ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
"03" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2740/24
Господарський суд Одеської області у складі судді Сулімовської М.Б., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" про ухвалення додаткового рішення про судові витрати у справі
про стягнення 168633,75 грн.
Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Кол Трейд" звернувся до Господарського суду Одеської області із позовом до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" про стягнення 168633,75 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем умов договору №2022-12/З-ТЕО від 07.02.2022.
Ухвалою від 15.07.2024 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Кол Трейд" прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, запропоновано сторонам подати заяви по суті справи.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 13.06.2025 у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю "Кол Трейд" відмовлено.

Відповідачем 17.06.2025 подано заяву про ухвалення додаткового рішення про розподіл судових витрат на правову допомогу.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

За приписами ч. 8 ст. 129 ГПК України, розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч.3 ст.244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Ухвалою від 18.06.2025 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" про ухвалення додаткового рішення прийнято до розгляду; розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" постановлено здійснювати без повідомлення (виклику) сторін; запропоновано позивачу подати суду письмово викладену позицію щодо заяви про ухвалення додаткового рішення про судові витрати у строк до 26.06.2025 (включно).

Суд враховує, що ухвала суду від 18.06.2025 направлена позивачу та відповідачу до їх Електронних кабінетів та доставлена до них 18.06.2025.

Згідно з ч.5 ст.6 ГПК України, суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу до їхніх електронних кабінетів, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до ч.7 ст.6 ГПК України, особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з ч.5 ст. 242 ГПК України, учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності в особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення, якщо така адреса відсутня.

Згідно з ч.6 та 7 ст.242 ГПК України, днем вручення судового рішення є: 1) день вручення судового рішення під розписку; 2) день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи; 3) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про вручення судового рішення; 4) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; 5) день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

За наведеного суд констатує, що сторони є належним чином повідомленими про розгляд даної заяви господарським судом, судом дотримані вимоги процесуального закону щодо належного та своєчасного повідомлення відповідача про розгляд даної заяви.

Жодних заяв, клопотань чи заперечень від відповідача не надходило.

Відповідно до ст. 13 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

З урахуванням наведеного, розгляд справи проводився за наявними матеріалами.

Згідно з приписами статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, в якій вона є стороною.

Європейський суд з прав людини щодо критеріїв оцінки розумності строку розгляду справи визначився, що строк розгляду має формувати суд, який розглядає справу. Саме суддя має визначати тривалість вирішення спору, спираючись на здійснену ним оцінку розумності строку розгляду в кожній конкретній справі, враховуючи її складність, поведінку учасників процесу, можливість надання доказів тощо.

Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним слід уважати строк, який необхідний для вирішення справи відповідно до вимог матеріального та процесуального законів.

При цьому, Європейський суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (рішення Європейського Суду з прав людини у справах "Савенкова проти України" від 02.05.2013, "Папазова та інші проти України" від 15.03.2012 року).

Європейський суд, щодо тлумачення положення "розумний строк" в рішенні у справі "Броуган (Brogan) та інші проти Сполученого Королівства" роз`яснив, що строк, який можна визначити розумним, не може бути однаковим для всіх справ, і було б неприродно встановлювати один строк в конкретному цифровому виразі для усіх випадків. Таким чином, у кожній справі виникає проблема оцінки розумності строку, яка залежить від певних обставин.

З метою повного, об`єктивного та всебічного розгляду заяви, з огляду на положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, заява розглянута поза межами строку, встановленого Господарським процесуальним кодексом України, але, у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення заяви.

У відповідності до ч.4 ст.240 Господарського процесуального кодексу України, у разі, зокрема, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Додаткове рішення підписано без його проголошення у відповідності до приписів ч.4 ст.240 ГПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд, -

в с т а н о в и в:

Як слідує з матеріалів справи та встановлено господарським судом, 17.07.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" (далі - клієнт) та Адвокатським бюро "Косінської Олени Василівни" (далі - адвокатське бюро (адвокат) укладено договір про надання правової (правничої) допомоги №02/ПП-2024, за умовами п. 1.1. якого адвокатське бюро (адвокат) зобов`язується надати клієнту правову (правничу) допомогу, вчинити від імені та за рахунок клієнта та/або від свого імені, але за рахунок клієнта, певні юридичні дії або надати клієнту за його дорученням інші послуги правового характеру, що зазначені нижче та які разом і незалежно від їх змісту іменуються в тексті договору "правова допомога", "правнича допомога", "послуги" або "доручення", а клієнт зобов`язується прийняти послуги що зазначені нижче та сплатити за них відповідну плату (винагороду).

