ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. Справа № 927/8/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Алданової С.О.

суддів: Корсака В.А.

Євсікова О.О.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025

у справі № 927/8/25 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Військової частини НОМЕР_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія"

про стягнення коштів,

ВСТАНОВИВ:

Військова частина НОМЕР_1 (далі - позивач; ВЧ НОМЕР_1 ) звернулась до Господарського суду Чернігівської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" (далі - відповідач; ТОВ "Житомирська торгова компанія"; апелянт; скаржник) про стягнення 28 728,00 грн, з яких 22 800,00 грн - штраф та 5 928,00 грн - пеня.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено взяті на себе зобов`язання за договором № 366-24 на закупівлю товару за державні кошти від 08.08.2024 в частині своєчасної поставки товару.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25 позов задоволено повністю; стягнуто з ТОВ "Житомирська торгова компанія" на користь Військової частини НОМЕР_1 - 5 928,00 грн пені, 22 800,00 грн штрафу, та 2 422,40 грн судового збору.

Приймаючи рішення у даній справі, місцевий господарський суд дійшов висновку, що відповідач порушив строки поставки товару, встановлені договором № 366-24 від 08.08.2024, а тому наявними є правові підстави для стягнення з останнього на користь позивача пені та штрафу.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, ТОВ "Житомирська торгова компанія" звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 частково: судове рішення залишити без змін у частинні стягнення на користь Військової частини НОМЕР_1 з ТОВ "Житомирська торгова компанія" 5 928,00 грн пені; відмовити у задоволенні позовних вимог щодо стягнення на користь Військової частини НОМЕР_1 з ТОВ "Житомирська торгова компанія" 22 800,00 грн штрафу.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, по-перше, що покупець у договорі фактично передбачив штраф за односторонню відмову від договору продавця, що суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору. Тому, такий пункт договору, в частині встановлення штрафу, є недійсним в силу положень ст. 203, 215 ЦК України. По-друге, суд першої інстанції не встановив, що відповідач не здійснював відмову від договору, а позивач не отримував жодного письмового повідомлення від відповідача щодо відмови від виконання зобов`язання. Це у свою чергу свідчить про не з`ясування господарським судом всіх обставин справи, що мають місце під час виконання укладеного між сторонами договору.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26.03.2025, апеляційна скарга відповідача у справі № 927/8/25 передана на розгляд колегії суддів у складі: Алданова С.О. (головуючий), Євсіков О.О., Корсак В.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.04.2024 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ТОВ "Житомирська торгова компанія" на рішення Господарського Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25; зупинено дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25; справу № 927/8/25 призначено до розгляду в порядку письмового провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи; витребувано з Господарського суду Чернігівської області матеріали справи №927/8/25.

Про перегляд справи в апеляційному порядку сторони повідомлялись шляхом надіслання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у передбачений законом спосіб, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного документа від 18.04.2025 до електронних кабінетів останніх.

21.04.2024 на адресу апеляційного господарського суду, через підсистему «Електронний суд», надійшов відзив Військової частини НОМЕР_1 на апеляційну скаргу, в якому позивач просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Свої доводи Військова частина НОМЕР_1 обґрунтовує тим, що відповідач свої зобов`язання за договором не виконав, що ним не заперечувалося в суді першої інстанції.

Також позивач наголошує, що апелянтом не спростовано належними засобами доказування обставин, на які посилається Військова частина НОМЕР_1 в обґрунтування своїх позовних вимог.

За змістом частини 3 статті 270 ГПК України розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною 10 цієї статті та частиною 2 статті 271 цього Кодексу.

Частиною 10 статті 270 ГПК України унормовано, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

З урахуванням конкретних обставин справи суд апеляційної інстанції за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може розглянути такі апеляційні скарги у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи.

Відповідно до частини 5 статті 12 ГПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки необхідності призначення справи до розгляду у відкритому засіданні судом не встановлено, ця постанова апеляційного господарського суду прийнята за результатами дослідження наявних в матеріалах справи документів в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів зазначає, що за частиною 1 статті 273 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції розглядається протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі.

Водночас, апеляційний господарський суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку.

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З огляду на практику Європейського суду з прав людини, критеріями розумних строків є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи "Федіна проти України" від 02.09.2010, "Смірнова проти України" від 08.11.2005, "Матіка проти Румунії" від 02.11.2006, "Літоселітіс проти Греції" від 05.02.2004 та інші).

Враховуючи зазначені вище обставини, для визначення обставин справи, які підлягають встановленню, та вчинення інших дій з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду справи, а також надання сторонам можливості скористатись наявним процесуальним інструментарієм для захисту своїх прав та інтересів, розгляд справи по суті здійснено в розумні строки.

05.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду Чернігівської області, на виконання вимог ухвали апеляційного суду від 14.04.2025, надійшли матеріали справи № 927/8/25.

