ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
У Х В А Л А

про залишення апеляційної скарги без руху

01 липня 2025 року м. ОдесаСправа № 916/3405/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Таран С.В.,

Суддів: Богатиря К.В., Поліщук Л.В.,

розглянувши апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аріанта"

на рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025, прийняте суддею Шаратовим Ю.А., м. Одеса, повний текст складено 17.04.2025,

у справі №916/3405/24

за позовом: Департаменту комунальної власності Одеської міської ради

до відповідача: Приватного підприємства "Аріанта"

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство"

про розірвання договору та виселення

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2024 р. Комунальне підприємство "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" звернулося з позовом до Приватного підприємства "Аріанта", в якому просило стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за договором оренди нежитлового приміщення №3 від 16.05.2019 у загальній сумі 219011,58 грн, з яких: 135833,05 грн основний борг, 7105,34 грн 3% річних, 22381,50 грн інфляційні втрати, 53 691,69 грн. пеня.

За вказаною позовною заявою місцевим господарським судом 06.08.2024 відкрито провадження у справі №916/3405/24.

Крім того, Департамент комунальної власності Одеської міської ради звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Приватного підприємства "Аріанта", в якому просив:

-розірвати укладений між сторонами договір оренди нежилого приміщення №3 від 16.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1036;

-виселити Приватне підприємство "Аріанта" з нерухомого майна, яке розташоване в м. Одесі, пл. Привокзальна, загальною площею 371,8 кв.м, а саме: 236/1000 частини споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, пл. Привокзальна, Куликове поле, 1-Б, площею 150 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), 193/1000 частин споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 62-А, площею 203,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та 80/1000 частин споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, 2-А, площею 18,76 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 165593479) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 12.08.2024 прийнято до розгляду позовну заяву Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та відкрито провадження у справі №916/3483/24.

В подальшому ухвалою Господарського суду Одеської області від 02.09.2024 задоволено клопотання Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про об`єднання справ в одне провадження (вх.№31730/24 від 02.09.2024); об`єднано в одне провадження справу №916/3483/24 зі справою №916/3405/24, провадження по якій відкрито раніше, та присвоєно об`єднаній справі №916/3405/24.

Ухвалою Господарського суду Одеської області від 13.12.2024 задоволено заяву Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" про залишення позову без розгляду; залишено без розгляду позов Комунального підприємства "Одеське електротехнічне експлуатаційно-монтажне підприємство" до Приватного підприємства "Аріанта" про стягнення заборгованості за договором оренди нежитлового приміщення №3 від 16.05.2019 у загальній сумі 219011,58 грн.

Рішенням Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 (суддя Шаратов Ю.А.) задоволено позов; розірвано договір оренди №3 нежилого приміщення від 16.05.2019, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Білоус Н.В. та зареєстрований в реєстрі за №1036, укладений між Департаментом комунальної власності Одеської міської ради та Приватним підприємством "Аріанта"; виселено Приватне підприємство "Аріанта" з нерухомого майна, яке розташоване в місті Одесі, площа Привокзальна, загальною площею 371,8 кв.м, а саме: 236/1000 частини споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, пл. Привокзальна, Куликове поле, 1-Б, площею 150 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101), 193/1000 частин споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, вул. Пантелеймонівська, 62-А, площею 203,1 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) та 80/1000 частин споруди переходу, яка розташована за адресою: м. Одеса, Привокзальна площа, 2-А, площею 18,7 кв.м (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 165593479), на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради; стягнуто з Приватного підприємства "Аріанта" на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради витрати на сплату судового збору у розмірі 6056 грн.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Приватне підприємство "Аріанта" звернулося з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 та відмовити у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

Ознайомившись з апеляційною скаргою та доданими до неї документами, колегія суддів вбачає, що дана апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів, а на ухвалу суду протягом десяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

За умовами пункту 1 частини другої статті 256 Господарського процесуального кодексу України учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з частиною третьою статті 260 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 256 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції із заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Як вбачається зі змісту оскаржуваного рішення суду першої інстанції, його ухвалено 11.04.2025, а повний текст останнього складено та підписано 17.04.2025.

Отже, кінцевим строком для подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 є 07.05.2025.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 скаржник звернувся з пропуском встановленого процесуальним законом строку на апеляційне оскарження, а саме: 26.06.2025.

