ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

30 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3300/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Васольбудстрой"

на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025, прийняте суддею Лічманом Л.В., м. Одеса, повний текст складено 04.02.2025,

у справі №916/3300/24

за позовом: Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради"

до відповідача: Приватного підприємства "Васольбудстрой"

про стягнення 512 108,46 грн

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 р. Комунальне некомерційне підприємство "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" звернулося з позовом до Приватного підприємства "Васольбудстрой", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача збитки у розмірі 512108,46 грн.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 31.07.2024 відкрито провадження у справі №916/3300/24.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 (суддя Лічман Л.В.) позов задоволено; стягнуто з Приватного підприємства "Васольбудстрой" на користь Комунального некомерційного підприємства "Одеський регіональний клінічний протипухлинний центр" Одеської обласної ради" 512108,46 грн збитків та 6145,30 грн судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, Приватне підприємство "Васольбудстрой" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 скасувати та постановити нове, яким у задоволені позову відмовити у повному обсязі.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу Приватного підприємства "Васольбудстрой" на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 було подано безпосередньо до суду апеляційної інстанції, що зумовило неотримання апеляційним господарським судом матеріалів даної справи, ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16.06.2025 відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за вказаною апеляційною скаргою до надходження матеріалів справи №916/3300/24 з суду першої інстанції, а також зобов`язано Господарський суд Одеської області направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду матеріали зазначеної справи.

Ознайомившись з матеріалами справи після їх надходження до Південно-західного апеляційного господарського суду, а також з апеляційною скаргою та доданими до неї документами, колегія суддів у визначеному складі вбачає, що дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, його ухвалено 24.01.2025, а повний текст останнього складено та підписано 04.02.2025.

Отже, кінцевим строком для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 є 24.02.2025.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 скаржник звернувся з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, а саме: 05.06.2025.

Між тим, скаржником заявлено клопотання про поновлення вищенаведеного процесуального строку, мотивоване тим, що відповідач не брав участі у розгляді даної справи в суді першої інстанції та не отримував повідомлень про процесуальні дії у цій справі, а про ухвалення оскаржуваного рішення апелянту стало відомо лише у квітні місяці 2025 року у зв`язку зі списанням з розрахункового рахунку підприємства грошових коштів у межах виконавчого провадження №77760652, яке було відкрито з метою примусового виконання рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24. Поряд з цим, за твердженням скаржника, директор Приватного підприємства "Васольбудстрой" Кінєв В.Г. не мав можливості ознайомитися з матеріалами справи №916/3300/24, адже 17.04.2025 останньому було вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, після чого 24.04.2025 застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та встановлено періодичність для прибування до слідчого до 16.06.2025 (включно) з покладенням інших обов`язків (зокрема, не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду), внаслідок чого лише 09.05.2025 Кінєв В.Г., який зареєстрований та проживає в смт Суворове Ізмаїльського району Одеської області, зміг надати представнику повноваження на представництво інтересів Приватного підприємства "Васольбудстрой" і, як наслідок, 16.05.2025 зазначений представник ознайомився з матеріалами цієї справи та отримав копію оскаржуваного рішення.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

З наявного у матеріалах справи витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2024 вбачається, що зареєстрованим місцезнаходженням Приватного підприємства "Васольбудстрой" є адреса: 68433, Одеська обл., Арцизький р-н, с. Задунаївка, вул. Миру, буд. 164. Вказана адреса також зазначена самим скаржником безпосередньо в апеляційній скарзі.

Всі юридичні особи, зареєстровані в Україні, зобов`язані зареєструвати електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі з 04.11.2023. Невиконання цієї вимоги відповідно до приписів процесуального закону тягне за собою певні негативні наслідки для такої особи.

З огляду на те, що під час розгляду даної справи у місцевому господарському суді відповідач не виконав визначений частиною шостою статті 6 Господарського процесуального кодексу України обов`язок зареєструвати свій електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, судова кореспонденція у цій справі була надсилалася Приватному підприємству "Васольбудстрой" засобами поштового зв`язку за вищенаведеною адресою, між тим остання поверталася на адресу суду з проставленими на конвертах позначками "адресат відсутній за вказаною адресою".

