ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" травня 2025 р. Справа№ 910/13855/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Гаврилюка О.М.

суддів: Руденко М.А.

Суліма В.В.

за участю секретаря судового засідання: Ніконенко Є.С.

за участю представників сторін:

від позивача: Мельніченко Т.С. (в залі суду);

від відповідача: Клименко Г.О. (в залі суду);

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т»

на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025, повний текст рішення складено 07.04.2025

у справі № 910/13855/24 (суддя Пукас А.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3»

про стягнення 5 642 182,38 грн

За результатами розгляду апеляційної скарги Північний апеляційний господарський суд

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду

До Господарського суду міста Києва звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3» про стягнення авансу - 4 999 853 грн, нарахованих інфляційних втрат - 418 291, 51 грн та 3 % річних - 224 037, 87 грн.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» - відмовлено.

Узагальнені доводи апеляційної скарги

Не погодившись з рішенням, Товариство з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20 березня 2025 року у справі № 910/13855/24 та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Укренергопром-3» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія Т» грошові кошті в сумі: 5 642 182,38 грн 38 коп., які складаються із заборгованості в сумі 4 999 853 грн, інфляційних втрат 418 291,51 грн та трьох процентів річних 224 037,87 грн. Стягнути з ТОВ «Укренергопром-3» на користь ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» судові витрати.

Підстави апеляційної скарги обґрунтовані наступними доводами.

На думку скаржника, висновок суду першої інстанції про те, що оскільки строк дії договору згідно п. 6.1. не закінчився, а зобов`язання сторін залишилися невиконаними підстави для стягнення з відповідача суми авансу на підставі статей 1212 та 849 ЦК України відсутні, зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права та протирічить матеріалам справи, оскільки позивач повідомив відповідача про відмову від договору 24.02.2023, що підтверджується копією листа № 24-02/1 від 24.02.2023 та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи, а факт отримання листа-повідомлення про розірвання договору підтверджується також відповіддю відповідача на зазначений лист від 06.03.2023 № 50-23/32.

Також, на думку скаржника, висновки суду про те, що позивачем не надано доказів наявності у особи отримувача повноважень та чи взагалі така особа є представником відповідача не відповідають дійсності з огляду на те, що під час судового розгляду відповідач не заперечував факту отримання листа про розірвання договору саме 24.02.2023 та не спростовував факту того, що підпис на копії листа належить директору підприємства. Більш того, у разі, навіть якщо припустити, що лист від 24.02.2023 про розірвання договору було отримано відповідачем з порушенням встановленого договором 14-денного строку (але цей факт заперечується апелянтом), це може лише вплинути на визначення іншої дати розірвання договору та жодним чином не впливає на реалізацію безумовного права замовника за договором підряду на відмову від договору.

Скаржник вважає, що порушення судом вимог ст. 79 ГПК України при встановленні обставин справи, незастосування приписів ст. 849, ч. 3 ст. 651 ЦК України та невірне порівняння судом термінів «підстави для односторонньої відмови від договору» зі «порядком повідомлення про розірвання договору», призвело до помилкового висновку суду, що укладений сторонами договір не є розірваним, що спричинило ухвалення незаконного рішення.

Скаржник у апеляційній скарзі вказав на те, що факт ненадання вихідних даних, а саме документів на право користування земельною ділянкою не оспорюється позивачем, більш того, саме відсутність зазначених документів стало підставою для відмови ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» від договору, водночас, за усталеними правовими висновками Верховного Суду, повернення авансу пов`язано не з встановленням наявності/відсутності вини будь-якої зі сторін за договором, а з фактом невиконання робіт, задля виконання яких такий аванс було сплачено. Встановлення причин невиконання робіт за договором не має значення для вирішення цього спору та не є обставиною, яка підлягає з`ясуванню під час судового розгляду.

Скаржник зазначає про те, що підставою для початку виконання проектних робіт є вихідні дані, отримання яких є першим етапом проектування об`єктів будівництва. Однак, враховуючи встановлений ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» порядок виконання проектних робіт, у відповідача не було законних підстав для виконання будь-яких робіт за договором без отримання вихідних даних. Таким чином, на час розірвання договору у відповідача не було встановлених діючим на той час законодавством України підстав для початку виконання умов договору. Незважаючи на те, що факт неотримання таких вихідних даних як документи про підтвердження права користування земельною ділянкою та містобудівних умов не заперечується відповідачем та був встановлений судом, зазначені норми матеріального права не були застосовані судом при розгляді справи.

На думку скаржника, суд дійшов помилкового висновку, що спірний договір є діючим, а не припиненим внаслідок його розірвання, судом не застосовані приписи ст. 1212 ЦК України у системному аналізі з ст. 849 ЦК України, які, з огляду на усталену практику Верховного Суду, підлягають застосуванню при розгляді спорів щодо повернення авансових платежів, сплачених за договором підряду, який було розірвано. Таким чином, при ухваленні рішення судом не застосовані норми матеріального права, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин, а саме: ст.ст. 6, 11, 526, 627, 629, ч. 4 ст. 849, ст. 1212 ЦК України, ст.ст. 22-1, 22-2, 26, 29 Закону, що є підставою для його скасування. Суперечливий та несистемний підхід при оцінюванні доказів у справі свідчить про однобічність та відсутність об`єктивності при оцінюванні доказів зі сторони суду.

Скаржник вважає, що суперечливий та несистемний підхід при оцінюванні доказів у справі свідчить про однобічність та відсутність об`єктивності при оцінюванні доказів зі сторони суду.

Що стосується представництва ТОВ «Кліар Енерджі Груп», позивачем також неодноразово зверталась увага суду на те, що співпраця ТОВ «Нафтогаз Біоенергія-Т» з ТОВ «Кліар Енерджі Груп» жодним чином не впливає на обов`язки сторін, узгоджені у договором, а укладаючи договір № 03-11/1 від 03.11.2022, сторони узгоджували обов`язки сторін, порядок обміну інформації та надання виконаних частин ПКД вже с урахуванням існуючого договору з ТОВ «Кліар Енерджі Груп». Згідно із листом від 03.11.2022 №11/22-52, позивач повідомив відповідача про укладення договору з ТОВ «Кліар Енерджі Груп» та просив співпрацювати з останнім та на їх вимогу надавати необхідну інформацію про хід виконання проектних робіт в розрізі термінів та об`ємів, тобто додатково, без змін будь-яких положень договору, укладеного ТОВ «Нафтогаз Біоенергія Т» та ТОВ «Укренергопром-3». Жодних вказівок про зміну порядку обміну документів, передбаченого договором № 03-11/1 від 03.11.2022 або про звільнення відповідача від обов`язку надавати документи саме замовнику зазначеним листом та/або будь-яким іншим документом не передбачено.

Скаржник зазначає про те, що твердження відповідача, викладені у п. 129 відзиву про надіслання документів на електронну адресу ТОВ «Кліар Енерджі Груп», спростовують викладені ним у п. 128 відзиву на позов доводи, щодо неможливості відправлення таких документів на електронну пошту з огляду на їх розмір та технічні можливості.

Скаржник вказує на те, що 13.03.2023 позивачем, у порядку, передбаченому п. 10.1.4. договору, на електронну адресу було надіслано відповідачу обґрунтовану відмову від підписання наданих ТОВ «Укренергопром-3» актів фактично виконаних робіт, що підтверджується копією листа від 13.03.2024 № 03/23-85, яке на наступний день (14.03.2023) також було надіслано засобами поштового зв`язку, що підтверджується наданою суду поштовою квитанцією з описом вкладення. Зазначені доводи позивача судом залишені поза увагою без надання їм належної оцінки у сукупності з іншими доказами, висновок суду про те, що позивач повинен був у строк до 12.03.2023 надати вмотивовану відмову від підписання актів зроблено з порушенням вимог ст.ст. 253, 254 ЦК України та не відповідає умовам п. 6.6. договору.

Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу

Заперечуючи проти доводів апеляційної скарги, відповідач у відзиві на апеляційну скаргу вказав на те, що пунктом 6.6. договору передбачено, що у разі якщо позивач приймає рішення про розірвання договору з власної ініціативи, згідно підпункту 6.4.3 договору виконавець має право на оплату фактично виконаних робіт, про виконання яких відповідач повідомляв позивача в порядку, передбаченому договором. Після отримання письмового повідомлення від позивача про розірвання договору з власної ініціативи, відповідач має право направити позивачу письмове звернення щодо оплати фактично виконаних Робіт з розрахунком їх вартості за їх ціною, встановленою договірною ціною з розрахунками (Додаток №2 до договору), разом із оформленим належним чином Актом про фактично виконані Роботи у двох примірниках. Позивач, в свою чергу, зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з дня отримання від відповідача письмового звернення розглянути таке звернення та підписати Акт про фактично виконані Роботи, наданий відповідачем.

З огляду на наданий відповідачем доказ отримання відповідного листа позивача 02.03.2023, а також враховуючи, що доданий позивачем до позовної заяви екземпляр даного листа містить дату та підпис без проставлення печатки відповідача, суд справедливо дійшов до висновку, що докази наявності у особи отримувача повноважень та чи взагалі така особа є представником відповідача матеріали справи не містять. Крім того, суд справедливо дійшов до висновку, що розірвання договору в одностороннього здійснено з порушенням, а саме менше ніж за 14 календарних днів як це передбачено підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 договору. Також, судом враховано, що 06 березня 2023 року відповідач направив позивачу письмове звернення (лист за вих. №50-23/32) щодо оплати фактично виконаних Робіт з розрахунком вартості за їх ціною, встановленою додатком №2 до договору. При цьому, відповідач заперечив проти розірвання договору до моменту оформлення Акту про фактично виконані роботи та просив оплатити такі роботи до дати розірвання цього договору. Також, відповідач запропонував вважати договір розірваним на наступний день з дня (дати) оплати фактично виконаних Робіт (намічена дата розірвання договору), як це передбачено пунктом 6.6. договору, та оформити розірвання договору за вимогами пунктів 13.5 та 13.6 договору. Однак, позивачем не було надано відповідачу вмотивовану відмову від підписання актів фактично виконаних робіт у встановлений договором строк, оскільки доказів направлення позивачем листа за вих. №03/23-89 від 13.03.2023 засобами електронного зв`язку саме 13.03.2023, про що зазначено у відповіді на відзив на позовну заяву, не надано, а засобами поштового зв`язку відповідний лист було направлено 14.03.2023, тобто з порушенням строків, встановлених договором.

На думку відповідача, судом обґрунтовано встановлено, що позивачем порушено договірний порядок одностороннього розірвання договору, зокрема недотримано встановленого строку повідомлення про розірвання та не дотримано передбаченої договором процедури оформлення виконаних робіт, у зв`язку з чим правові наслідки припинення зобов`язань не настали, а заявлені до стягнення кошти не підлягають стягненню в порядку ст. 1212 ЦК України.

З огляду на наданий відповідачем доказ отримання відповідного листа позивача 02.03.2023, а також враховуючи, що доданий позивачем до позовної заяви екземпляр даного листа містить дату та підпис без проставлення печатки відповідача, суд справедливо дійшов до висновку, що докази наявності у особи отримувача повноважень та чи взагалі така особа є представником відповідача матеріали справи не містять. В свою чергу, сам факт отримання листа за вих. №24-02/1 від 24.02.2023 (із вірним зазначенням реквізитів договору) відповідачем у заявах по суті справи не заперечувався.

Як справедливо зазначено у рішенні Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 та підтверджується відповідачем, у судовому засіданні судом оглянуто (наданий відповідачем) оригінал такого листа та встановлено, що останній отримано позивачем 07.03.2023 із присвоєнням вхідного номера №03/23-88. 59. Крім того, позивач проти отримання 07.03.2023 листа відповідача за вих. №50-23/32 від 06.03.2023 не заперечував, під час огляду судом оригіналу такого листа із відміткою позивача про отримання не заперечував проти достовірності такого доказу. Отже, суд всебічно і повно дослідив надані докази, та правомірно дійшов до висновку, що враховуючи дату отримання позивачем підготовлених відповідачем Актів 1 - 8 здавання-приймання виконаних робіт за договором, позивач повинен був відповідно до абзацу 3 пункту 6.6 договору у строк до 12.03.2023 (включно) підписати такі акти або ж надати вмотивовану відмову від їх підписання. Таким чином, твердження скаржника про відсутність об`єктивності та несистемний підхід суду під час дослідження та оцінки доказів не відповідає дійсності.

Відповідач вказує на те, що в договорі сторони визначили, що вихідні дані це вичерпний перелік інформації, визначений завданням на проектування, необхідний для розробки відповідачем проектно-кошторисної документації (надалі ПКД), що надається позивачем відповідачу, якщо інше не вказано у договорі. 03.11.2022, під час укладання договору №03-11/1 від 03.11.2022 позивачем складено і затверджено за погодженням з відповідачем Завдання на проєктування, яке виступає Додатком № 1 до договору та є невід`ємною його частиною. Завдання на проєктування є однією із основних складових вихідних даних відповідно до ч. 1 ст. 29 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», в якому Сторонами було визначено перелік та зміст основних вимог до проектно-кошторисної документації, які мають бути дотримані виконавцем. При розробці частин проектно-кошторисної документації відповідачем в першу чергу враховувались вимоги Завдання на проєктування, складені і затверджені позивачем за погодженням з відповідачем. Разом з тим, пунктом 10 Завдання на проєктування було передбачено, що вихідними даними також є: 1) Документи про підтвердження права користування земельною ділянкою; 2) Містобудівні умови та обмеження забудови земельної ділянки; 3) Технічні умови. Відсутність документів про підтвердження права користування земельною ділянкою не перешкоджала відповідачу виконати частину Робіт за договором № 03-11/1 від 03.11.2022. Наявність ТЕО уможливлювала виконання Робіт відповідачем за відсутності документу про підтвердження права користування земельною ділянкою, якого позивач на момент укладення даного договору не мав, але очевидно розраховував на його отримання.

Відповідач звертає увагу на те, що позивач, будучи обізнаним про відсутність такого документу 20.12.2022, тобто після спливу строку визначеного договором для передачі документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою, здійснило доплату авансового платежу за договором у повному розмірі у зв`язку з чим розпочався дев`яносто денний строк для виконання Робіт, визначений Додатком № 3 до договору. Також, не дивлячись на відсутність документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою позивач здійснював контроль за виконанням Робіт, здійснених відповідачем як самостійно, що підтверджується листом позивача від 05.01.2023 за вих. № 01/23-12, так і через ТОВ «Кліар Енерджі Груп»), який напряму взаємодіяв з відповідачем щодо фактичного стану та обсягу виконання Робіт, що підтверджується викладеними обставинами, зокрема, листом позивача до ТОВ «Кліар Енерджі Груп» від 05.01.2023 за вих. № 01/23-13, листом відповідача до ТОВ «Кліар Енерджі» від 26.01.2023 за вих. № П-2/2023 тощо.