Відповідно до п. 1.3. договору, за цим договором клієнту надається на території України наступна правова (правнича) допомога: надання правової (правничої) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у судах всіх інстанцій як відповідача по справі №916/2740/24.

За умовами п. 2.1. договору, цим договором адвокатське бюро (адвокат) надає клієнту правову (правничу) допомогу, а саме: вчиняє від імені та за рахунок клієнта певні юридичні дії або надає клієнту за його дорученням інші послуги правового характеру без будь-яких процесуальних обмежень (без обмежень повноважень адвоката), а клієнт зобов`язується сплатити за них відповідну плату.

Згідно з п. 2.2. договору, за цим договором клієнту надаються на території України у визначеному нижче обсязі наступні послуги та виконуються наступні доручення клієнта:

* надання правової (правничої) допомоги щодо представництва клієнта в усіх органах, установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, перед будь-якими фізичними та юридичними особами, будь-яких банківських та фінансових установах, в адміністративних та інших установах, організаціях, державних, громадських, організаціях, усіх судах України без обмеження повноважень в межах предмета послуг, визначеного пунктом 2.2.2. цього договору;

* надання правової (правничої) допомоги по справі №916/2740/24 в якості представника відповідача, а саме:

- правовий аналіз документів за господарськими операціями, зазначеними у позовній заяві, формування переліку доказів та документів, що мають значення для вирішення спору, визначення правової позиції, пошук та аналіз судової практики, складання відзиву, заперечення, клопотань, заяв, письмових пояснень, подання доказів, ознайомлення з матеріалами справ, участь в судових засіданнях (у випадку виклику сторін у справі), користування іншими процесуальними правами, наданими позивачу процесуальним законом, з метою представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції;

- підготовка до судового розгляду справ у суді та представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції: складання (за необхідності) апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповіді на відзив або складання відзиву на апеляційну скаргу (у випадку подання позивачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції), складання клопотань, заперечень, заяв, письмових пояснень, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судових засіданнях (у випадку виклику сторін апеляційного провадження) з метою представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції;

- підготовка до судового розгляду справи у суді та представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції з питань оскарження судових рішень по вказаній справі: складання (за необхідності) касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції, відповіді на відзив або складання відзиву на касаційну скаргу (у випадку подання позивачем касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції), складання клопотань, заперечень, заяв, письмових пояснень, участь в судових засіданнях з метою представництва інтересів клієнта в суді касаційної інстанції (у випадку виклику представників сторін касаційного провадження);

До складу послуг, визначених цим пунктом договору, не входить надання правової (правничої) допомоги у випадку направлення судової справи, що є предметом надання правової (правничої) допомоги за цим договором, судом касаційної інстанції на новий розгляд. З моменту прийняття судом касаційної інстанції рішення про направлення судової справи на новий розгляд, цей договір відповідно до його умов вважається виконаним адвокатським бюро (адвокатом) в повному обсязі, а сторони мають право врегулювати свої відносини щодо надання послуг у сфері права під час нового розгляду судової справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанції, шляхом укладання окремого правочину (договору) або шляхом укладання додаткової угоди до цього договору.

Відповідно до 3.1. договору, адвокатське бюро (адвокат) розпочинає надання послуг з моменту отримання передбаченої цим договором плати та інформації (документів).

За умовами п. 5.1. договору, розмір винагороди адвокатського бюро (адвоката) складається з: 25000,00 грн. без ПДВ - фіксований розмір винагороди, що підлягає сплаті клієнтом незалежно від результату їх надання.

Згідно з п. 5.2. договору, оплата винагороди здійснюється клієнтом на наступних умовах: клієнт сплачує фіксований розмір винагороди за цим договором в розмірі 25000,00 грн. протягом 3 календарних днів з моменту укладання цього договору.

У пункті 5.6. договору зазначено, що сплата винагороди здійснюється клієнтом на підставі рахунків, наданих адвокатським бюро (адвокатом), або на підставі цього договору.