Порядок надання послуг поштового зв`язку, права та обов`язки операторів поштового зв`язку і користувачів послуг поштового зв`язку визначають Правила надання послуг поштового зв`язку, затверджені постановою Кабінету Міністрів України №270 від 05.03.2009 (далі Правила надання послуг поштового зв`язку).

Поштові відправлення залежно від технології приймання, обробки, перевезення, доставки/вручення поділяються на такі категорії: прості, рекомендовані, без оголошеної цінності, з оголошеною цінністю. Рекомендовані поштові картки, листи та бандеролі з позначкою "Вручити особисто", рекомендовані листи з позначкою "Судова повістка" приймаються для пересилання лише з рекомендованим повідомленням про їх вручення (пункти 11 та 17 Правил надання послуг поштового зв`язку).

При цьому до повноважень господарських судів не віднесено визначення фактичного місцезнаходження юридичних осіб або місця проживання фізичних осіб - учасників судового процесу на час вчинення тих чи інших процесуальних дій, відповідні процесуальні документи надсилаються господарським судом згідно з поштовими реквізитами учасників судового процесу, наявними в матеріалах справи. Якщо ж фактичне місцезнаходження учасника судового процесу з якихось причин не відповідає його місцезнаходженню, визначеному згідно з законом, і дана особа своєчасно не довела про це до відома господарського суду, інших учасників процесу, то всі процесуальні наслідки такої невідповідності покладаються на цю юридичну особу.

Встановлений порядок надання послуг поштового зв`язку, доставки та вручення рекомендованих поштових відправлень, строк зберігання поштового відправлення забезпечує адресату можливість вжити заходів для отримання такого поштового відправлення та, відповідно, ознайомлення з судовим рішенням.

Отже, направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду.

Саме така правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 18.03.2021 у справі №911/3142/19.

У разі, якщо ухвалу про вчинення відповідної процесуальної дії або судове рішення направлено судом рекомендованим листом за належною поштовою адресою, яка була надана суду відповідною стороною, і судовий акт повернуто підприємством зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання тощо, то необхідно вважати, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії або про прийняття певного судового рішення у справі.

Аналогічна стала правова позиція Верховного Суду викладена у низці постанов останнього, зокрема, від 24.01.2024 у справі №910/13145/22, від 22.03.2024 у справі №922/1648/19, від 17.11.2021 у справі №908/1724/19, від 14.08.2020 у справі №904/2584/19, від 13.01.2020 у справі №910/22873/17, від 01.03.2023 у справі №910/18543/21, від 06.06.2023 у справі №922/3604/21 тощо.

За таких обставин, суд першої інстанції, направляючи відповідачу рекомендованими листами судову кореспонденцію у справі №916/3300/24 за належною поштовою адресою (саме ця адреса вказана самим скаржником в його апеляційній скарзі), вжив усіх належних та необхідних заходів для повідомлення Приватного підприємства "Васольбудстрой" про існування даної справи, при цьому враховуючи відсутність у матеріалах справи доказів на підтвердження порушення оператором поштового зв`язку вимог Правил надання послуг поштового зв`язку, колегія суддів зазначає про те, що в силу приписів частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України копії всіх надісланих скаржникові судом документів вважаються врученими відповідачеві з дати проставлення на конверті відміток про відсутність адресата.

Отже, апеляційним господарський судом не приймаються до уваги твердження апелянта про те, що він не був повідомлений про існування справи №916/3300/24.

Крім того, суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 29.07.2024 керівником Приватного підприємства "Васольбудстрой" з 16.06.2017 є ОСОБА_1

12.04.2025 до місцевого господарського суду каналами електронного зв`язку надійшло клопотання Приватного підприємства "Васольбудстрой", підписане директором відповідача ОСОБА_1 , про ознайомлення з матеріалами справи №916/3300/24.

Між тим, керівник підприємства відповідача своїм правом на ознайомлення з матеріалами справи не скористався.

