ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"19" червня 2025 р. Справа №907/161/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючої судді Орищин Г.В.

суддів Галушко Н.А.

Желіка М.Б.

секретар судового засідання Хом`як Х.А.

розглянув апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Цвіка Віктора Івановича

на ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.05.2025 (повну ухвалу складено 19.05.2025, суддя Мірошниченко Д.Є.) про залишення позову без розгляду

у справі № 907/161/25

за позовом Фізичної особи-підприємця Цвіка Віктора Івановича, с. Бобовище Мукачівського району Закарпатської області

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрошляхбуд-М», м. Мукачево Закарпатської області

про стягнення заборгованості в сумі 2 274 751,58 грн

за відсутності представників сторін

13.02.2025 Фізична особа-підприємець (далі ФОП) Цвік Віктор Іванович звернувся до Господарського суду Закарпатської області з позовом про стягнення Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Агрошляхбуд-М» 2274751,58 грн заборгованості, покликаючись на неналежне виконання відповідачем зобов`язань з оплати в повному обсязі отриманих послуг технікою.

14.05.2025 Господарський суд Закарпатської області постановив ухвалу про залишення позову ФОП Цвіка В.І. про стягнення з ТОВ «Агрошляхбуд-М» 2274751,58 грн заборгованості без розгляду на підставі п. 4 ч. 1 ст. 226 ГПК України.

Позивач не погодився з постановленою ухвалою місцевого господарського суду, позаяк вважає таку постановленою з порушенням норм процесуального права та за неповного з`ясування дійсних обставин. Так, апелянт зазначає, що неявка позивача або його представника в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин неявки може означати втрату позивачем юридичного інтересу до розгляду його справи судом. Однак, у разі, якщо позивач не з`явився в судове засідання, проте повідомив суду інформацію про причини своє неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду. Позивач наголошує, що його представником до початку судового засідання 14.05.2025 було подано клопотання про відкладення розгляду справи з обґрунтуванням причини неможливості забезпечити її участь в цьому судовому засіданні, однак, на переконання скаржника, суд, не надавши належної оцінки обставинам, які були наведені у клопотанні, дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні такого, що, в свою чергу, слугувало підставою для залишення позову ФОП Цвіка В.І. без розгляду.

Відповідач своїм процесуальним правом, регламентованим ст. 263 ГПК України, не скористався, відзиву на апеляційну скаргу позивача не подав.

Процесуальний хід розгляду апеляційної скарги відображено у відповідних ухвалах Західного апеляційного господарського суду. За клопотанням представниці позивача, розгляд справи призначено в режимі відеоконфренцзв`язку.

В дане судове засідання сторони участі уповноважених представників не забезпечили. Представниця позивача 19.06.2025 через систему «Електронний суд» подала клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Враховуючи строк, визначений ч. 2 ст. 273 ГПК України, для розгляду апеляційної скарги на ухвалу місцевого господарського суду, зважаючи на ту обставину, що ухвалою суду апеляційної інстанції від 02.06.2025 явка уповноважених представників обов`язковою не визначалась, приймаючи до уваги наведені позивачем в апеляційній скарзі доводи, судова колегія, порадившись на місці, ухвалила відмовити в задоволенні клопотання позивача про відкладення розгляду справи та здійснити розгляд апеляційної скарги за відсутності представників сторін.

Розглянувши матеріали справи, оцінивши подані сторонами докази на відповідність їх фактичним обставинам і матеріалам справи, судова колегія вважає, що підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваної ухвали відсутні, з огляду на наступне:

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно зі статтею 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснює правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Частиною першою статті 8 вказаного Закону передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом.

Водночас порядок звернення до господарського суду, а також здійснення судового провадження у господарській справі регламентовано відповідними нормами процесуального права - Господарського процесуального кодексу України.

Так, з матеріалів справи вбачається, що ФОП Цвік В.І. ініціював судовий спір з вимогою про стягнення з ТОВ «Агрошляхбуд-М» 2274751,58 грн заборгованості за несвоєчасне виконання зобов`язань з оплати наданих послуг.

Суд першої інстанції своєю ухвалою від 03.03.2025 прийняв позовну заяву ФОП Цвіка В.І. до розгляду; відкрив провадження у справі № 907/161/25; постановив здійснювати розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження; призначив підготовче судове засідання на 10 год 30 хв. 02.04.2025.

З матеріалів справи вбачається, що сторони не забезпечили участі уповноважених представників в підготовче судове засідання 02.04.2025, хоча, як вбачається з наявних в матеріалах справи довідок про доставку електронного листа, були своєчасно та належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи. З огляду на неявку уповноважених представників в судове засідання, суд відклав підготовче засідання у цій справі на 16.04.2025.

В підготовче засідання 16.04.2025 прибула представниця відповідача, яка заявила усне клопотання про зобов`язання позивача провести звірку суми заборгованості та клопотала перед судом про відкладення судового засідання; позивач участі уповноваженого представника в це засідання не забезпечив, про причини неявки суду не повідомив.