Між тим апелянтом безпосередньо в апеляційній скарзі було заявлено клопотання про поновлення вищенаведеного процесуального строку, яке мотивоване тим, що копію оскаржуваного рішення скаржник отримав у свій електронний кабінет, проте внаслідок тривалої хвороби представника та пошкодження офісу зі знищенням документів та робочої техніки в результаті ворожої атаки на початку травня місяця 2025 року, що також зумовило нову хворобу представника на фоні стресу, своєчасне подання апеляційної скарги було унеможливлене.

Згідно з частиною першою статті 119 Господарського процесуального кодексу України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Господарський процесуальний кодекс України не пов`язує право суду поновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Поважними причинами пропуску процесуального строку визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальної дії. Отже, у кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд може поновити пропущений процесуальний строк лише у виняткових випадках, тобто причини відновлення таких строків повинні бути не просто поважними, але й мати такий характер, не зважати на який було би несправедливим і таким, що суперечить загальним засадам законодавства.

Для поновлення процесуального строку суд має встановити відповідні обставини, задля чого заявник має довести суду їх наявність та непереборність, у зв`язку з тим, що фактично норма про можливість поновлення процесуальних строків є, по суті, пільгою, яка може застосовуватись як виняток із загального правила, оскільки в іншому випадку нівелюється значення чіткого визначення законодавцем кожного з процесуальних строків.

Сам по собі факт подання стороною клопотання про поновлення строку не зобов`язує суд автоматично відновити цей строк, оскільки вказане клопотання з огляду на приписи процесуального закону повинно містити обґрунтування поважності пропуску такого строку, а за необхідності - з посиланням на відповідні докази, які подаються до господарського суду на загальних підставах.

Отже, поновлення пропущеного процесуального строку є правом господарського суду, яким останній користується виходячи із поважності причин пропуску строку учасником справи і лише сам факт звернення з відповідним клопотання про поновлення строку не кореспондується з автоматичним обов`язком суду поновити цей строк.

Колегія суддів зауважує, що з 05.10.2021 офіційно розпочали функціонування три підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: "Електронний кабінет", "Електронний суд", підсистема відеоконференцзв`язку.

Відповідно до частини шостої статті 6 Господарського процесуального кодексу України адвокати, нотаріуси, державні та приватні виконавці, арбітражні керуючі, судові експерти, органи державної влади та інші державні органи, зареєстровані за законодавством України як юридичні особи, їх територіальні органи, органи місцевого самоврядування, інші юридичні особи, зареєстровані за законодавством України, реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в обов`язковому порядку. Інші особи реєструють свої електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, в добровільному порядку.

За умовами частини сьомої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

В силу пункту 17 глави 1 розділу ІІІ Положення про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему (далі Положення) особам, які зареєстрували "Електронний кабінет", суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до "Електронного кабінету" таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Згідно з пунктом 37 глави 2 наведеного розділу підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених. До електронних кабінетів користувачів надсилаються у передбачених законодавством випадках документи у справах, які внесені до автоматизованої системи діловодства судів та до автоматизованих систем діловодства, що функціонують в інших органах та установах у системі правосуддя. Документи у справах надсилаються до електронних кабінетів користувачів у випадку, коли вони внесені до відповідних автоматизованих систем у вигляді електронного документа, підписаного кваліфікованим підписом підписувача (підписувачів), чи у вигляді електронної копії паперового документа, засвідченої кваліфікованим електронним підписом відповідального працівника суду, іншого органу чи установи правосуддя.

Таким чином, з 05.10.2021, тобто з дати початку функціонування таких підсистем ЄСІТС як "Електронний кабінет" та "Електронний Суд", зазнав змін існувавший до цього порядок вчинення процесуальних (або інших) дій, передбачений, зокрема, підпунктами 17.1, 17.5, 17.14 підпункту 17 пункту 1 розділу ХІ "Перехідні положення" Господарського процесуального кодексу України, у тому числі порядок вручення судових рішень. Відтак з 05.10.2021 вручення судом судових рішень особам, які зареєстрували Електронний кабінет, здійснюється в електронній формі шляхом надсилання судових рішень до електронного кабінету таких осіб.

У випадку, якщо особа (учасник справи) зареєструвала свій Електронний кабінет, електронна форма вручення їй судових рішень є обов`язковою та пріоритетною щодо письмової форми вручення, яка, на відміну від електронної форми, може бути реалізована судом у зазначеному випадку лише за окремою заявою учасника справи.

Саме така правова позиція суду касаційної інстанції викладена в ухвалах Верховного Суду від 06.03.2023 у справі №916/3104/21 та від 17.05.2023 у справі №910/15120/20.