17.04.2025 було вручено ОСОБА_1 повідомлення про підозру у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 191, частиною першою статті 366 Кримінального кодексу України, в межах кримінального провадження №0000001, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань 19.01.2024.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 24.04.2025 застосовано до підозрюваного ОСОБА_1 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 16.06.2025 включно; визначено розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_1 обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України у сумі 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (757000 грн).

У судовому засіданні у Київському районному суді м. Одеси, в якому було постановлено вищевказану ухвалу брав участь захисник ОСОБА_1 адвокат Блохін М.Ю., про що зазначено у вступній частині цієї ухвали.

30.04.2025 до суду першої інстанції від Арцизького відділу державної виконавчої служби у Болградському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов супровідний лист №21.6-23/6666 від 22.04.2025, до якого додано оригінал наказу Господарського суду Одеської області №916/3300/24 від 03.03.2025, виданого на примусове виконання оскаржуваного рішення, та постанову державного виконавця від 22.04.2025 про закінчення виконавчого провадження №77760652 у зв`язку з повним виконанням зазначеного виконавчого документа.

03.05.2025 старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Одеській області прийнято постанову, в якій, з огляду на звільнення ОСОБА_1 25.04.2025 з-під варти у зв`язку з внесенням застави, визначено періодичність для прибування останнього до слідчого у кримінальному провадженні №0000001 кожні понеділок та п`ятницю строком до 16.06.2025 включно.

12.05.2025 до Господарського суду Одеської області через систему "Електронний суд" надійшло клопотання Приватного підприємства "Васольбудстрой", підписане адвокатом Блохіним М.Ю., про ознайомлення з матеріалами справи №916/3300/24. На підтвердження повноважень представника відповідача надано копію ордеру серії ВН №1513823 від 12.05.2025, в якому вказано про те, що він виданий на підставі договору про надання правової допомоги №93 від 09.05.2025.

З матеріалами справи №916/3300/24 представник Приватного підприємства "Васольбудстрой" адвокат Блохін М.Ю. ознайомився 16.05.2025, про що свідчить відповідна розписка останнього на вищенаведеному клопотанні.

Підсумовуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції зазначає, що з клопотанням про ознайомлення з матеріалами справи №916/3300/24 директор відповідача ОСОБА_1 звернувся ще 12.04.2025, між тим відповідне ознайомлення відбулося більше, ніж через місяць, а саме: 16.05.2025, на підставі повторної заяви, поданої адвокатом Приватного підприємства "Васольбудстрой".

При цьому колегією суддів відхиляються посилання скаржника на тримання директора Приватного підприємства "Васольбудстрой" під вартою, оскільки відповідний захід було вжито лише 24.04.2025 (майже через два тижні після подання первісної заяви про ознайомлення) і вже 25.04.2025, тобто на наступний день, ОСОБА_1 було звільнено з-під варти у зв`язку з внесенням застави.

Сама по собі обставина встановлення періодичності прибування ОСОБА_1 до слідчого після звільнення з-під варти (двічі на тиждень) не свідчить про неможливість ознайомлення з матеріалами справи або, принаймні, здійснення пошуку адвоката для отримання професійної правничої допомоги у розумний строк, об`єктивно необхідний для вчинення відповідних дій з урахуванням тривалого пропуску строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24.

Між тим, як зазначалося вище, лише 09.05.2025 (через два тижні після звільнення з-під варти і до того ж у п`ятницю, тобто у встановлений день прибуття ОСОБА_1 до слідчого) було укладено відповідний договір про надання правової допомоги з адвокатом Блохіним М.Ю., тобто з тим самим адвокатом, який був захисником Кінєва В.Г. у кримінальному провадженні №0000001, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань ще 19.01.2024, а відтак періодичність прибуття керівника відповідача до слідчого жодним чином не унеможливлювала вжиття заходів, спрямованих на апеляційне оскарження рішення у даній справі.

Більше того, ознайомлення адвоката, адреса робочого місця якого відповідно до відомостей ордеру знаходиться у місті Одесі, з матеріалами справи №916/3300/24 лише 16.05.2025, тобто через тиждень після укладення договору про надання правової допомоги, також не свідчить про вжиття відповідачем заходів для оскарження судового рішення з достатніми поспіхом та розумною оперативністю.