Згідно з п. 5.7. договору, факт надання послуг, що є предметом цього договору, в тому числі але не виключно підтверджується актом приймання-передачі наданих послуг, що складається та підписується сторонами датою набрання законної сили рішенням суду першої інстанції (у випадку якщо апеляційна скарга на рішення суду першої не подавалась позивачем, або судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу було повернуто позивачу, або судом апеляційної інстанції було відмовлено у відкритті апеляційного провадження), або датою набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції (у випадку якщо касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції не подавалась позивачем, або судом касаційної інстанції касаційну скаргу було повернуто позивачу, або судом касаційної інстанції було відмовлено у відкритті касаційного провадження), або датою винесення рішення судом касаційної інстанції (під час першого розгляду справи судом касаційної інстанції), або датою направлення касаційним судом судової справи, що є предметом надання послуг за цим договором, на новий розгляд.

За умовами п. 12.1. договору, цей договір набуває чинності з моменту його укладання, визначений календарною датою, зазначеною на першій сторінці цього договору, і діє до завершення строку надання послуг, визначеного розділом 3 цього договору, а в частині виконання грошових зобов`язань клієнтом - до повного виконання зобов`язань.

Договір підписано між сторонами без будь-яких зауважень.

17.07.2024 Адвокатським бюро "Косінської Олени Василівни" було виставлено Товариству з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" рахунок на оплату на суму 25000,00 грн.

На підставі вищевказаного рахунку відповідачем було перераховано на користь адвокатського бюро кошти в загальному розмірі 25000,00 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи платіжною інструкцією від 18.07.2024 №2842.

В матеріалах справи наявний ордер на надання правової допомоги, виданий Адвокатським бюро "Косінської Олени Василівни", та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю адвокатом Косінською О.В.

Так, за приписами ст. 244 ГПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Додаткове рішення або ухвала про відмову в прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені.

Згідно зі ст.15 Господарського процесуального кодексу України, суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання господарського судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо.

Відповідно до ч. 1 ст. 123 ГПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частиною 3 ст. 123 ГПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та витрати, пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За змістом ч. 4 ст. 129 ГПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно зі ст. 124 ГПК України, разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, ст. 126 ГПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

За змістом ч.ч. 3-6 ст. 126 ГПК України, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ч.ч. 5-7 ст. 129 ГПК України, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись. Якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку.

Якщо сума судових витрат, заявлених до відшкодування та підтверджених відповідними доказами, є неспівмірно нижчою від суми, заявленої в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат (крім судового збору) повністю або частково, крім випадків, якщо така сторона доведе поважні причини зменшення цієї суми.

Так, практична реалізація принципу відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу; 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами; подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до ст.131-2 Конституції України, для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура. Незалежність адвокатури гарантується. Засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначаються законом. Виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення. Законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Зазначеним положенням Конституції України відповідає стаття 16 Господарського процесуального кодексу України, положеннями якої передбачено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою, а представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Згідно з преамбулою Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", цей Закон визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні.

Відповідно до ст.1 Закону, у цьому Законі нижченаведені терміни вживаються в такому значенні: адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту; договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Частиною 3 статті 4 Закону визначено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

За умовами ст.14 Закону, адвокатське бюро є юридичною особою, створеною одним адвокатом, і діє на підставі статуту. Найменування адвокатського бюро повинно включати прізвище адвоката, який його створив. Державна реєстрація адвокатського бюро здійснюється у порядку, встановленому Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців", з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом. Адвокатське бюро має самостійний баланс, може відкривати рахунки у банках, мати печатку, штампи і бланки із своїм найменуванням. Про створення, реорганізацію або ліквідацію адвокатського бюро адвокат, який створив адвокатське бюро, протягом трьох днів з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців письмово повідомляє відповідну раду адвокатів регіону. Стороною договору про надання правничої допомоги є адвокатське бюро. Адвокатське бюро може залучати до виконання укладених бюро договорів про надання правничої допомоги інших адвокатів на договірних засадах. Адвокатське бюро зобов`язане забезпечити дотримання професійних прав адвокатів та гарантій адвокатської діяльності.

Відповідно до статті 19 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Так, з системного аналізу вищевказаних норм законодавства вбачається, що до витрат сторін, понесених у зв`язку з розглядом господарської справи, закон відносить, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, для надання якої в силу Конституції України діє адвокатура. Між цим, Законом України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", який визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні, передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність як індивідуально, так і в організаційних формах адвокатської діяльності, перелік яких є вичерпний, а саме - адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.

Так, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність").

За змістом ч. 3 ст. 27 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

За змістом частини третьої статті 237 ЦК України, однією з підстав виникнення представництва є договір.