Господарський процесуальний кодекс України не покладає на суд обов`язку направляти учаснику справи копію судового рішення у паперовій формі, у випадку, якщо особа зареєструвала свій Електронний кабінет, має доступ до функціонуючих підсистем та документів у межах відповідної справи.

Відповідно до інформації з Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду" Приватне підприємство "Аріанта" зареєструвало свою офіційну електронну адресу в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, а відтак скаржник станом на час ухвалення оскаржуваного рішення мав свій зареєстрований електронний кабінет, через який отримав доступ до справи №916/3405/24 (зокрема, до документів та судових рішень у цій справі).

Як вбачається з довідки про доставку документа в кабінет електронного суду, яка сформована за допомогою Комп`ютерної програми "Діловодство спеціалізованого суду", рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 було надіслане Приватному підприємству "Аріанта" до його електронного кабінету та доставлено останньому 17.04.2025 о 17:35.

У пункті 2 частини шостої статті 242 Господарського процесуального кодексу України зазначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

З огляду на викладене, датою вручення Приватному підприємству "Аріанта" рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 є 18.04.2025 (робочий день, наступний за днем відправлення цього рішення), проте, як зазначалося вище, з апеляційною скаргою останнє звернулося лише 26.06.2025.

Сам по собі факт перебування представника Приватного підприємства "Аріанта" Сташевської О.В. на амбулаторному лікуванні у період з 15.04.2025 по 07.05.2025, тобто на лікуванні, яке не передбачає госпіталізації до лікарні та перебування у стаціонарі, беручи до уваги також наявність у матеріалах справи доказів на підтвердження існування у відповідача інших представників, які мають право діяти в порядку самопредставництва, зокрема, керівника Шпанчука Дениса Валерійовича, який подавав до Господарського суду Одеської області документи від імені відповідача в межах цієї справи під час її розгляду місцевим господарським судом, не підтверджує неможливості оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 в двадцятиденний строк з дня його одержання в електронному кабінеті. Доказів на підтвердження того, що Сташевська О.В. виступає єдиним представником Приватного підприємства "Аріанта", який уповноважений на підготовку та подання апеляційних скарг від імені відповідача, до суду апеляційної інстанції не подано.

Посилання апелянта на те, що в результаті ворожої атаки на початку травня місяця 2025 року було пошкоджено офіс відповідача, знищено документи та робочу техніку, апеляційним господарським судом до уваги не приймаються, оскільки вказані твердження не підтверджені належними у розумінні процесуального закону доказами. Додана до апеляційної скарги єдина фотографія не дозволяє ідентифікувати зображений на ній об`єкт нерухомого майна саме в якості офісу Приватного підприємства "Аріанта", при цьому відповідачем на надано жодного документу, складеного уповноваженими органами за результатами обстеження пошкодженого внаслідок збройної агресії Російської Федерації об`єкту відповідача відповідно до порядку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №473 від 19.04.2022, що застосовується у тому числі для фіксації пошкоджень будівель і споруд.

Колегією суддів враховується, що дану апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аріанта" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 було подано через систему "Електронний суд", що також свідчить про можливість відповідача ознайомитися з оскаржуваним судовим рішенням, надісланим до його електронного кабінету, дистанційно, без відвідування офісу.

Доводи скаржника про те, що після пошкодження офісного приміщення на фоні стресу у представника відповідача виникла нова хвороба (невралгія потиличного нерву, що супроводжується інтенсивним болем голови від шиї до очних яблук з періодичним шумом у вухах) не підтверджені жодним доказом, а застереження Приватного підприємства "Аріанта" про намір подати підтверджуючі хворобу документи лише за фактом закінчення лікування не спростовують необхідності обґрунтування своїх тверджень про наявність поважних причин пропуску процесуального строку на апеляційне оскарження саме на момент звернення до апеляційного господарського суду з відповідним клопотанням про поновлення такого строку.

При цьому суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що скаржником виступає приватне підприємство, тобто юридична особа суб`єкт господарювання, який з метою здійснення своєї діяльності має певну організаційну структуру (зокрема, штат працівників), при цьому труднощі в організації своєчасного виконання працівниками юридичної особи своїх професійних обов`язків є виключно проблемою внутрішньої організації роботи такої юридичної особи, а тому зазначені апелянтом підстави не є тими обставинами, які перешкоджали оскаржити судове рішення в найкоротший строк, адже вони є суб`єктивними (такими, що залежать виключно від організації роботи відповідача), натомість відповідач, будучи незгодним з оскаржуваним рішенням, про існування якого достеменно знав, отримавши його в свій електронний кабінет, діючи добросовісно, розумно та обачливо, повинен був з достатнім поспіхом вчиняти дії щодо оскарження відповідного рішення, між тим апеляційну скаргу було подано з істотним пропуском строку (26.06.2025).

Неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у підприємстві для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настають у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків, в тому числі і щодо вчасного подання апеляційної скарги (постанови Верховного Суду від 09.10.2024 у справі №915/1401/23, від 03.11.2022 у справі №560/15534/21, від 28.11.2022 у справі №560/10645/21 тощо).

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що несвоєчасне оскарження Приватним підприємством "Аріанта" рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24, з огляду на наведені скаржником доводи, які не підтверджені належними у розумінні статті 76 Господарського процесуального кодексу України доказами, не зумовлене обставинами, які є об`єктивно непереборними, незалежними від волевиявлення особи та пов`язаними з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення зазначеної процесуальної дії, натомість подання апеляційної скарги з істотним пропуском визначеного процесуальним законом строку зумовлене виключно власною недбалістю апелянта, який не виявив інтересу до своєчасної реалізації права на апеляційне оскарження, хоча, діючи розумно та обачливо, повинен був розуміти наслідки своєї пасивної поведінки.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 29.10 2010 у справі "Устименко проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін.

Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі "Пономарьов проти України" правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, якщо строк на ординарне апеляційне оскарження поновлений зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими, таке рішення може порушити принцип юридичної визначеності. Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак, такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Мушта проти України" зазначено: "право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак, такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями. Норми, які регламентують строки подання скарг, безумовно, передбачаються для забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності, а їх застосування має відповідати принципу юридичної визначеності та не перешкоджати сторонам використовувати наявні засоби; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані".

Європейський суд з прав людини в рішенні від 13.03.2018 у справі "Кузнєцов та інші проти Росії" підкреслив, що поновлення строків на оскарження означає відступ від принципу res judicata, а тому особи, які оскаржують рішення за межами наданих законом строків, мають діяти з достатнім поспіхом.

Отже, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що причини пропуску строку, зазначені апелянтом в обґрунтування відповідного клопотання, не є поважними для поновлення процесуального строку на оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24, що відповідно до вимог процесуального закону є підставою для залишення апеляційної скарги без руху з наданням строку для зазначення інших підстав для поновлення пропущеного строку.

Крім того, частиною першою статті 258 Господарського процесуального кодексу України унормовано, що апеляційна скарга подається у письмовій формі і за аналогією з частиною другою статті 162 Господарського процесуального кодексу України підписується скаржником або його представником, або іншою особою, якій законом надано відповідне право.

В силу частин першої, третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Юридична особа незалежно від порядку її створення бере участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її імені відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) (самопредставництво юридичної особи), або через представника.

У пункті 1 частини третьої статті 258 Господарського процесуального кодексу України визначено, що до апеляційної скарги додається, зокрема, довіреність або інший документ, що посвідчує повноваження представника, якщо скарга подана представником і в справі немає підтвердження його повноважень.

Згідно з приписами частини першої статті 58 Господарського процесуального кодексу України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до підпункту 11 пункту 161 розділу ХV "Перехідні положення" Конституції України представництво у судах апеляційної інстанції з 1 січня 2018 року здійснюється виключно прокурорами або адвокатами.

Положеннями статті 8 Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії.

Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (частина друга статті 16 Господарського процесуального кодексу України).

Отже, наведені вище положення законодавства передбачають можливість здійснення процесуального представництва юридичної особи, як в порядку самопредставництва, так й іншими особами, як представниками юридичної особи.

Самопредставництво юридичної особи це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови (уповноваженого члена) колегіального виконавчого органу безпосередньо діяти від імені такої особи без довіреності, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення. В порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, а щодо органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування відповідно до частини четвертої вказаної норми.

Системний аналіз зазначених законодавчих положень свідчить про те, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

За своєю суттю підписання та/або подання апеляційної скарги є процесуальною формою реалізації повноважень з представництва, а тому має здійснюватися за умови наділення учасником справи свого представника такими повноваженнями.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, остання підписана представником Приватного підприємства "Аріанта" Сташевською О.В., що діє на підставі довіреності від 29.08.2024, яка сформована в системі "Електронний суд" та яку додано до апеляційної скарги.