Суд апеляційної інстанції також наголошує на тому, що скаржником виступає приватне підприємство, тобто юридична особа суб`єкт господарювання, який з метою здійснення своєї діяльності має певну організаційну структуру (зокрема, штат працівників), при цьому труднощі в організації своєчасного виконання працівниками юридичної особи своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені апелянтом підстави не є тими обставинами, які перешкоджали оскаржити судове рішення в найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), натомість відповідач, будучи незгодним з оскаржуваним рішенням, про існування якого достеменно знав, принаймні, внаслідок вжиття щодо нього виконавчих дій в межах виконавчого провадження (списання грошових коштів з рахунків), діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо оскарження відповідного рішення, між тим апеляційну скаргу було подано з істотним пропуском строку (05.06.2025).

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у підприємстві для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настають у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги (постанови Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №915/1401/23, від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 28.11.2022 у справі №560/10645/21 тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що несвоєчасне оскарження Приватним підприємством "Васольбудстрой" рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24, з огляду на наведені скаржником доводи, які не підтверджені належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, натомість подання апеляційної скарги з істотним пропуском визначеного процесуальним законом строку зумовлене виключно власною недбалістю апелянта, який, будучи належним чином обізнаним про існування даної справи, не виявив жодного інтересу до цієї справи, хоча, діючи розумно та обачливо, повинен був розуміти наслідки своєї пасивної поведінки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.03.2018 у справі "Кузнєцов та інші проти Росії" підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata, а тому особи, які оскаржують рішення за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом в обґрунтування відповідного клопотання, не є поважними для поновлення процесуального строку на оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24, що відповідно до вимог процесуального закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку.

Крім того, відповідно до частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги додаються, зокрема, докази сплати судового збору.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору встановлені Законом України "Про судовий збір".

Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі (частина перша статті 4 Закону України "Про судовий збір").

Згідно з підпунктом 4 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду апеляційної скарги на рішення суду справляється судовий збір у розмірі 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Підпунктом 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що ставка судового збору за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру встановлена в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Станом на 01.01.2024 прожитковий мінімум для працездатних осіб у місячному розмірі становив 3028 грн (стаття 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2024 рік").

Як вбачається з матеріалів справи, ціна позову у даній справі становить 512108,46 грн, відтак в силу підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви позивач повинен був сплатити 7681,63 грн (розраховано наступним чином: 512108,46 грн х 1,5% = 7681,63 грн).

Колегією суддів враховується, що ставка судового збору при розрахунку його сплати за подання до суду апеляційної скарги є незмінною, повинна відповідати вимогам Закону України "Про судовий збір" та не залежить від розміру сплаченого судового збору позивачем з понижуючим коефіцієнтом при поданні позовної заяви в електронній формі.

Аналогічна правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 02.07.2024 у справі №160/19149/23.

Отже, розмір судового збору, що підлягає сплаті за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24, яке оскаржується апелянтом у повному обсязі, складає 11522,45 грн 150% ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви (розраховано наступним чином: 7681,63 грн х 150% = 11522,45 грн).

За умовами частини другої статті 9 Закону України "Про судовий збір" суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Відповідно до вказаної норми суд апеляційної інстанції перевірив зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України та встановив, що в Комп`ютерній програмі "Діловодство спеціалізованого суду" у реєстрі підтверджень оплат із Казначейства не зафіксована сплата скаржником судового збору за розгляд апеляційної скарги у справі №916/3300/24.

Згідно з частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Приватного підприємства "Васольбудстрой" (неповажність зазначених причин пропуску строку на апеляційне оскарження, а також відсутність доказів сплати судового збору у передбачених чинним законодавством порядку і розмірі), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржнику можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 з наданням доказів, що їх підтверджують, та сплатити визначену судом апеляційної інстанції суму судового збору.

Керуючись статтями 174, 232-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Васольбудстрой" на рішення Господарського суду Одеської області від 24.01.2025 у справі №916/3300/24 залишити без руху.

Встановити Приватному підприємству "Васольбудстрой" строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі-апелянту, а у разі неподання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин його пропуску або якщо вказані ним у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук