заявник дізнався про таку підставу. Встановлення обставин, вказаних у пунктах 1 - 4 частини першої статті 35 цього Кодексу, статті 36 цього Кодексу, звільняє заявника від обов`язку надання інших доказів упередженості судді для цілей відводу (ч. 3, 4 ст. 38 ГПК України).

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону. Судова система забезпечує доступність правосуддя для кожної особи відповідно до Конституції та в порядку, встановленому законами України.

Відповідно до частин 4 ст. 15 Закону України Про судоустрій та статус суддів визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному процесуальним законом.

Відповідно до ст. 15-1 зазначеного Закону несанкціоноване втручання в роботу Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи та в автоматизований розподіл справ у суді, Вищій кваліфікаційній комісії суддів України, Вищій раді правосуддя, її органах тягне за собою відповідальність, установлену законом.

Згідно ч. 3 ст. 6 ГПК України визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється Єдиною судовою інформаційно-телекомунікаційною системою у порядку, визначеному цим Кодексом (автоматизований розподіл справ).

Отже, враховуючи вищевказані норми, судді не мають жодного впливу на формування складу суду для розгляду конкретної справи, що спрямовано на забезпечення реалізації учасниками справи права на судовий захист незалежним та безстороннім судом, встановленим законом, як складової права на суд, гарантованого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до Основних принципів незалежності судових органів, схвалених резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї від 29 листопада та 13 грудня 1985 року, щодо незалежності судових органів судові органи вирішують передані їм справи безсторонньо, на основі фактів і відповідно до закону, без будь-яких обмежень, неправомірного впливу, спонуки, тиску, погроз або втручання, прямого чи непрямого, з будь-якого боку і з будь-яких би то не було причин.

Незалежність суддів, не є прерогативою чи привілеєм і надається їм не для захисту власних інтересів, а в інтересах принципу верховенства права й усіх, хто прагне та очікує справедливості (пункт 10 Висновку № 18 (2015) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи про місце судової влади та її відносини з іншими гілками влади в сучасних демократіях).

Частиною четвертою статті 35 Господарського процесуального кодексу України імперативно визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З наведених у заяві про відвід судді Міньковського С.В. обставин, які викликають у заявника сумніви у необ`єктивності та упередженості судді, вбачається, що вони пов`язані виключно з процесуальним рішенням вказаного судді.

Суд зазначає, що розглядаючи кожну конкретну судову справу (здійснюючи правосуддя) судді самостійно визначають коло законодавства, що регулює спірні правовідносини, застосовують його, здійснюють його тлумачення, вирішують питання про розгляд заяв та клопотань учасників судового процесу та надають правову оцінку обставинам справи на підставі саме внутрішнього переконання, що ґрунтується на приписах закону.

Відтак, доводи представника Цапенко І.Я. щодо сумнівів відносно упередженості судді Міньковського С.В. при розгляді даної справи не знайшли свого підтвердження під час розгляду заяви про відвід, а з поданого до суду відводу вбачається, що посилання заявника ґрунтуються на припущенні порушення його прав у майбутньому.

Суд зазначає, що самі по собі процесуальні рішення не можуть бути підставою для відводу без надання стороною, яка заявляє відвід, належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів проявлення зазначеним суддею необ`єктивності чи упередженості при ухваленні судових рішень на користь однієї з сторін, в силу положень ч. 1 п. 5 ст. 35 Господарського процесуального кодексу України.

Будь-яких інших обставин та доказів зацікавленості судді у вирішенні спору на користь будь-якої сторони з особистих мотивів, або іншої упередженості відносно будь-якої сторони у справі, заявником відводу не наведено.

Як вказав Верховний Суд в ухвалі від 26.10.2020 у справі № 910/3480/20, істинність твердження про упередженість та/чи небезсторонність судді має бути доведена, адже суб`єктивний критерій вимагає оцінки реальних дій окремого судді під час розгляду конкретної справи і лише після встановлення фактів у поведінці судді, які можна кваліфікувати як прояв упередженості, можливо поставити під сумнів його безсторонність.

Не є підставами для відводу суддів заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, непідтверджених належними і допустимими доказами, а також наявність скарг, поданих на суддю (суддів) у зв`язку з розглядом даної чи іншої справи, обставини, пов`язані з прийняттям суддями рішень з інших справ (аналогічний правовий висновок міститься в ухвалі Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 08.02.2022р. у справі №916/442/21).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін, де передбачено що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Суд наголошує, що суддя здійснюючи правосуддя, самостійно, на власний розсуд визначає, які саме процесуальні дії слід учинити виходячи з конкретних обставин справи, ступеня підготовленості матеріалів самими сторонами, в тому числі вирішує заявлені сторонами клопотання та заяви.

Таку, суддівську дискрецію, або суддівський розсуд, визначають як повноваження, надане особі, яка ним володіє, вибирати між двома чи більше альтернативами, коли кожна з альтернатив законна.

Одночасно суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини, який у своїх рішеннях встановлює два виключення із поняття "належних сумнівів". Несприятлива позиція суду з питань права сама по собі не породжує сумнівів в неупередженості (Castillo Algar 44). Сумніви мають бути засновані на фактичних обставинах; не припустимі гіпотези про можливий розвиток подій (Bulut).

Таким чином, відвід повинен бути вмотивованим, а заявник зобов`язаний надати докази упередженості судді у випадку наявності обставин, що викликають сумніви в неупередженості судді. Наявність припущень не є достатньою підставою для відводу судді.

При цьому втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється законом. У разі ж незгоди з винесеним по справі рішенням чи ухвалою, сторона по справі не позбавлена можливості оскаржити постановлене по справі рішення чи ухвалу в порядку і строки, визначені чинним процесуальним законом.

Виходячи з викладеного вище та керуючись ч. 2 та ч. 3 ст. 39 Господарського процесуального кодексу України, суддя Міньковський С.В. дійшов висновку про необґрунтованість заявленого відводу.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 39 ГПК України, питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість.

Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 32 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки суд дійшов висновку про необґрунтованість відводу (заяви за вх. № 14001 від 13.06.2025), вирішення питання про відвід судді Міньковського С.В. має бути здійснено іншим суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому ч. 1 ст. 32 ГПК України.

Керуючись ст.ст. 35, 36, 38, 39, 233-235 Господарського процесуального кодексу України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

1. Визнати заявлений представником ОСОБА_1 відвід судді Міньковського С.В. від розгляду справи №922/856/23 (756/11612/23) необґрунтованим.

2. Питання про відвід cудді Міньковського С.В. у справі № 922/856/23 (756/11612/23) передати на розгляд іншому судді, який не входить до складу суду, що розглядає справу, якого буде визначено в порядку, встановленому ч.1 ст.32 ГПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Ухвала підписана 01.07.2025.

Суддя С.В. Міньковський