Між тим колегія суддів зауважує, що вищенаведена довіреність, надана апелянтом на підтвердження повноважень Сташевської О.В. діяти від імені Приватного підприємства "Аріанта" в порядку самопредставництва, не є належним доказом повноважності підписанта апеляційної скарги у розумінні приписів частини четвертої статті 56 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено підтвердження повноважень законом, статутом, положенням або трудовим договором (контрактом). Вказаних документів скаржником до апеляційної скарги не додано.

Суд апеляційної інстанції також враховує, що з метою забезпечення державних органів достовірною інформацією створено Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (частина перша статті 7 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Обов`язковому відображенню (реєстрації) в Єдиному державному реєстрі, серед інших перелічених у цій статті відомостей, належать: відомості щодо керівників державних органів і органів місцевого самоврядування як юридичних осіб та осіб, які можуть вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (частина третя статті 9 Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань").

Статус документів та відомостей, внесених до Єдиного державного реєстру, закріплений статтею 10 вказаного Закону, яка, зокрема, визначає, що якщо документи та відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, внесені до нього, такі документи та відомості вважаються достовірними і можуть бути використані у спорі з третьою особою Якщо відомості, що підлягають внесенню до Єдиного державного реєстру, не внесені до нього, вони не можуть бути використані у спорі з третьою особою, крім випадків, коли третя особа знала або могла знати ці відомості.

Отже, відсутність відповідного запису у реєстрі є належним і достатнім (достовірним) підтвердженням відсутності таких відомостей (інформації) для будь-якого державного органу, яким є і суд.

Згідно з відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, відповідна інформація про особу, що підписала від імені Приватного підприємства "Аріанта" дану апеляційну скаргу Сташевської О.В, у зазначеному реєстрі відсутня.

Водночас за умовами частини четвертої статті 60 Господарського процесуального кодексу України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність".

Судом апеляційної інстанції встановлено, що апеляційна скарга Приватного підприємства "Аріанта" підписана його представником Сташевською О.В., при цьому доказів на підтвердження того, що остання має статус адвоката скаржником не подано.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що до матеріалів даної апеляційної скарги не додано доказів на підтвердження того, що Сташевська О.В. у даній справі має право відповідно до закону представляти Приватне підприємство "Аріанта" як адвокат або в порядку самопредставництва.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції зазначає про те, що скаржнику відповідно до вимог статті 56 Господарського процесуального кодексу України необхідно надати або документи, що посвідчують повноваження Сташевської О.В. представляти інтереси Приватного підприємства "Аріанта" в судах України в порядку самопредставництва (зокрема, статут чи трудовий договір/контракт, які містили б відомості про наявність відповідних повноважень), або докази наявності у Сташевської О.В. статусу адвоката (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю).

Згідно з частиною другою статті 260 Господарського процесуального кодексу України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 258 цього Кодексу, а також подана особою, яка відповідно до частини шостої статті 6 цього Кодексу зобов`язана зареєструвати електронний кабінет, але не зареєструвала його, застосовуються положення статті 174 цього Кодексу у вигляді залишення апеляційної скарги без руху.

Встановивши недоліки апеляційної скарги Приватного підприємства "Аріанта" (неповажність зазначених причин пропуску строку на апеляційне оскарження та відсутність належних доказів, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу), колегія суддів Південно-західного апеляційного господарського суду залишає вказану апеляційну скаргу без руху з метою надання скаржнику можливості усунути вищезазначені недоліки, а саме: вказати інші підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 з наданням доказів, що їх підтверджують, та надати документи, що підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу, представляти інтереси апелянта в порядку самопредставництва або підтверджують наявність у вказаної особи права на заняття адвокатською діяльністю.

Керуючись статтями 6, 174, 232-235, 258, 259, 260 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Аріанта" на рішення Господарського суду Одеської області від 11.04.2025 у справі №916/3405/24 залишити без руху.

Встановити Приватному підприємству "Аріанта" строк для усунення недоліків його апеляційної скарги: 10 днів з дня вручення даної ухвали.

Роз`яснити скаржникові, що якщо ним не будуть усунуті недоліки у строк, встановлений судом, апеляційна скарга вважається неподаною і повертається особі-апелянту, а у разі неподання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження з зазначенням поважних причин його пропуску або якщо вказані ним у заяві про усунення недоліків апеляційної скарги підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження будуть визнані неповажними, суд відмовить у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 261 Господарського процесуального кодексу України.

Зобов`язати Господарський суд Одеської області направити на адресу Південно-західного апеляційного господарського суду (65119, м. Одеса, проспект Шевченка, 29) матеріали справи №916/3405/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя С.В. Таран

Суддя К.В. Богатир

Суддя Л.В. Поліщук