Відповідно до статті 269, частини 1 статті 270 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. У суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених при перегляді справ в порядку апеляційного провадження.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши представлені докази в їх сукупності, перевіривши правильність застосування місцевим господарським судом норм матеріального та процесуального права, апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як встановлено місцевим господарським судом та перевірено судом апеляційної інстанції, 08.08.2024 між Військовою частиною НОМЕР_1 (покупець) та ТОВ "Житомирська торгова компанія" (продавець) укладено договір № 366-24 на закупівлю товару за державні кошти (скорочено - Договір № 366-24), за пунктами 1.1., 1.2. якого предметом Договору № 366-24 є закупівля товару зарядних станцій за кодом ДК 021:20-6 "Електричне приладдя та супутні товари до електричного обладнання" (далі - товар) згідно Специфікації (Додаток 1), що є невід`ємною частиною даного Договору. Продавець зобов`язується в порядку та на умовах, визначених цим Договором та згідно зі Специфікацією (Додаток 1 до цього Договору), поставити на склад покупця товар, а покупець прийняти та оплатити такий товар.

Сума договору складає 456 000,00 грн з ПДВ. Ціна може змінюватись у бік зменшення (без зміни кількості та якості товару). Ціни на товар за цим Договором, ціни у видаткових накладних, у рахунках на оплату товару, інших документах до Договору вказуються в національній валюті України гривні (пунктом 3.1. Договору № 366-24).

За пунктами 5.1., 5.2. Договору № 366-24 постачання товару має бути здійснено однією партією у строк до 01.10.2024 включно. Місце поставки (передачі) товару: склад покупця м. Чернігів.

Приймання товарів за кількістю та якістю буде здійснено покупцем в присутності представника продавця відразу після прибуття товарів до місця поставки (пункт 5.5 Договору № 366-24).

Відповідно до пункту 5.9. Договору № 366-24 При поставці товару продавець в порядку частини 2 статті 662 Цивільного кодексу України повинен передати покупцю приналежні документи (документи на гарантію, інструкцію з експлуатації/паспорт, документи, що підтверджують якість/відповідність товару, тощо).

У пункті 6.2.1. Договору № 366-24 сторони погодили, що покупець має право достроково в односторонньому порядку розірвати цей Договір у випадках невиконання постачальником своїх зобов`язань за Договором понад 10 календарних днів, письмово повідомивши про це постачальника у строк 15 календарних днів, але з повним виконанням замовником своїх зобов`язань, які настали до дати виникнення таких обставин, з подальшим стягненням штрафних санкцій.

Згідно з пунктами 7.1., 7.2. Договору № 366-24 у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за Договором сторони несуть відповідальність, передбачену законами та цим Договором. У разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущене прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

У разі відмови від виконання умов Договору (окрім випадків передбачених п. 8.1.) продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми Договору (пункт 7.4. Договору № 366-24).

Відповідно до пункту 10.1. Договору № 366-24 цей Договір набирає чинності з дня його підписання та діє до 30.11.2024 включно, а в частині взаєморозрахунків до повного виконання зобов`язань сторонами.

Сторонами підписано та скріплено печатками Специфікацію (додаток 1 до Договору № 366-24), відповідно до якої поставці підлягає товар - зарядна станція EcoFlow DELTA 2 у кількості 12 шт, на загальну суму 456 000,00 грн з ПДВ.

Оскільки ТОВ "Житомирська торгова компанія" своєчасно не здійснила поставку товару на адресу Військової частини НОМЕР_1 , позивачем на адресу відповідача рекомендованою поштовою кореспонденцією було направлено лист № 02.8.1.1/10017-24-Вих від 14.10.2024 про сплату пені та розірвання договору. Однак зазначений лист повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (ШКІ 341).

Позивачем було повторно направлено відповідачу лист № 02.8.1.1/10685-24-Вих від 31.10.2024 про розірвання договору, сплату пені і штрафу, який також повернуто відділенням поштового зв`язку з відміткою "за закінченням терміну зберігання" (ШКІ 702).

Отже, відповідач у встановлений Договором № 366-24 строк товар не поставив, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення 22 800,00 грн штрафу та 5 928,00 грн пені.

Відповідач правом на подання до місцевого господарського суду відзиву на позов в установлений судом строк не скористався, проти заявлених вимог не заперечив.

Колегія суддів вказує, що виходячи із змісту укладеного між позивачем та відповідачем Договору, даний правочин за своєю правовою природою є договором поставки.

Відповідно до частини 1 статті 265 ГК України, за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно зі статтею 712 ЦК України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

За статтею 193 ГК України господарські зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених Господарським кодексом України.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Стаття 629 ЦК України визначає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Неналежне виконання відповідачем зобов`язань щодо поставки товару позивачу з порушенням строків підтверджено матеріалами справи.

В матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують поставку товару згідно пункту 5.9. Договору № 366-24, натомість є листи позивача (покупця), якими підтверджено порушення строків поставки товару та вимога про сплату пені та штрафу у зв`язку з невиконанням зобов`язань зі сторони відповідача.

Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

У сфері господарювання, згідно з частиною 2 статті 217 та частиною 1 статті 230 ГК України, застосовуються господарські санкції, зокрема, штрафні санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Відповідно до статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Як вже зазначалось, відповідно до п. 7.2 Договору № 366-24 у разі невиконання або несвоєчасного виконання зобов`язань при закупівлі товарів за бюджетні кошти продавець сплачує покупцю пеню у розмірі 0,1% вартості товарів, з яких допущене прострочення, за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі 7% вказаної вартості.

Так, за несвоєчасну поставку товару, у період з 02.10.2024 по 14.10.2024, позивачем нарахована пеня в розмірі 5 928,00 грн.

Також, у пункті 7.4. Договору № 366-24 сторони передбачили, що у разі відмови від виконання умов Договору (окрім випадків передбачених п. 8.1.) продавець сплачує покупцю штраф у розмірі 5% від суми Договору.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Тобто, штраф є фіксованою величиною й обчислюється: у відсотках, які рахуються; від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Перевіривши здійснений позивачем розрахунок пені та 5% штрафу, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого господарського суду про обґрунтованість позовних вимог про стягнення 22 800,00 грн штрафу та 5 928,00 грн пені, що становить: 456 000 грн х 5% / 100 = 22 800,00 грн та

період прострочення грошового зобов`язання:кількість днів у періодісума
з 02/10/2024 до 14/10/2024 456 000,00 x 0.1 x 13 : 100135 928,00 грн
Разом з тим, в апеляційній скарзі скаржник наголошує на тому, що покупець у договорі фактично передбачив штраф за односторонню відмову від договору продавця, що суперечить сутності неустойки, оскільки її встановлення не допускається за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору.

При цьому, у статті 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Пункт 7.4. Договору № 366-24 не оспорювався сторонами при укладенні, також не визнавався недійсним у судовому порядку, а також не заперечувався самим відповідачем при розгляді справи судом попередньої інстанції.

Щодо висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у справі № 552/6997/19 від 21.04.2021, що недопустимим є встановлення неустойки (штрафу чи пені) за правомірну відмову від виконання зобов`язання або односторонню відмову від договору, то колегія суддів акцентує, що відповідачем не надано доказів, які б свідчили про його правомірну відмову від виконання зобов`язання чи про односторонню відмову від договору.

Як зазначає скаржник у своїй апеляційній скарзі, він не вчиняв дії щодо відмови від договору.

Отже, колегія суддів, зазначає, що встановлені обставини справи, які підтверджуються матеріалами справи, спростовують доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі.

В свою чергу, викладені у відзиві на апеляційну скаргу твердження позивача знайшли своє підтвердження в спростування викладених відповідачем в апеляційні скарзі доводів у вказаних межах.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у частині 1 статті 74 ГПК України.

Отже, за загальним правилом, обов`язок доказування певних обставин покладається на особу, яка посилається на ці обставини. При цьому доказування полягає не лише в поданні особами доказів, а й у доведенні їх переконливості. Розподіл між сторонами обов`язку доказування визначається предметом спору.

Змагальність сторін є одним із основних принципів господарського судочинства, зміст якого полягає у тому, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тоді як суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, зобов`язаний вирішити спір, керуючись принципом верховенства права.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 86 ГПК).

Частиною 5 статті 236 ГПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

За висновками колегії суддів, доводи апелянта, викладені в апеляційній скарзі, про скасування оскаржуваного судового рішення в частині задоволення позовних про стягнення 22 800,00 грн штрафу, як неправомірного, через неповне з`ясування господарським судом всіх обставин справи, що мають місце під час виконання укладеного між сторонами договору, - не знайшли свого підтвердження під час перегляду справи в апеляційному порядку.

Відповідно до статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи все вищевикладене, апеляційний господарський суд дійшов висновку, що місцевим господарським судом належним чином досліджено обставини справи та надано цим обставинам відповідну правову оцінку, рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25 відповідає фактичним обставинам справи, не суперечить чинному законодавству України, а тому передбачених законом підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення в розумінні приписів статті 277 ГПК України не вбачається.

Апелянтом не наведено переконливих аргументів у відповідності з нормами чинного законодавства, щодо спростування висновків суду першої інстанції.

Згідно зі статтею 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору, що були понесені стороною в суді апеляційної інстанції покладаються на апелянта (відповідача у справі).

Керуючись ст.ст. 129, 269, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст.ст. 276, 281-284 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія" - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25 - залишити без змін.

3. Судові витрати, понесені стороною у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції, покласти на Товариство з обмеженою відповідальністю "Житомирська торгова компанія".

4. Поновити дію рішення Господарського суду Чернігівської області від 04.03.2025 у справі № 927/8/25.

5. Справу № 927/8/25 повернути до Господарського суду Чернігівської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, що визначені в частині 3 статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя С.О. Алданова

Судді В.А. Корсак

О.О. Євсіков