УХВАЛА

02.07.2025Справа № 910/7929/25

Господарський суд міста Києва у складі судді Щербакова С.О., розглянувши заяву Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) про забезпечення позову у справі

за позовом Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd)

до 1) Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. (British American Tobacco (Brands) Inc.),

2) Державної організації Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій

про дострокове припинення дії свідоцтва на торговельну марку повністю та зобов`язання вчинити дії

Представники: без виклику сторін.

ВСТАНОВИВ:

Компанія Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) (далі-позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. (British American Tobacco (Brands) Inc.) (далі-відповідач 1) та Державної організації Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій (далі-відповідач 2), в якому просить суд:

- достроково припинити дію свідоцтва України на торговельну марку № 221615 від 25.01.2017 р. повністю;

- зобов`язати Державну організацію Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій внести зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки про дострокове повне припинення дії свідоцтва України на торговельну марку № 221615 від 25.01.2017 р., про що здійснити відповідну публікацію в офіційному бюлетені Промислова власність.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач-1 є власником свідоцтва України № 221615 від 25.01.2017 р. на торговельну марку IGNITE зареєстровану для 34 класу товарів Міжнародної класифікації товарів і послуг для реєстрації знаків, проте спірна Торговельна марка не використовується в Україні більше ніж протягом останніх п`яти років щодо усіх товарів для яких вона зареєстрована, без поважних причин для її невикористання. Позивач зазначає, що має намір зареєструвати та використовувати позначення IGNITE для товарів 34 класу МКТП, про що було подану заявку № m202307088 від 04.05.2023 до відповідача-2, однак позивачу було відмовлено у реєстрації позначення за вказаною заявкою, у зв`язку з існуванням Торговельної марки відповідача-1.

Крім того, разом з позовною заявою Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом:

- заборони Державній організації Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання права власності на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 від 25.01.2017 р. третім особам та відмови від прав на торговельну марку за свідоцтвом № 221615 повністю або частково за заявою Відповідача-1, до набрання рішенням суду законної сили;

- заборони Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. передавати права та відмовлятися від прав на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 повністю або частково, до набрання рішенням суду законної сили.

Заява обгрунтована тим, що відповідач-1 може відмовитися повністю або частково від торговельної марки IGNITE за свідоцтвом України № 221615 від 25.01.2017 або здійснити передачу прав на вказану торговельну марку іншій особі, про що будуть внесені відповідні зміни до Державного реєстру свідоцтв України на знаки для товарів і послуг, що утруднить вирішення справи по суті і зробить неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Розглянувши заяву Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) про забезпечення позову, проаналізувавши норми господарського процесуального законодавства України, суд відзначає наступне.

Відповідно до статті 136 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Частиною 1 ст. 137 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 140 Господарського процесуального кодексу України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Суд зазначає, що особа, яка подала заяву про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення із заявою про забезпечення позову. З цією метою та з урахуванням загальних вимог, передбачених Господарським процесуальним кодексом України, обов`язковим є подання доказів наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

У вирішенні питання про забезпечення позову господарський суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

За змістом ст. 16 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" права, що випливають із свідоцтва, діють від дати подання заявки. Свідоцтво надає його власнику право використовувати торговельну марку та інші права, визначені цим Законом. Власник свідоцтва може передавати будь-якій особі виключні майнові права інтелектуальної власності на торговельну марку повністю або щодо частини зазначених у свідоцтві товарів і послуг на підставі договору. Власник свідоцтва має право дати будь-якій особі дозвіл (видати ліцензію) на використання торговельної марки на підставі ліцензійного договору.

Доданими до матеріалів справи документами підтверджується, що на момент звернення до суду відповідач-1 є власником спірного свідоцтва, а відтак, саме останньому належать правомочності розпорядження визначеною таким свідоцтвом торговельно маркою в тому числі можливість її передачі у власність іншим особам чи надання дозволу на її використання на підставі ліцензійного договору (щодо всіх товарів чи їх частини).

Згідно ч. 2 ст. 1114 Цивільного кодексу України, факт передання виключних майнових прав інтелектуальної власності, які відповідно до цього Кодексу або іншого закону є чинними після їх державної реєстрації, підлягає державній реєстрації.

Частиною 1 ст. 18 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг", власник свідоцтва в будь-який час може відмовитися від нього повністю або частково на підставі заяви, поданої до НОІВ. Зазначена відмова набирає чинності від дати публікації відомостей про це в Бюлетені.

Статтею 22 Закону України "Про охорону прав на знаки для товарів і послуг" встановлено, що ніхто інший, крім колишнього власника свідоцтва, не має права на повторну реєстрацію торговельної марки протягом двох років після припинення дії свідоцтва згідно з пунктами 1 і 2 статті 18 цього Закону, крім випадків, коли власник свідоцтва, дію якого припинено, надасть згоду на реєстрацію заявленої торговельної марки.

Отже, у разі відчуження відповідачем-1 свідоцтва України № 221615 від 25.01.2017 на торговельніу марку IGNITE щодо товару 34 класу МКТП з наступним поданням до Державної організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» заяв про реєстрацію відповідних змін, невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

У такому разі, у випадку визнання свідоцтва України № 221615 на торговельну марку достроково повністю припиненим, Державна організація «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» об`єктивно не матиме можливості виконати рішення суду, оскільки у Державному реєстрі свідоцтв на торговельні марки будуть відомості про особу, якій передано право власності на свідоцтво України, а не відомості про відповідача-1, або взагалі будуть відсутні відомості про торговельну марку.

Крім того, у випадку відмови відповідача-1 від торговельної марки IGNITE за свідоцтвом України № 221615 ніхто інший, в тому числі і позивач, не матиме змоги протягом 2-х років здійснити повторну реєстрацію торговельних марок після дострокового припинення дії свідоцтва.

Отже, заходи до забезпечення позову застосовуються господарським судом як гарантія реального виконання рішення суду.

У зв`язку з тим, що власник свідоцтва України № 221615 може у будь-який час відмовитись або передати іншій особі право власності на свідоцтво повністю, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтовано припускає, що право на торговельну марку, яка є предметом спору на момент прийняття рішення може перейти до іншої (інших) особи (осіб).

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду (реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації, витрачання коштів не для здійснення розрахунків з позивачем, укладення договорів поруки чи застави за наявності невиконаного спірного зобов`язання тощо). Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється господарським судом, зокрема, з урахуванням співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, з вартістю майна, на яке вимагається накладення арешту, або майнових наслідків заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Заходи до забезпечення позову повинні бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

При цьому, господарський суд не повинен вживати таких заходів до забезпечення позову, які фактично є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті.

Враховуючи наведене вище, подана заява про забезпечення позову визнається судом обґрунтованою щодо вжиття заходів до забезпечення позову, шляхом заборони Державній організації «Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій» до набрання рішенням суду у цій справі законної сили, вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання права власності на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 від 25.01.2017 р. третім особам та відмови від прав на торговельну марку за свідоцтвом № 221615 повністю або частково за заявою відповідача-1; заборони Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. передавати права та відмовлятися від прав на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 повністю або частково, до набрання рішенням суду у цій справі законної сили.

При цьому, обраний спосіб забезпечення позову співвідноситься з предметом позову, а отже існує конкретний зв`язок між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, а тому вжитий судом захід до забезпечення позову спроможний забезпечити фактичне виконання судового рішення, у разі задоволення позову.

У зв`язку з наведеним, подана заява щодо вжиття заходів до забезпечення позову визнається судом обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 6 ст. 140 Господарського процесуального кодексу України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.

Керуючись ст.ст. 136, 137, 138-140 та ст. 234 Господарського процесуального кодексу України України, господарський суд міста Києва, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) про забезпечення позову - задовольнити.

2. До набрання рішенням законної сили у справі № 910/7929/25 вжити заходи до забезпечення позову, а саме:

1) заборонити Державній організації Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій вносити будь-які зміни до Державного реєстру свідоцтв України на торговельні марки щодо передання права власності на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 від 25.01.2017 р. третім особам та відмови від прав на торговельну марку за свідоцтвом № 221615 повністю або частково за заявою Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. (British American Tobacco (Brands) Inc.);

2) заборонити Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. передавати права та відмовлятися від прав на торговельну марку за свідоцтвом України № 221615 повністю або частково.

Стягувач: Ігнайт Інтернешнл, Лтд (Ignite International, Ltd) (3308 Тауервуд Драйв, Фармерс Бренч, Ті Ікс 75234-2317, Сполучені Штати Америки (3308 Towerwood Drive, Farmers Branch, TX 75234-2317, United States of America));

Боржник-1: Державна організація "Український національний офіс інтелектуальної власності та інновацій" (01601, м. Київ, вул. Годзенка Дмитра, буд. 1, ідентифікаційний код - 44673629);

Боржник-2: Брітіш Амерікен Тобакко (Брендз) Інк. (British American Tobacco (Brands) Inc.) (2711 Сентервілле Роуд, Сьют 300, Уїлмінгтон, Делавер 19808, Сполучені Штати Америки (2711 Centerville Road, Suite 300, Wilmington, Delaware 19808, United States of America)).

Ухвала про вжиття заходів забезпечення позову набирає законної сили з 02.07.2025 та може бути пред`явлена до виконання в передбаченому чинним законодавством порядку до 03.07.2028.

Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом десяти днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Щербаков С.О.