16.04.2025 суд першої інстанції постановив ухвалу, якою продовжив строк підготовчого засідання на 30 днів; відклав підготовче засідання на 14.05.2025; зобов`язав сторін провести звірку взаємних розрахунків станом на дату звернення позивача до суду з позовом, оформивши результати звірки актом у вигляді єдиного двостороннього документа, який подати суду в строк до 13.05.2025; ініціативу в проведенні вказаної звірки суд поклав на позивача, а відповідача зобов`язав сприяти йому в проведенні такої звірки; участь представників сторін в підготовче засідання визнав обов`язковою.

З наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що сторонами, зокрема позивачем покладеного на нього судом обов`язку з надання суду витребуваних доказів не виконано; звірку не проведено; акта звірки взаємних розрахунків суду не надано.

Водночас, 14.05.2025 від відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких він, зокрема, повідомив суд про те, що станом на 13.05.2025 жодних дій з проведення звірки взаємних розрахунків позивачем вчинено не було.

Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що позивач в підготовче засідання 14.05.2025 втретє не забезпечив участі уповноваженого представника, однак, до початку судового засідання через систему «Електронний суд» його представниця подала клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, у зв`язку із її зайнятістю в іншому судовому засіданні.

Суд першої інстанції, розглянувши клопотання про відкладення судового засідання, постановив протокольну ухвалу, якою відмовив в задоволенні такого клопотання, оскільки визнав наведені представницею позивача підстави не поважними для відкладення розгляду цієї справи.

Позивач у своїй апеляційній скарзі покликається на хибність висновків суду першої інстанції щодо відсутності поважних причин для відкладення розгляду справи, проте судова колегія не погоджується з такими доводами апелянта з огляду на таке:

Відповідно до частин першої - четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

У рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» Європейський суд з прав людини вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За приписами п. 2 ч. 1 ст. 42 ГПК України, учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом.

Водночас, судова колегія наголошує на тому, що сторони в судовому процесі наділені не лише правами, а ст. 42 ГПК України покладає на них й певні обов`язки, які вони мають виконувати, зокрема, виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою.

Отож, вжиття заходів для ефективного розгляду та вирішення судового спору є обов`язком не тільки для держави, але й для осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи ініціатором позову є ФОП Цвік В.І., який в жодне із трьох судових засідань в рамках підготовчого провадження не забезпечив участі уповноваженого представника. Таким чином, зважаючи на вказані обставини та враховуючи норми п. 3 ч. 2 ст. 202 ГПК України, судова колегія вважає, що наведені представником позивача підстави для відкладення розгляду справи 14.05.2025 визнано судом першої інстанції неповажними правомірно та з врахуванням процесуального перебігу розгляду цієї справи.

Разом з тим, з протоколу судового засідання від 14.05.2025 слідує, що представницею відповідача було заявлено усне клопотання про залишення позову без розгляду.

У частині 4 статті 202 ГПК України визначено, що у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України суд залишає позов без розгляду, якщо позивач без поважних причин не подав витребувані судом докази, необхідні для вирішення спору, або позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Системний аналіз змісту частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що процесуальним наслідком неявки позивача в судове засідання без поважних причин є залишення позову без розгляду.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача без поважних причин у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин:

1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання;

2) неявка позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання;

3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Водночас, зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання без поважних причин та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Відповідні висновки Верховного Суду щодо застосування частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України викладені у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі № 905/458/21, та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 05 червня 2020 року у справі N 910/16978/19.

Разом з тим, як зазначив Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 18.11.2022 у справі № 905/458/21: «у теорії права одним з критеріїв, за яким прийнято розрізняти норми права, є метод правового регулювання правових норм. За цим критерієм норми права можуть бути імперативними та диспозитивними.

Імперативні (зобов`язуючі) норми права характеризуються категоричністю приписів. Такі норми реалізуються виконанням, дотриманням або застосуванням. Диспозитивні норми реалізуються використанням, яке, як правило, передбачає його реалізацію на власний розсуд.

Проаналізувавши положення частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає про те, що у цих нормах законодавець не застосував слова «може», «має право», «за власної ініціативи» та інші подібні у своєму значенні слова. Зазначені норми процесуального права не передбачають можливості інших варіантів дій суду, окрім залишення позовної заяви без розгляду. Формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у частині четвертій статті 202 Господарського процесуального кодексу України, та формулювання «суд залишає позов без розгляду», що міститься у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, виражає імперативну вказівку суду (судді) щодо заборони продовження розгляду справи, щодо завершення судового провадження без винесення рішення. З огляду на викладене Верховний Суд зазначає про те, що повноваження суду залишити позов без розгляду, передбачені цими нормами процесуального права відносяться до імперативних.

Господарський суд, розглядаючи господарські справи, зобов`язаний вчиняти лише ті процесуальні дії і ухвалювати ті процесуальні рішення, які прямо встановлені процесуальним законом, і не може посилатися на те, що у процесуальному законі відсутня пряма чи «імперативна» заборона на вчинення певної процесуальної дії чи ухвалення певного процесуального рішення у вигляді формулювання, що суд не має права продовжити розгляд справи, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначає про те, що норми, закріплені у частині четвертій статті 202 та у пункті 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України, за методом правового регулювання є імперативними, що означає те, що відповідно до цих норм процесуального права у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності, суд має імперативний процесуальний обов`язок залишити позов без розгляду.»

Верховний Суд у пункті 8.6 вказаної постанови зазначив, що якщо позивач не з`явився в судове засідання, однак, повідомив суду інформацію про причини своє неявки, суд має здійснити оцінку поважності таких причин. За відсутності такого повідомлення суд приймає рішення про залишення заяви без розгляду.

Питання поважності причин є оціночним та залежить від доказів, якими підтверджуються відповідні обставини. Поважними причинами є лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язуються з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне вчинення певної процесуальної дії.

У разі першої неявки позивача в судове засідання та при умові, що суд визнав поважними повідомлені позивачем суду причини неявки в судове засідання, суд відкладає розгляд справи в судовому засіданні відповідно до пункту 2 частини другої статті 202 Господарського процесуального кодексу України. Натомість неповажність причин неявки позивача в судове засідання свідчить про наявність підстав для залишення позову без розгляду, у зв`язку з неявкою позивача в судове засідання, на підставі частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 Господарського процесуального кодексу України при умові наявності інших зазначених вище обставин для залишення позову без розгляду з цієї підстави.

Відповідно до частини шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як було вказано вище, судова колегія здійснила перегляд клопотання позивача про відкладення розгляду справи та погодилась з висновком суду першої інстанції про неповажність причин неявки представника позивача в підготовче засідання. Водночас, апеляційний суд бере до уваги і той факт, що в суді апеляційної інстанції позивач також не забезпечив участі уповноваженого представника, якому ухвалою суду від 16.06.2025 було надано можливість участі в судовому засіданні за допомогою засобів відеоконференцв`язку, подавши до суду апеляційної інстанції клопотання про відкладення розгляду справи, покликаючись на схожі обставини, що й у суді першої інстанції (участь в іншому судовому процесі, пов`язаному із захистом прав неповнолітніх), що може свідчити про недобросовісність користування ним його процесуальними правами. Разом з тим, судова колегія також зауважує, що станом на 14.05.2025 позивач не виконав вимог ухвали суду та не подав суду витребуваного акта звірки взаємних розрахунків.

Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду, зокрема, у постанові від 17.05.2023 у справі № 910/23821/15 зазначив, що залишення позову без розгляду на підставі пункту 4 частини 1 статті 226 ГПК України можливе за умови, якщо суд позбавлений можливості вирішити спір по суті з вини позивача, який не подав без поважних причин витребувані згідно з ухвалами суду докази, необхідні для вирішення спору, або його представник не з`явився на виклик у засідання господарського суду чи не повідомив про причини неявки і його нез`явлення перешкоджає вирішенню спору. У зазначеному випадку йдеться про ігнорування позивачем своїх процесуальних обов`язків і вимог суду, що унеможливлює розгляд господарським судом заявлених позовних вимог і вирішення спору по суті.

Отже, з огляду на вказані обставини, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду про те, що наведені позивачем у клопотанні про відкладення доводи не свідчать про поважність причин його неявки в підготовче засідання. Відтак, встановивши, що позивач був належним чином повідомлений судом, у встановленому законом порядку про дату, час і місце підготовчого засідання; не з`явився в таке засідання; повідомлені позивачем причини неявки в судове засідання визнані не поважними; позивач не подав суду заяви про розгляд справи (проведення підготовчого засідання) за його відсутності, місцевий господарський суд, в силу приписів ч. 4 ст. 202 та п.4 ч.1 ст. 226 ГПК України, правомірно дійшов до висновку про необхідність залишення позову без розгляду.

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Відповідно до ч.1 ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків місцевого господарського суду, апеляційна скарга задоволенню не підлягає. Поруч з наведеним, судова колегія вважає за доцільне зазначити, що особа, позов якої залишено без розгляду, після усунення обставин, що були підставою для залишення позову без розгляду, має право на повторне звернення до суду (ч. 4 ст. 226 ГПК України).

Судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника у відповідності до вимог ст. 129 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись ст. 129, 269, 271, 275, 276, 282, 284 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

У Х В А Л И В :

Ухвалу Господарського суду Закарпатської області від 14.05.2025 про залишення без розгляду позову у справі № 907/161/25 залишити без змін, а апеляційну скаргу Фізичної особи-підприємця Цвіка Віктора Івановича без задоволення.

Судові витрати за подання апеляційної скарги покласти на скаржника.

Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 20-ти днів відповідно до ст. 287, 288 ГПК України.

Справу повернути в Господарський суд Закарпатської області.

повна постанова складена 26.06.2025

Головуюча суддя Г.В. Орищин

суддя Н.А. Галушко

суддя М.Б. Желік