Відповідач вказує на те, що суд, з урахуванням всіх наданих доказів, справедливо дійшов до висновку, що основна комунікація за вказівкою позивача в листі від 03.11.2022 за вих. № 11/22-52 щодо виконання проектних робіт за договором, здійснювалась між відповідачем та ТОВ «Кліар Енерджі Груп», який, в свою чергу, разом із позивачем здійснював контроль за виконанням відповідачем робіт, звітував позивачу та оприлюднював виконані частини проектної документації на гугл-диск.

Відповідач наголошує на тому, що вказуючи, що система поштових ресурсів не дозволяла приймати та відправляти такі розміри документів малось на увазі, що сумарний розмір вкладень через поштовий ресурс «UKR.NET», який використовує директор відповідача, не може перевищувати 18 МБ. У разі якщо розміри файлів перевищуватимуть зазначений розмір, вони додаються до листа як посилання і зберігаються в тимчасовому сховищі всього 14 днів. Саме через таку технічну обмеженість поштового ресурсу, яка не дозволяла довгостроково зберігати великі за розміром файли виконаних частин ПКД, відповідач, позивач і ТОВ «Кліар Енерджі Груп» домовились порядок ознайомлення з фактично виконаними роботами через гугл-диск, щоб доступ до всіх фактично виконаних робіт був постійно, а не зникав через 14 днів. Відповідач повторно звертає увагу суду та позивача, що на щотижневій нараді, яка відбувалась по понеділкам, відповідач, позивач і ТОВ «Кліар Енерджі Груп» обговорювали матеріали фактично виконаних робіт та звіряли графік їх виконання. Жодних заперечень проти цього позивачем у заявах по суті справи не надано.

Відповідач звертає особливу увагу суду, що до листа позивача за вих.№01/23-12 від 05.01.2023, в якому позивач підтвердив алгоритм виконання робіт (детальний календарний план) з розробки проектно-кошторисної документації, самим позивачем додано відповідний Алгоритм (календарний графік) виконання робіт, в якому позивач самостійно підтвердив, які види робіт станом на 05.01.2023 вже були виконані відповідачем, що затверджено підписом директора позивача. Зокрема, серед виконаних відповідачем робіт позивачем відмічено: звіт про результати геодезичних та геологічних вишукувань, технічні умови на приєднання до інженерних мереж міста (водопостачання, каналізація), технічні умови на приєднання до теплових мереж міста. Відповідні дії позивача підтверджують не лише виконання відповідачем робіт, а й обізнаність позивача у тому які види робіт та у який час виконувались відповідачем. При цьому, позивач очевидно не зміг би підтвердити виконання відповідних робіт відповідачем без отримання відповідної документації від відповідача, яка розміщувалась на згаданому вище гугл-диску. При цьому, скріншоти, додані відповідачем до відзиву на позовну заяву, містять інформацію про дату завантаження кожного окремого документа. Жодних заперечень від позивача щодо цього не надходило, навпаки своїми діями позивач контролював хід виконання робіт та був зацікавлений у їх виконанні.

На переконання відповідача, відповідно до договору, відповідачем були фактично виконані роботи за договором № 03-11/1 від 03.11.2022 на суму 5 098 382,52 грн. Тобто, у позивача ще й наявна заборгованість за оплату фактично виконаних робіт згідно договору у розмірі 98 529,52 грн (5 098 382,52 - 4 999 853,00=98 529,52). Виконання робіт на зазначену суму підтверджується документами, наявними у матеріалах справи (у матеріалах відзиву на позовну заяву), зокрема, Розрахунком вартості фактично виконаних робіт за договором від 03.11.2022, Актами № 1 8 здавання-приймання виконаних робіт за договором № 03-11/1 від 03.11.2022, переданими позивачу матеріалами робіт, а також описаними обставинами.

Відповідач зазначає, що позивач повинен був надати відповідачу документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою у строк до 03.12.2022, як це визначено підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору. Відповідач погоджується із переконанням суду, яке виникло на підставі наданих доказів та дослідження дійсних обставин справи, що реальним фактором, який вплинув на хід та обсяги виконання робіт за договором стало не забезпечення позивачем у визначені строки вихідними даними та небажання останнього нести відповідальність та правові наслідки в силу зазначених обставин.

Узагальнені доводи відповіді на відзив на апеляційну скаргу

Позивач вказує на те, що відмова позивача від договору є безумовним правом (без жодних причин чи умов), яке надає відповідачу потенційне право на отримання плати за виконану частину роботи та відшкодування збитків, за умови доведення відповідних обставин. Позивач повідомив відповідача про відмову від договору 24.02.2023, що підтверджується копією листа № 24-02/1 від 24.02.2023 з особистим підписом директора ТОВ «Укренергопром-3» на підтвердження його отримання, та не заперечувалось відповідачем під час розгляду справи. Також, звертаємо увагу суду, що відповідач маніпулює невірними висновками зробленими судом першої інстанції задля введення в оману щодо факту належної обізнаності відповідача про відмову позивача від договору 24.02.2023, з огляду на те, що відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо використання печаток юридичними особами та фізичними особами - підприємцями» від 23.03.2017 № 1982-VIII внесені зміни до ст. 58-1 Господарського кодексу України щодо необов`язковості використання суб`єктом господарювання печатки.

Факт надіслання листа про розірвання договору на електронну адресу відповідача 24.02.2023 (як стверджує ТОВ «Укренергопром-3» з помилками у зазначенні номеру та дати договорів), жодним чином не спростовує факту вручення в той же день (24.02.2023) листа нарочно директору з правильним зазначенням реквізитів договорів. У листі про розірвання договору, факт отримання якого на електронну пошту 24.02.2023 підтверджує відповідач, зазначені назви проектів, що виключає можливість нерозуміння з боку відповідача за якими договорами позивач скористався правом відмови. 08.11.2022 між сторонами жодного договору не укладалось. Всі договори між сторонами було укладено 03.11.2022 та мають наступні номера: 03-11/1, 03-11/2, 03-11/3 та 03-11/4.

Договором передбачено строк розгляду звернення відповідача щодо підписання акту виконаних робіт, а не строк надсилання обґрунтованої відмови від підписання акту. Враховуючи, що останній день строку є 12.03.2023 неділя, з урахуванням вимог ч. 5 ст. 254 ЦК України, днем закінчення строку є 13.03.2023 перший за ним робочий день, а факт розгляду звернення відповідача протягом 5 днів підтверджується листом від 13.03.2024 № 03/23-85, копія якого наявна в матеріалах справи.

Позивач зазначає, що відповідач не погоджував з позивачем можливість використанням відомостей з містобудівної документації, яка діє на місцевому рівні та наявна на сайті Чернігівської міської ради Тимчасового порядку використання території м. Чернігова, затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 28.11.2011.

Наведені відповідачем у відзиві на апеляційну скаргу правові висновки Верховного Суду щодо неможливості застосування приписів ст.1212 ЦК України до правовідносин, які мають договірної характер (чинні договори або договори, строк яких закінчився) жодним чином не спростовують обґрунтування доводів апеляційної скарги, зводяться до власного тлумачення відповідачем термінів «чинного договору», «закінчення строку договору» та «розірвання договору» та є неспроможними.

Узагальнені доводи заперечення на відповідь на відзив на апеляційну скаргу

Відповідач зазначає про те, що позивач надіслав на електронну пошту відповідача лист за вих. № 24-02/4 «Щодо розірвання договорів», яким повідомив про прийняття рішення щодо розірвання договорів в односторонньому порядку з 10 березня 2023 року з письмовим повідомленням відповідача за 14 календарних днів до розірвання, згідно п. 6.6 договорів. Однак, відповідно до змісту листа, позивачем помилково вказано договори № 08-11/22/1, № 08-11/22/2, № 08-11/22/3 від 08.11.2022, і з огляду на твердження позивача, викладені у відповіді на відзив, так як 08.11.2022 між позивачем та відповідачем не укладалось жодних договорів, відповідач мав самостійно зрозуміти, які саме договори та з яким контрагентом прагне розірвати позивач.

В подальшому, 02.03.2023, виявивши помилку, позивач на заміну раніше надісланого на електронну адресу відповідача направив лист за вих. № 24-02/1 від 24.02.2023, з аналогічним за своїм змістом повідомленням про розірвання, серед інших, договору № 03-11/1 від 03.11.2022 в односторонньому порядку з власної ініціативи з 10.02.2023.

Відповідач наголошує, що з урахуванням листування, дії позивача свідчать про те, що він не лише здійснював контроль за ходом та строками виконання робіт, а й звертався до суміжних організацій з метою забезпечення своєчасного виконання відповідачем робіт за договором. Це прямо спростовує наведені у позовній заяві та апеляційній скарзі твердження про нібито об`єктивну неможливість виконання робіт у визначений строк. Доводи позивача про неможливість виконання робіт та відсутність обмежень щодо строків їх виконання спростовуються доказами, наданими відповідачем, та не можуть бути прийняті як підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

На думку відповідача, позивач фактично тлумачить умови договору на власний розсуд, у спосіб, який відповідає його інтересам, однак саме розгляд письмового звернення відповідача та надання вмотивованої письмової відмови у передбачений пунктом 6.6. договору строк могли б підтверджувати відсутність необґрунтованого ухилення від підписання Актів про фактично виконані Роботи та прийняття таких Робіт. Проте такі дії з боку позивача у встановлений договором строк здійснені не були. Позивачем не було надано відповідачу вмотивовану відмову від підписання актів фактично виконаних робіт у встановлений договором строк, оскільки доказів направлення возивачем листа за вих. № 03/23-89 від 13.03.2023 засобами електронного зв`язку саме 13.03.2023 не надано, а засобами поштового зв`язку відповідний лист було направлено 14.03.2023, тобто з порушенням строків, встановлених договором.

Відповідач звертає увагу суду на те, що відповідно до правової позиції, що викладена ВП ВС у постанові від 26.06.2018 у справі №910/9072/17, за приписами ст.ст. 509, 598, 599, 631 ЦК України закінчення строку дії договору не є підставою для припинення визначених ним зобов`язань, оскільки згідно ст. 599 ЦК України та ч. 1 ст. 202 ГК України такою підставою є виконання, проведене належним чином. Отже, навіть розірвання договору №03-11/1 на виконання проектних робіт від 03.11.2022 не припинило б зобов`язання позивача щодо оплати фактично виконаних робіт. Більше того, відповідно до положень чинного законодавства та умов договору, позивач зобов`язаний оплатити фактично виконані відповідачем роботи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу № 910/13855/24 передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя Гаврилюк О.М., судді: Руденко М.А., Сулім В.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24. Призначено справу № 910/13855/24 до розгляду у судовому засіданні 29.05.2025.

Враховуючи викладене, воєнний стан в Україні та обмеження, спричинені цим станом, систематичні оголошення сигналу повітряної тривоги, з метою повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, справа № 910/13855/24 розглядалась протягом розумного строку.

Явка учасників справи та позиції учасників справи

Представник позивача у судовому засіданні 29.05.2025 підтримав вимоги апеляційної скарги, просив скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник відповідача у судовому засіданні 29.05.2025 заперечив проти доводів апеляційної скарги, просив рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 залишити без змін, вимоги апеляційної скарги без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вбачається із матеріалів справи, 03.11.2022 між позивачем та відповідачем укладено договір, відповідно до п. 1.1 якого, позивач, за договором замовник, доручив і зобов`язався прийняти та оплатити, а відповідач, за договором виконавець, взяв на себе зобов`язання згідно умов цього договору та за завданням позивача виконати роботи з Розробки проектно-кошторисної документації (стадія «Проект»): «Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14Б».

Відповідно до розділу договору «Терміни, що використовуються в договорі» Проектно-кошторисна документація/ПКД сукупність необхідних документальних матеріалів (текстових та графічних) стадії «П» щодо виконання Робіт на Об`єкті будівництва, що обґрунтовують проектно-дослідницькі рішення, визначають обсяги Робіт, потреби в устаткуванні, будівельних конструкціях, матеріальних і інших ресурсах, робочі креслення, інші документи, що затверджуються у встановленому порядку (до проходження експертизи) (далі ПКД).

Вихідні дані вичерпний перелік інформації, визначений завданням на проектування, необхідний для розробки відповідачем ПКД, що надається позивачем відповідачу, якщо інше не вказано у договорі.

Згідно із пункту 1.3 договору, ПКД розробляється до проходження державної експертизи та передається позивачу на підставі накладної про передачу повного комплекту ПКД на електронному носії. Накладна підписується уповноваженими представниками сторін та підтверджує факт розробки відповідачем повного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання зобов`язань, передбачених договором, та/або прийняття позивачем Результатів робіт.

Документом, який засвідчує факт належного виконання відповідачем зобов`язань за договором та прийняття позивачем результатів робіт є Акт приймання-передачі робіт.

Відповідно до пункту 1.4 договору, сторони допускають надання для ознайомлення позивачу ПКД частинами за відповідними розділами по мірі їх підготовки відповідачем, оформленими належним чином із титульною сторінкою, підписаною уповноваженою особою відповідача, у сканованому вигляді шляхом їх відправлення відповідачем електронною поштою на адресу електронної пошти позивача, вказану у пудпункті10.1.4 цього договору. Електронний лист про відправлення позивачу відповідного розділу ПКД разом із доданою до нього сканованою копією відповідного розділу ПКД, оформленого як зазначено у цьому пункті вище, підтверджує факт розробки відповідачем певного обсягу ПКД, але не засвідчує факт належного виконання відповідачем зобов`язань, передбачених договором, та/або прийняття позивачем ПКД або результатів робіт і не є підставою для здійснення оплати відповідно до Етапу 2 згідно з Календарним планом фінансування та виконання робіт (Додаток №3 до договору).

Прийняття результатів робіт за цим договором та засвідчення факту належного виконання відповідачем зобов`язань за договором здійснюється сторонами після отримання позивачем позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД, та надання позивачу позитивних результатів проходження експертизи, зареєстрованих в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва, зі складанням Акту (пункт 1.5 договору).

Згідно підпункту 2.1.1 договору позивач зобов`язаний протягом 30 ти календарних днів з моменту підписання договору надати відповідачу документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою. Додаткові вихідні дані надаються позивачем на письмову вимогу відповідача у разі виникнення необхідності.

Згідно із п. 3.1 договору сторони дійшли згоди, що загальна вартість робіт визначається у договірній ціні з розрахунками (Додаток №2 до договору), що є невід`ємною частиною договору.

Загальна договірна ціна з урахуванням ПДВ відповідно до Додатку №2 до договору складає 9 999 706 грн.

Пунктом 3.3 договору встановлено, що розрахунки проводяться в гривнях шляхом перерахування позивачем грошових коштів на поточний рахунок відповідача, відповідно до Календарного плану фінансування та виконання робіт (Додаток № 3 до договору).

Календарним планом фінансування та виконання робіт (Додаток №3 до договору) передбачені наступні умови оплати робіт за Об`єктом та встановлена оплата робіт у три етапи, а саме:

- Етап 1 - авансовий платіж (попередня оплата) у розмірі 50% ціни договору у сумі 4 999 853 грн., у тому числі ПДВ, сплачується позивачем протягом 15 банківських днів з моменту підписання договору та отримання позивачем оригіналу рахунку;

- Етап 2 - оплата фактично виконаних робіт у розмірі 30% ціни договору в сумі 2 999 911,80 грн., у тому числі ПДВ, здійснюється позивачем протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту фактичної передачі позивачу всього складу ПКД в паперовому вигляді та на електронному носії із підписанням сторонами відповідної накладної та отримання позивачем оригіналу рахунку;

- Етап 3 - оплата залишкових 20% ціни договору в сумі 1 999 941,20 грн., у тому числі ПДВ, здійснюється позивачем протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту підписання Акту (після отримання позивачем позитивного звіту державної експертизи щодо ПКД та реєстрації ПКД та позитивних результатів проходження експертизи в Єдиній державній електронній системі у сфері будівництва).

Відповідно до пункту 4.1 договору строки виконання робіт, передбачених договором визначаються в Календарному плані фінансування та виконання робіт (договір), пунктом 2 якого визначено загальний термін виконання Робіт 90 календарних днів від дати перерахування відповідачем авансового платежу (Етап 1) за цим Додатком до договору.

Пунктом 4.3 договору закріплено, що позивач протягом 10-ти робочих днів з дня отримання Акту, зобов`язаний направити відповідачу екземпляр підписаного Акту чи мотивовану відмову від приймання робіт.

Згідно із п. 6.1 договору останній вступає в дію з моменту його підписання повноважними представниками сторін та скріплення печатками і діє до повного виконання сторонами зобов`язань по ньому.

Відповідно до п. 6.4 договору позивач має право розірвати договір в односторонньому порядку у наступних випадках:

- якщо відповідач з власної вини затримує виконання робіт на термін більше ніж 15 календарних днів (підпункт 6.4.1);

- у разі грубого порушення відповідачем умов пункту 1.6 договору (підпункт 6.4.2);

- за умови письмового повідомлення відповідача за 14 календарних днів (пункт 6.4.3).

У разі розірвання договору з підстав передбачених підпунктами 6.4.1 6.4.2 пункту 6.4 договору позивач не здійснює компенсацію фактично понесених витрат, а сплачений відповідачем аванс підлягає поверненню в повному обсязі (пункт 6.5 договору).

Так, пунктом 6.6. договору передбачено: у разі якщо позивач приймає рішення про розірвання договору з власної ініціативи, згідно підпункту 6.4.3 договору відповідач має право на оплату фактично виконаних робіт, про виконання яких відповідач повідомляв позивача в порядку, передбаченому пунктом 6.6 договору.

Після отримання письмового повідомлення від позивача про розірвання договору з власної ініціативи, відповідач має право направити позивачу письмове звернення щодо оплати фактично виконаних Робіт з розрахунком їх вартості за їх ціною, встановленою Договірною ціною з розрахунками (Додаток № 2 до договору), разом із оформленим належним чином Актом про фактично виконані Роботи у двох примірниках.

Позивач зобов`язаний протягом 5-ти календарних днів з дня отримання від відповідача письмового звернення розглянути таке звернення та підписати Акт про фактично виконані Роботи, наданий відповідачем.

У разі необґрунтованого ухилення або відмови від підписання позивачем Акту про фактично виконані Роботи, такі Роботи вважаються прийнятими позивачем, Акт підписується відповідачем в односторонньому порядку.

Позивач зобов`язаний оплатити фактично виконані відповідачем, підтверджені Актом про фактично виконані роботи, зі їх ціною, встановленою Договірною ціною з розрахунками (Додаток № 2 до договору), у строк до наміченої дати розірвання договору, якщо сторонами не буде погоджено інше.

Також підпунктом 10.1.4 пункту 10.1 договору сторонами погоджено можливість обміну листами та документами, зокрема, шляхом направлення таких документів на адреси електронної пошти: позивача , відповідача .

Так, авансовий платіж позивач повинен був здійснити відповідно до пункту 1 Календарного плану фінансування та виконання робіт (Додаток № 3) в сумі 4 999 853 грн протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання договору та отримання позивачем оригіналу рахунку, тобто у строк до 24.11.2022.

Позивачем сплачено на користь відповідача в рахунок авансу 4 999 853 грн (у тому числі ПДВ) двома платежами: 3 250 000 грн згідно платіжної інструкції № 48 від 16.11.2022 та 1 749 853 грн. згідно платіжної інструкції № 80 від 20.12.2022.

Позивач стверджує, що відповідачем не виконано роботи за договором, у зв`язку із чим сплачений ним аванс має бути повернуто, що і стало підставою для звернення до суду із даним позовом.

Водночас відповідач зазначає, що роботи за договором на понад суму сплаченого авансу виконані та надані позивачу в силу чого підстави для повернення коштів відсутні, вказуючи на те, що саме дії позивача в частині ненадання документів на підтвердження права користування земельною ділянкою призвели до неможливості виконання договору у повному обсязі та неправомірного розірвання договору в односторонньому порядку.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає на наступне.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України (надалі ГПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення місцевого господарського суду не підлягає зміні чи скасуванню, виходячи з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Також в ч. 1 ст. 193 ГК України передбачено, що до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Частиною 1 статті 838 ЦК України підрядник має право, якщо інше не встановлено договором, залучити до виконання роботи інших осіб (субпідрядників), залишаючись відповідальним перед замовником за результат їхньої роботи. У цьому разі підрядник виступає перед замовником як генеральний підрядник, а перед субпідрядником - як замовник.

Відповідно до статті 854 ЦК України якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов`язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Підрядник має право вимагати виплати йому авансу лише у випадку та в розмірі, встановлених договором.

Як вже зазначалось, авансовий платіж позивач повинен був здійснити відповідно до пункту 1 Календарного плану фінансування та виконання робіт (Додаток № 3) в сумі 4 999 853 грн протягом 15-ти банківських днів з моменту підписання договору та отримання позивачем оригіналу рахунку, тобто у строк до 24.11.2022.

Водночас, позивачем сплачено на користь відповідача в рахунок авансу 4 999 853 грн (у тому числі ПДВ) двома платежами: 3 250 000 грн згідно із платіжною інструкцією № 48 від 16.11.2022 та 1 749 853 грн згідно із платіжної інструкції № 80 від 20.12.2022.

Тобто, позивачем допущено прострочення виконання зобов`язання, визначеного пунктом 3.3 договору та пунктом 1 Додатку № 3, і таке прострочення фактично вплинуло на кінцеві терміни виконання робіт за договором, які визначено пунктом 2 Додатку № 3 до договору.

Враховуючи фактичні дати надходження авансу, 90-денний календарний строк на виконання робіт закінчився 20.03.2023.

Також відповідач листом від 17.11.2022 № П-6/2022 звертався до позивача із проханням надати вихідні дані для проектування, а саме інформацію про обраного виробника обладнання, типи обладнання та іншу необхідну для проектування інформацію згідно переліку, однак, всупереч встановленого підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору зазначений лист залишений позивачем без відповіді, у зв`язку з чим відповідачем повторно направлено прохання (05.12.2022 за вих. № П-29/2022) невідкладно надати додаткові вихідні дані, а також документи, що посвідчують право користування земельними ділянками або повідомити, в які терміни буде надана відповідна інформація (лист міститься в матеріалах справи).

При цьому, оскільки договір між сторонами підписано 03.11.2022 позивач повинен був надати відповідачу документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою у строк до 03.12.2022, як це визначено підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору.

Натомість, документи, що посвідчують право користування земельною ділянкою позивачем ні у вказаний строк, ні після його спливу надано не було, що не заперечується позивачем у позовній заяві.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем надано відповідь лише 02.01.2023 листом за вих. № 01/23-1, в якому повідомлено, що наразі при розробці проектно-кошторисної документації (стадія «Проект») необхідно керуватися вибраними варіантами обладнання в техніко-економічному обґрунтуванні (ТЕО). Також разом із зазначеним листом позивач надав посилання на електронну версію ТЕО.

Як вже зазначалось, згідно з положеннями пункту 2 Календарного плану фінансування та виконання робіт, затримка у наданні вихідних даних позивачем прямо впливала на термін виконання Робіт за договором.

В подальшому, позивач у листі від 05.01.2023 № 01/23-12 просив відповідача підтвердити календарний графік виконання проектних робіт за договором, доданий до такого листа, з якого вбачається, що станом на 05.01.2023 відповідачем виконано роботи, визначені в пунктах 1.3-1.5 загальних положень Переліку завдань, а позивачем таке виконання фактично визнано з огляду на внесення відповідної інформації у графік.

Також слід зазначити, що 03.11.2022 відповідачем від позивача отримано лист за вих. № 11/22- 52, яким останній повідомив, що 01.11.2022 між ТОВ «Нафтогаз Біоенергія - Т» та ТОВ «Кліар Енерджі Груп» укладено договір № 01-11/22/2 на консультаційні послуги у галузях інженерії та будівництва та просив відповідача співпрацювати з ТОВ «Кліар Енерджі Груп» щодо виконання умов договору.

Факт співпраці позивача та ТОВ «Кліар Енерджі Груп» також вбачається із листа від 01/23-13 від 05.01.2023 та не заперечується позивачем.

У відповідь на лист позивача від 05.01.2023 № 01/23-12 відповідачем (листом від 06.01.2023 № П-1/2023) надано актуальні алгоритми виконання робіт із зазначенням кінцевих дат виконання проектних робіт.

26.01.2023 відповідач листом за вих. № П-2/2023 повідомив службу позивача, що станом на 23.01.2023 всі заплановані роботи за проектом Чернігів-2 виконані вчасно згідно переданого позивачу календарного графіку.

Як вказує відповідач, у зазначеному графіку під ризиком несвоєчасного виконання були лише роботи щодо отримання технічних умов на підключення до електричних мереж та виконання розділу інженерно-технічних заходів цивільного захисту, а розділ проекту «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту» виконаний відповідачем та 25.01.2023 переданий позивачу через ТОВ «Кліар Енерджі Груп».

Однак технічні умови на підключення до електричних мереж не могли бути отримані з причин, що не залежали від відповідача - через відсутність документів, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою. При цьому, як календарний графік узгоджений Сторонами, так і графік реалізації проекту будівництва ТЕЦ Чернігів-2 (стадія «П»), розроблений ДП «Нафтогаз Біоенергія» НАК «Нафтогаз України», враховували зазначену обставину, у зв`язку з чим отримання таких технічних умов передбачалось через 10 днів після отримання документів, що посвідчують право власності/користування земельною ділянкою, чого виконано позивачем не було.

Як вже зазначалось, сторонами узгоджено порядок ознайомлення позивача частинами за відповідними розділами по мірі їх підготовки відповідачем зокрема шляхом направлення засобами електронного зв`язку.

Відповідач вказав на те, що в процесі виконання умов договору сторони відійшли від порядку ознайомлення з частинами ПКД, що був визначений у пункті 1.4 Договору, зважаючи на об`єми (розміри файлів) розділів які розроблювались та технічну проблему поштових ресурсів, яка не дозволяла відправляти та приймати такі розміри документів електронною поштою, а також на участь «Кліар Енерджі Груп» як служби позивача в прийманні виконаних частин ПКД.

Так, спільно з позивачем прийнято рішення, що на файлообмінник (гугл-диск)за посиланням:https://drive.google.com/drive/folders/1eesgJ62FK6v2m4f8QzuEMlpB8s9xksKp?usp=sharing будуть викладатись виконані розділи ПКД та графік виконання робіт для ознайомлення позивачем.

Відповідач вказує на те, що зауваження позивача щодо такого порядку ознайомлення з виконаними частинами проектної документації були відсутні протягом всього терміну дії договору, крім того, на зазначену обставину вказував відповідач у листі від 28.04.2023 за вих. № 50-23/57, заперечення щодо якої з боку позивача не було, однак, текст листа від 28.04.2023 за вих. № 50-23/57 в матеріалах справи відсутній.

Відповідач стверджує, що після виконання певних робіт направляв готові частини ПКД не на електронну пошту позивача, а на електронні пошти працівників «Кліар Енерджі Груп» (служба позивача): ; , що підтверджується скріншотами з електронної пошти директора відповідача. В свою чергу спеціалісти ТОВ «Кліар Енерджі Груп» здійснювали аналіз отриманих документів та вносили відповідні зміни щодо статусу та обсягу виконаних робіт до календарного графіку. Після чого фактично виконані Роботи відповідачем оприлюднювались ТОВ «Кліар Енерджі Груп» на гуглдиску, до якого позивач мав доступ.

Більше того, на щотижневій нараді, яка відбувалась по понеділкам, відповідач, позивач та ТОВ «Кліар Енерджі Груп» обговорювали матеріали фактично виконаних робіт та звіряли графік їх виконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що основна комунікація за вказівкою позивача в листі від 03.11.2022 року за вих. № 11/22-52 щодо виконання проектних робіт за договором, здійснювалась між відповідачем та ТОВ «Кліар Енерджі Груп», який, в свою чергу, здійснював контроль за виконанням відповідачем робіт, звітував позивачу та оприлюднював виконані частини проектної документації на гугл-диск, що вбачається із наданих відповідачем скріншотів.

Позивачем, в свою чергу, зазначені обставини не спростовано, так як і не спростовано здійснення ТОВ «Кліар Енерджі Груп» представництва інтересів позивача під час виконання договору.

Твердження позивача про те, що про обсяг виконаних робіт за договором, який визначено відповідачем, йому стало відомо лише з поданого відзиву, оцінюються колегією суддів апеляційної інстанції критично, оскільки, як вбачається із матеріалів справи, між сторонами велася переписка щодо врегулювання термінів виконання робіт за договором з огляду на зміну певних вихідних даних та аналітичних матеріалів, виникнення підстав для доопрацювання календарного графіку на підставі доопрацьованого позивачем завдання на проектування (лист від 06.02.2023 № 01/23-67).

Однак, доказів узгодження календарного графіку у новій редакції ніж сторонами погоджено 03.11.2022 (в первинній редакції) матеріали справи не містять.

Водночас, як вбачається із матеріалів справи, на підтвердження факту виконання робіт за договором відповідачем до справи надано проект «Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14Б» (том 1, 2, 3, 4, 6, 9), договори укладені між відповідачем та субпідрядниками на виконання проектних, інженерно-геологічних, топографо-геодезичних робіт в межах виконання договору.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем на адресу відповідача направлено лист від 24-02/4 від 24.02.2023 щодо розірвання договорів, який отримано відповідачем 24.02.2023.

Однак, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що зазначений лист не містить у своєму переліку повідомлення про розірвання саме договору, який входить до предмету доказування у даній справі.

Лист від 24-02/4 від 24.02.2023 в першій редакції додано відповідачем до відзиву.

В подальшому, позивач на заміну раніше надісланого на електронну адресу відповідача направив 02.03.2023 лист за вих. № 24-02/1 від 24.02.2023, з аналогічним за своїм змістом повідомленням про розірвання договорів в односторонньому порядку з власної ініціативи з 10.03.2023, серед яких зазначено і про договір № 03-11/1 від 03.11.2022, який, згідно із відміткою на екземплярі позивача отримано 24.02.2023 під підпис, однак доказів наявності у особи отримувача повноважень та чи взагалі така особа є представником відповідача матеріали справи не містять.

Відповідач стверджує, що такий лист надіслано 02.03.2023, що підтверджується скріншотом електронної переписки сторін.

Вказане позивачем не спростовано у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що розірвання договору в одностороннього здійснено з порушенням, а саме менше ніж за 14 календарних днів як це передбачено підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 договору.

Крім того, зі змісту листа від 24-02/4 від 24.02.2023 вбачається, що підставою для розірвання стала відсутність прав на користування земельними ділянками, відсутність містобудівних умов та інших вихідних даних, що унеможливлюють виконання робіт та розробку проектно-кошторисної документації, та, як наслідок, втрата позивачем інтересу до проекту «Чернігів-2».

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що саме фактична неможливість сторони позивача надати вихідні дані відповідачу, зокрема документи на право користування земельною ділянкою, яка знову ж таки мала бути надана відповідачу у строк до 03.12.2022 стала підставою для розірвання договору, а відсутність такого документа від позивача взагалі унеможливлювала належне виконання договору з боку відповідача.

В подальшому, розглянувши питання розірвання договору, відповідач листом від 06.03.2023 за вих. № 50-23/32 зазначив щодо необхідності оплати фактично виконаних робіт з розрахунком вартості за їх ціною, встановленою додатком № 2 до договору.

При цьому, відповідач заперечив проти розірвання договору до моменту оформлення Акту про фактично виконані роботи та просив оплатити такі роботи до дати розірвання цього договору.

Також відповідач запропонував вважати договір розірваним на наступний день з дня (дати) оплати фактично виконаних Робіт відповідачем, як це передбачено пунктом 6.6 договору, та оформити розірвання договору за вимогами пунктів 13.5 та 13.6 договору.

До зазначеного листа у відповідності до пункту 6.6 договору № 03-11/1, відповідач долучив Розрахунок вартості фактично виконаних робіт за договором та оформлені Акти № 1 - 8 здавання-приймання виконаних робіт за договором, підписані відповідачем.

Згідно із наданих Актів № 1-8 роботи виконано відповідачем на суму 5 098 382,52 гривень, включаючи ПДВ.

Відповідач посилаючись на положення абзацу 3 пункту 6.6 договору зазначає, що строк на розгляд позивачем вказаного звернення відповідача щодо оформлення Актів та оплати фактично виконаних робіт закінчився 12.03.2023, а тому роботи вважаються позивачем прийнятими.

У зв`язку із неможливістю встановити дату отримання позивачем листа від 06.03.2023 за вих. № 50-23/32, а відтак і початку відлік строку для надання позивачем заперечень чи то підписання наданих актів, у судовому засіданні судом оглянуто оригінал такого листа та встановлено, що останній отримано позивачем 07.03.2023 із присвоєнням вхідного номера № 03/23-88.

В силу зазначеного, враховуючи дату отримання позивачем підготовлених відповідачем Актів 1 - 8 здавання-приймання виконаних робіт за договором, позивач повинен був у відповідності до абзацу 3 пункту 6.6 договору у строк до 12.03.2023 (включно) підписати такі акти або ж надати вмотивовану відмову від їх підписання.

Позивачем направлено на адресу відповідача лист за вих. № 03/23-89 від 13.03.2023 щодо актів про фактично виконані роботи, в якому посилаючись на відсутність вихідних даних та невиконання позивачем обов`язку, передбаченого пунктом 1.4 договору щодо порядку повідомлення про виконання Робіт, позивач не може здійснити приймання результатів робіт через відсутність засвідчення факту їх належного виконання, у зв`язку з чим останній відмовився від підписання наданих відповідачем Актів.

Так, відповідач наполягає на тому, що позивач не направив йому у визначені договором строки (пункт 6.6 договору) перелік виявлених недоліків чи зауважень щодо фактично виконаних відповідачем частин проектної документації за договором в силу чого відмова позивача від підписання актів не може вважатись мотивованою та обґрунтованою, а тому роботи за такими актами вважаються прийнятими згідно абзацу 4 пункту 6.6 договору.

Докази направлення позивачем листа за вих. № 03/23-89 від 13.03.2023 засобами електронного зв`язку саме 13.03.2023, про що зазначено у відповіді на відзив на позовну заяву, не надано.

На переконання відповідача, небажання позивача приймати та оплачувати роботи за договором спричинено втрату позивачем інтересу до повного виконання договору, оскільки ним не отримано права користування земельною ділянкою, необхідною для виконання робіт.

Позивач звернувся до відповідача із листом від 25.04.2023 за вих. № 04/23-122 з вимогою щодо повернення здійснених авансових платежів за договорами, обґрунтовуючи відсутністю засвідчення факту належного виконання робіт та припиненням дії договору, а також вказував на відсутність повного комплекту вихідних даних, без отримання якого, на думку позивача, відповідач не міг виконати роботи за договором.

Відповідач стверджує, що ним 28.04.2023 направлено позивачу лист за вих. № 50-23/57 із запереченнями щодо повернення авансового платежу та вимогою щодо оплати заборгованості з фактично виконаних робіт за договором, що становить 98 529,52 грн з урахуванням ПДВ.

У якості нормативно-правового обґрунтування наявності підстав для стягнення заявленої суми позивач у позовній заяві посилається на положення статті 1212 Цивільного кодексу України та зазначає, що оскільки договір є розірваним, а зобов`язання за ним припиненими кошти, сплачені позивачем у якості авансу є такими, що безпідставно зберігаються відповідачем та підлягають поверненню.

Також позивачем нараховано 3% річних та інфляційні втрати на суму не повернутих відповідачем у визначені строки грошових коштів.

Як встановлено судом вище, позивачем з прострочення строків здійснено сплату авансового платежу від якого згідно пункту 2 Календарного плану фінансування та виконання робіт (Додаток № 3 до договору) починається відлік загального терміну виконання робіт за договором 90 календарних днів.

Однак, як вже зазначалось, саме ненадання позивачем вихідних даних документації на право користування земельною ділянкою як це передбачено підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору фактично позбавляло відповідача можливості виконати роботи у повному обсязі та у визначені договором строки.

Крім того, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду про суперечливу та недобросовісну поведінку позивача, оскільки прострочивши строки на виконання, встановлені підпунктом 2.1.1 пункту 2.1 договору (до 03.12.2022) позивачем здійснюється сплата другої частини авансу (20.12.2022), тобто вчинялися дії на подальше виконання договору, крім того, як вбачається із листування сторін, позивачем після 03.12.2022 позивачем продовжувалось узгодження термінів робіт за договором, запитувався стан виконання робіт та інше, тобто між сторонами відбувалось двостороннє виконання договірного зобов`язання, у зв`язку із чим, погоджується із аргументами відповідача щодо надання позивачем листом від 02.01.2023 вих. № 01/23-1 відповідачу ТЕО з усіма необхідними відомостями щодо місця розташування, меж земельної ділянки, набуття у користування якої планувалося позивачем для часткового виконання робіт, оскільки про повне виконання робіт наразі не йдеться в силу того, що без наявності документів на земельну ділянку неможливо отримати експертний звіт, що в свою чергу виключає можливість підписання Акту приймання-передачі робіт.

Так, як вже зазначалось, п 6.4.3 договору встановлено право позивача розірвати договір в односторонньому порядку у випадку письмового повідомлення відповідача за 14 календарних днів.

Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються.

У цивільному законодавстві закріплено конструкцію «розірвання договору» (статті 651-654 ЦК України). Вона охоплює собою розірвання договору: за згодою (домовленістю) сторін; за рішенням суду; внаслідок односторонньої відмови від договору. У спеціальних нормах ЦК України досить часто використовується формулювання «відмова від договору» (наприклад, у статтях 665, 739, 766, 782). Односторонню відмову від договору в тих випадках, коли вона допускається законом або договором, слід кваліфікувати як односторонній правочин, оскільки вона є волевиявленням особи, спеціально спрямованим на припинення цивільних прав та обов`язків.