Частиною першою статті 627 ЦК України передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність", гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

За змістом наведеної норми, адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічна за змістом позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, зокрема, у постанові від 19.01.2022 у справі №910/1344/19).

Суд враховує, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю, водночас, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у справі "Баришевський проти України", "Двойних проти України", заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Allia№ce Limited" проти України", заява № 19336/04).

Так об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 03.10.2019 у справі №922/445/19 висловлену правову позицію, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

У частині першій статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначено, що іншими видами правової допомоги є види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Таким чином, беручи на себе обов`язок щодо здійснення представництва інтересів клієнта в суді, адвокат бере на себе відповідальність не лише за якусь одну дію, наприклад, написання процесуального документу чи виступ у суді, а бере на себе обов`язок по вчиненню комплексу дій, метою яких є забезпечення реалізації та захисту прав і обов`язків клієнта.

Із системного аналізу положень частини 8 статті 129, частини 3 статті 126 ГПК України слідує, що розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів, які подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Також, для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу, відповідно до ч. 8 ст.129 ГПК, відповідачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги №02/ПП-2024 від 17.07.2024, докази сплати винагороди.

Відповідно до п. 1.3. договору, за цим договором клієнту надається на території України наступна правова (правнича) допомога: надання правової (правничої) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у судах всіх інстанцій як відповідача по справі №916/2740/24.

За умовами п. 5.1. договору, розмір винагороди адвокатського бюро (адвоката) складається з: 25000,00 грн. без ПДВ - фіксований розмір винагороди, що підлягає сплаті клієнтом незалежно від результату їх надання.

Отже, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у договорі у вигляді фіксованої суми.

Згідно з п. 5.2. договору, оплата винагороди здійснюється клієнтом на наступних умовах: клієнт сплачує фіксований розмір винагороди за цим договором в розмірі 25000,00 грн. протягом 3 календарних днів з моменту укладання цього договору.

Матеріали справи містять докази оплати винагороди адвокатському бюро.

Згідно з п. 5.7. договору, факт надання послуг, що є предметом цього договору, в тому числі але не виключно підтверджуються актом приймання-передачі наданих послуг, що складається та підписується сторонами датою набрання законної сили рішенням суду першої інстанції (у випадку якщо апеляційна скарга на рішення суду першої не подавалась позивачем, або судом апеляційної інстанції апеляційну скаргу було повернуто позивачу, або судом апеляційної інстанції було відмовлено у відкритті апеляційного провадження), або датою набрання законної сили рішенням суду апеляційної інстанції (у випадку якщо касаційна скарга на рішення суду апеляційної інстанції не подавалась позивачем, або судом касаційної інстанції касаційну скаргу було повернуто позивачу, або судом касаційної інстанції було відмовлено у відкритті касаційного провадження), або датою винесення рішення судом касаційної інстанції (під час першого розгляду справи судом касаційної інстанції), або датою направлення касаційним судом судової справи що є предметом надання послуг за цим договором на новий розгляд.

Відповідачем до матеріалів справи не долучено детального опису робіт (наданих послуг).

Водночас, визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та / або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.30 Закону "Про адвокатуру і адвокатську діяльність". У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.

Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу, витраченого представником, а отже є визначеним. За умов відсутності детального опису робіт та встановлення розміру гонорару адвоката сторонами у фіксованому розмірі, витрати на професійну правничу (правову) допомогу є підтвердженими належними та допустимими доказами і підлягають відшкодуванню.

Відповідні висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 912/2620/21.

З огляду на умови договору про надання правової допомоги, враховуючи складання і підписання адвокатом всіх процесуальних документів від імені та в інтересах відповідача, суд дійшов висновку, що в даній справі правничу допомогу відповідачу Адвокатським бюро "Косінської Олени Василівни" дійсно було надано.

Разом з цим, Верховний Суд у постановах від 03.10.2019 у справі №922/445/19, від 24.10.2019 у справі №905/1795/18, від 17.09.2020 у справі №904/3583/19 зазначив, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами 5-7, 9 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами 5-7, 9 статті 129 зазначеного Кодексу, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею витрат на правову допомогу повністю або частково, та, відповідно, не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (додаткова ухвала об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 927/237/20).

Також, суд має враховувати: складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом (аналогічний висновок викладено в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.02.2022 у справі № 925/1545/20).

Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", враховуючи при цьому положення законодавства щодо критеріїв визначення розміру витрат на правничу допомогу. При цьому суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг. Таку правову позицію викладено в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі №922/1964/21, в додатковій постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.11.2023 у справі №914/2355/21, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.02.2024 у справі №910/6416/22, від 15.08.2024 у справі №910/18756/23.

Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом на підставі укладеного ними договору у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і їх необхідність (аналогічний висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі № 904/4507/18, у постанові Верховного Суду від 15.06.2021 у справі № 912/1025/20).

Оцінка обґрунтованості та пропорційності витрат на професійну правничу допомогу з урахуванням обсягу наданих адвокатом послуг, складністю справи, а також підтвердженості таких витрат вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин кожної справи.

Стягнення витрат на професійну правничу допомогу з боржника не може бути способом надмірного збагачення сторони, на користь якої такі витрати стягуються, і не може становити для неї по суті додатковий спосіб отримання доходу (така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24.01.2022 у справі № 911/2737/17).

У постанові від 11.02.2021 у справі №920/39/20 Верховний Суд вказав, що загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 ГПК України. Проте, у частині п`ятій наведеної норми цього Кодексу визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість, покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Суд наголошує, що надані заявником докази на підтвердження витрат на правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, адже їх розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Визначаючи суму відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Нормами процесуального законодавства передбачено такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін (додаткова постанова Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини щодо судових витрат, зазначено, що за ст. 41 Конвенції суд відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму (рішення ЄСПЛ у справах "Ніколова проти Болгарії" та "Єчюс проти Литви", п.п. 79 і 112).

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Вирішуючи вказане питання, суд також керується тим, що судовий розсуд - це право суду, яке передбачене та реалізується на підставі чинного законодавства, що надає йому можливість під час прийняття судового рішення (вчинення процесуальної дії) обрати з декількох варіантів рішення, встановлених законом, чи визначених на його основі судом (повністю або частково за змістом та/чи обсягом), такий, що є найбільш оптимальним в правових і фактичних умовах розгляду та вирішення справи, з метою забезпечення верховенства права, справедливості та ефективного поновлення порушених прав та інтересів учасників судового процесу.

Суд вважає, що заявлений відповідачем до стягнення розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним, неспівмірним із складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг).

При визначенні розміру витрат на професійну правничу допомогу для цілей їх розподілу суд бере до уваги умову договору від 17.07.2024.

Так, за умовами п.5.1 договору, розмір винагороди Адвокатського бюро складає 25000,00 грн.

Відповідно до п. 1.3. договору, за цим договором клієнту надається на території України наступна правова (правнича) допомога: надання правової (правничої) допомоги щодо представництва інтересів клієнта у судах всіх інстанцій як відповідача по справі №916/2740/24.

Згідно з п. 2.2. договору, за цим договором клієнту надаються на території України у визначеному нижче обсязі наступні послуги та виконуються наступні доручення клієнта:

* надання правової (правничої) допомоги щодо представництва клієнта в усіх органах, установах, підприємствах та організаціях, незалежно від форми власності та підпорядкування, перед будь-якими фізичними та юридичними особами, будь-яких банківських та фінансових установах, в адміністративних та інших установах, організаціях, державних, громадських, організаціях, усіх судах України без обмеження повноважень в межах предмета послуг, визначеного пунктом 2.2.2. цього договору;

* надання правової (правничої) допомоги по справі №916/2740/24 в якості представника відповідача, а саме:

- правовий аналіз документів за господарськими операціями, зазначеними у позовній заяві, формування переліку доказів та документів, що мають значення для вирішення спору, визначення правової позиції, пошук та аналіз судової практики, складання відзиву, заперечення, клопотань, заяв, письмових пояснень, подання доказів, ознайомлення з матеріалами справ, участь в судових засіданнях (у випадку виклику сторін у справі), користування іншими процесуальними правами, наданими позивачу процесуальним законом, з метою представництва інтересів клієнта в суді першої інстанції;

- підготовка до судового розгляду справ у суді та представництво інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції: складання (за необхідності) апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, відповіді на відзив або складання відзиву на апеляційну скаргу (у випадку подання позивачем апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції), складання клопотань, заперечень, заяв, письмових пояснень, ознайомлення з матеріалами справи, участь в судових засіданнях (у випадку виклику сторін апеляційного провадження) з метою представництва інтересів клієнта в суді апеляційної інстанції;

- підготовка до судового розгляду справи у суді та представництво інтересів клієнта в суді касаційної інстанції з питань оскарження судових рішень по вказаній справі: складання (за необхідності) касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції, відповіді на відзив або складання відзиву на касаційну скаргу (у випадку подання позивачем касаційної скарги на рішення суду апеляційної інстанції), складання клопотань, заперечень, заяв, письмових пояснень, участь в судових засіданнях з метою представництва інтересів клієнта в суді касаційної інстанції (у випадку виклику представників сторін касаційного провадження).