Даний правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 08.09.2021 в справі № 727/898/19.

З огляду на погодження сторонами права позивача на одностороннє розірвання договору, таке розірвання мало б відбутися з дотриманням порядку повідомлення відповідача за 14 календарних днів.

Однак, як встановлено судом вище згідно листа від 24.02.2023 вих. № 24-02/1 (первісна редакція), наданого відповідачем, позивачем не зазначено у такому листі саме про розірвання договору № 03-11/1 від 03.11.2022.

Позивач повторно звернувся до відповідача з листом від 24.02.2023 вих. № 24-02/1 (друга редакція), в якій вже зазначив про розірвання саме договору № 03-11/1 від 03.11.2022 з 10.03.2023, однак, докази направлення такого листа на адресу відповідача позивачем не надано, а згідно наданого відповідачем скріншоту вказаний лист ним отримано 02.03.2023.

При цьому, докази направлення такого листа позивачем в матеріалах справи відсутні.

Враховуючи те, що позивачем не спростовано дату отримання відповідачем листа, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що позивачем не дотримано порядку розірвання договору, визначеного підпунктом 6.4.3 пункту 6.4 договору в силу чого із визначених позивачем причин договір не може вважатися розірваним з 10.03.2023, а зобов`язання за таким договором припиненими, тобто відсутні докази досягнення двосторонньої згоди щодо розірвання договору матеріали справи не містять, у зв`язку із чим відсутні підстави для стягнення з відповідача суми авансу на підставі статті 1212 та 849 ЦК України, оскільки в даному випадку строк дії договору згідно пункту 6.1 не закінчився, а зобов`язання сторін залишилися невиконаними.

Враховуючи те, що підставою для розірвання договору була ініціатива позивача, а не причини порушення відповідачем строків виконання робіт, що по своїй суті вимагає відшкодування позивачем вартості виконаних робіт та відсутність в матеріалах справи односторонньої відмови від договору, яка відповідала б його умовам, а відсутність зауважень позивача щодо якості виконаних відповідачем робіт в силу положень ч. 4 ст. 849 ЦК України та п. 6.6 договору свідчить про те, що фактично виконані роботи мають бути оплачені позивачем, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про відсутність підставі для повернення сплаченого авансу.

Підстави для встановлення обсягів виконаних відповідачем робіт, враховуючи межі позовних вимог та встановлені обставини справи, відсутні.

Колегія суддів апеляційного господарського суду погоджується із висновком господарського суду про те, що реальний фактором, який вплинув на хід та обсяги виконання робіт за договором стало не забезпечення позивачем у визначені строки вихідними даними та небажання останнього нести відповідальність та правові наслідки в силу зазначених обставин.

Статтею 13 ГПК України встановлено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст.ст. 76-79 ГПК України, належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Обставини справи, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи. Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За приписами ч. 1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи викладене, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, колегія суддів апеляційного господарського суду з огляду на встановлені обставини справи, враховуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що у спірних правовідносинах позивачем не дотримано порядку розірвання договору, у зв`язку із чим відсутні підстави як для стягнення заявлених позивачем коштів з відповідача у примусовому порядку на підставі статті 1212 ЦК України, так і для задоволення похідних позовних вимог про стягнення інфляційних втрат та 3% річних, у зв`язку із чим, підстави для зміни чи скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується із доводами апеляційної скарги, враховуючи викладене та наступне.

Отримання відповідачем листа №24-02/1 від 24.02.2023 про розірвання з 10.03.2023 договорів, в тому числі і договору № 03-11/1 від 03.11.2023 електронною поштою 02.03.2023 підтверджується скріншотом з електронної пошти відповідача та не спростовано скаржником.

Відповідач заперечує факт отримання листа № 24-02/1 від 24.02.2023 (із правильними номерами договорів), водночас, колегія суддів апеляційної інстанції, дослідивши вказаний лист, дійшла висновку про те, що наданий документ не містить жодних ідентифікаційних ознак отримувача: не зазначено прізвища, посади, підпис не ідентифіковано, таким чином неможливо достовірно встановити, чи дійсно лист вручено саме відповідачу або уповноваженій особі, при цьому, відсутні інші докази отримання зазначеного листа, у даній редакції, саме 24.02.2023.

Як вже зазначалось, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується із висновком господарського суду першої інстанції про те, що враховуючи межі заявлених вимог та у зв`язку із відсутністю зустрічного позову, суд позбавлений можливості у даному рішенні встановлювати наявність чи відсутність обсягів виконання робіт відповідачем при тому, що такий обсяг заперечується відповідачем, а експертний висновок з питання фактичного виконання проектних робіт відсутній.

Колегія суддів апеляційної інстанції враховує також зміст Алгоритму (календарний графік) (а.с. 105 зворот та 106, т. І) № 01/23-12 від 05.01.2023, у якому позивач констатує виконання відповідачем деяких робіт за договором № 03-11/1 та встановлює дати виконання відповідачем робіт на майбутнє.

Колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи обставини справи, вважає, що відсутність документів про підтвердження права користування земельною ділянкою не перешкоджала відповідачу виконати частину Робіт за договором № 03-11/1 від 03.11.2022, оскільки необхідні відомості щодо місцерозташування та меж земельної ділянки, набуття якої передбачалось у власність, а також щодо технологічних рішень, які мали бути використанні при проектуванні ТЕЦ, були надані відповідачу разом з матеріалами техніко-економічного обґрунтування (ТЕО) проекту «Нове будівництво ТЕЦ на деревній трісці, розташованої за адресою: м. Чернігів, вул. Інструментальна, 14Б» за вимогою відповідача разом з листом позивача від 02.01.2023 за вих. № 01/23-1.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, враховуючи викладене вище, дійшла висновку про те, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків, викладених у рішенні Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24, наведене місцевим судом мотивування є достатнім для обґрунтування свого рішення за аргументами та доказами, які наявні у матеріалах справи. При цьому, рівень деталізації судом своїх доводів в будь-якому разі не призвів до неправильного вирішення справи, тому підстави для скасування рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24, відсутні.

Колегія суддів апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним у апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що учасникам справи надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Колегія суддів зазначає, що враховуючи положення частини 1 статті 9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року) та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (частини 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України).

Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76 Господарського процесуального кодексу України).

Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, що їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї (частини 8 статті 80 Господарського процесуального кодексу України).

Таким чином, скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається в апеляційній скарзі. Доводи апеляційної скарги ґрунтуються на припущеннях та зводяться до намагань здійснити переоцінку обставин справи, вірно встановлених судом першої інстанції.

Отже, підсумовуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що оскаржуване рішення прийняте відповідно до вимог процесуального та матеріального права, підстав для його скасування або зміни не вбачається.

Таким чином, апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 задоволенню не підлягає. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 слід залишити без змін.

З урахуванням відмови в задоволенні апеляційної скарги, судовий збір за розгляд справи в суді апеляційної інстанції покладається на скаржника в порядку статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 8, 11, 74, 129, 267-270, 273, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафтогаз Біоенергія - Т» на рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 20.03.2025 у справі № 910/13855/24 залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Справу 910/13855/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Постанова підписана 03.07.2025, зокрема, у зв`язку із перебуванням у відпустці та тимчасовою непрацездатністю судді Гаврилюка О.М.

Головуючий суддя О.М. Гаврилюк

Судді М.А. Руденко

В.В. Сулім