Суд зазначає, що не всі зазначені у пп. 2.2.2. договору послуги (правова допомога) були фактично надані відповідачу, зокрема, послуги за підготовку до судового розгляду справи у суді та представництво інтересів клієнта в суді апеляційної та касаційної інстанції.

При цьому, сам представник відповідача у заяві про розподіл судових витрат повідомив, що ним в рамках договору було здійснено:

- правовий аналіз ситуації та документів, наданих відповідачем;

- підготовка та подача відзиву на позовну заяву через систему "Електронний суд";

- підготовка та подача клопотання про визнання доказів недопустимими через систему "Електронний суд";

- підготовка та подача додаткових пояснень по справі через систему "Електронний суд".

Разом з цим, суд зауважує, що надані послуги з правового аналізу ситуації та документів, наданих відповідачем, підготовка та подача відзиву на позовну заяву через систему "Електронний суд" фактично охоплюються виконаною роботою щодо підготовки відзиву на позовну заяву, а додаткові пояснення відповідача були залишені судом без розгляду.

Також, оцінюючи обґрунтованість розміру заявлених до стягнення з позивача витрат на правничу допомогу, суд враховує, що за своєю категорією дана справа є спором незначної складності, розгляд справи в суді здійснювався в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Отже, з огляду на специфіку справи, результат її вирішення, обсяг, вид та зміст наданих послуг, суд, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенства права, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини та Верховного Суду, дійшов висновку, що розмір витрат на професійну правничу допомогу у справі №916/2740/24 є завищеним, а тому не вбачається розумна необхідність понесення судових витрат у заявленому до відшкодування розмірі на суму 25000,00 грн.

На переконання суду, покладення на позивача витрат на правову допомогу у повному обсязі становитиме надмірний тягар для особи, що створить дисбаланс у правовідносинах сторін.

Дослідивши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та надані на її підтвердження докази, з урахуванням положень наведених норм, сталої судової практики з відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, керуючись, у тому числі, такими критеріями як обґрунтованість та пропорційність (співмірність) розміру витрат на оплату послуг адвоката до предмета спору, завищення розміру вартості послуг адвоката щодо іншої сторони спору, виходячи з конкретних обставин справи, принципів рівності та змагальності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення вказаної заяви.

Суд вважає, що у спірних правовідносинах обґрунтованим та пропорційним до предмета спору є розмір витрат відповідача на оплату послуг адвоката в сумі 10000 грн. 00 коп.

Відповідно до ч. 5 ст. 129 ГПК України, витрати відповідача на професійну правничу допомогу в сумі 10000 грн. 00 коп. покладаються на позивача. У відшкодуванні понесених відповідачем витрат на правову допомогу в сумі 15000,00 грн. суд відмовляє та, відповідно, не покладає такі витрати на позивача.

При цьому суд зауважує про відсутність втручання суду в договірні відносини відповідача з адвокатом за укладеним договором, позаяк обов`язок виконання прав і обов`язків за цим договором не змінюється і не припиняється у зв`язку з покладенням судом судових витрат на правничу допомогу на позивача не в повній сумі, про яку домовились відповідач та адвокат (постанови Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 910/20792/20, від 14.06.2022 у справі №904/4876/21, від 22.06.2022 у справі №904/7334/21, від 30.05.2022 у справі №904/7347/21).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 73-79, 86, 126, 129, 236 - 241, 244 Господарського процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат задовольнити частково.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Кол Трейд" (, 61058, м. Харків, вул. Чичибабіна, буд.3, кв. 39) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Продекс Південь" (, 65045, м. Одеса, вул. Катерининська, буд. 37, офіс 42-43) - 10000 (десять тисяч) грн. 00 коп. витрат на професійну правничу допомогу.

3. У задоволенні решти заяви відмовити.

4. Наказ видати після набрання додатковим рішенням суду законної сили.

Суддя М.Б. Сулімовська

Додаткове рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст.ст. 253, 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга на додаткове рішення суду може бути подана протягом 20 днів з дня складення повного судового рішення.

Додаткове рішення складено і підписано 03.07.2025.