ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.07.2025м. ДніпроСправа № 904/857/25 (904/1979/25)

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Соловйової А.Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП", м. Київ

до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ", м. Дніпро

про стягнення заборгованості за договором поставки

Без виклику учасників справи

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" про стягнення заборгованості за Договором поставки №61/22 від 10.02.2017 в сумі 115 344,00 грн.

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" обґрунтовані порушенням умов Договору поставки №61/22 від 10.02.2017 щодо оплати вартості поставленої продукції на суму 115 344,00 грн за видатковою накладною №166 від 28.06.2022.

Судом за допомогою автоматизованої системи документообігу суду встановлено, що 21.04.2025 Господарським судом Дніпропетровської області відносно відповідача - Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, ) відкрито провадження у справі про банкрутство №904/857/25, що перебуває на розгляді судді Господарського суду Дніпропетровської області Соловйової А.Є.

21.10.2019 року набув чинності Кодекс України з процедур банкрутства.

Відповідно до ч. 2 ст. 7 Кодексу України з процедур банкрутства, господарський суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, в межах цієї справи вирішує всі майнові спори, стороною в яких є боржник; спори з позовними вимогами до боржника та щодо його майна; спори про визнання недійсними результатів аукціону; спори про визнання недійсними будь-яких правочинів, укладених боржником; спори про повернення (витребування) майна боржника або відшкодування його вартості відповідно; спори про стягнення заробітної плати; спори про поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника; спори щодо інших вимог до боржника.

Відповідно до витягу з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду, на підставі положень частини 3 ст.7 Кодексу України з процедур банкрутства матеріали справи №904/857/25(904/1979/25) (передані до розгляду судді Соловйовій А.Є.

Ухвалою суду від 29.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до частини 3 статті 120 Господарського процесуального кодексу України виклики і повідомлення здійснюються шляхом вручення ухвали в порядку, передбаченому цим Кодексом для вручення судових рішень.

Відповідно до частини 11 статті 242 Господарського процесуального кодексу України якщо учасник справи має електронний кабінет, суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи чи її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами. У разі відсутності в учасника справи електронного кабінету суд надсилає всі судові рішення такому учаснику в паперовій формі рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

Також, у частині 7 статті 6 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що особі, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-комунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, суд вручає будь-які документи у справах, в яких така особа бере участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення до електронного кабінету такої особи, що не позбавляє її права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Так, судом встановлено, що ухвалою суду від 29.04.2025, зокрема, було роз`яснено відповідачу, що відповідно до ст. 178 ГПК України він має право надати відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 165 ГПК України протягом 15 днів з дня отримання ухвали про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі. У разі ненадання відзиву на позовну заяву, додаткових доказів у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

За змістом пункту 2 частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є, зокрема день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи.

Враховуючи вказане, з урахуванням положень частини 6 статті 242 Господарського процесуального кодексу України ухвала суду від 29.04.2025 була отримана відповідачем 30.04.2025, що підтверджується Довідкою Господарського суду Дніпропетровської області про доставку електронного листа до електронного кабінету Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ".

Станом на 30.06.2025 відповідач правом на подання відзиву на позов не скористався.

В порядку статті 240 Господарського процесуального кодексу України 30.06.2025 судом прийнято рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

10 лютого 2017 року між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ВТО ГРУП" (надалі - Позивач, Постачальник) та ПУБЛІЧНИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ "ДНІПРОВАЖМАШ" (надалі - Відповідач, Покупець) було укладено Договір поставки № 61/22, згідно п. 1.1 якого за цим договором Постачальник зобов`язується в порядку та терміни, встановлені цим договором, передати у власність Покупцеві продукцію в певній кількості, відповідної якості і по цінах, що вказані в специфікаціях, а Покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому договорі.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.3 цього Договору Постачальник зобов`язується в порядку і терміни, встановлені цим Договором, передати у власність Покупцеві продукцію, в певній кількості, відповідної якості і по цінах, що вказані в специфікаціях, а Покупець зобов`язується прийняти продукцію і сплатити її на умовах, визначених у цьому Договорі.

Кількість, асортимент та ціни продукції, що поставляється, вказуються у специфікаціях, які є невід`ємною частиною цього Договору. Специфікації оформляються на кожну партію продукції, що поставляється.

Загальна кількість продукції, що постачається за даним договором, визначається як наростаюча кількість по всіх поставках, проведених згідно оформлених специфікацій і накладних.

Пунктом 3.1 договору поставки № 61/22 від 10.02.2017 визначено, що умови розрахунків вказуються в специфікаціях. Оплата проводиться в національній валюті; датою оплати вважається дата перерахування грошових коштів на банківський рахунок Постачальника.

За п. 3.3 договору поставки по взаємній згоді сторін допускається інший порядок розрахунків, не заборонений законодавством України.

Відповідно до розділу 4 Договору Поставка продукції здійснюється за заявками Покупця, наданими у письмовому або усному вигляді.

4.2.Термін постачання продукції: вказується в специфікаціях.

Базисні умови постачання продукції вказуються в специфікаціях.

Датою постачання та переходу права власності на продукцію вважається дата, що вказується на видатковій накладній.

Постачальник гарантує, що він є власником продукції, що поставляється за даним Договором, яка будь-яким чином не відчужена, не перебуває в заставі, спорі або під арештом, вільна від будь-яких зобов`язань перед третіми особами (включаючи оплату обов`язкових платежів, податків, мита).

Постачальник зобов`язаний надати належним чином оформлені документи (підписані уповноваженою

особою і скріплені печаткою Постачальника) на продукцію, що поставляється, відповідно до вимог чинного законодавства України, а саме: видаткову накладну, рахунок, сертифікат якості, товарно-транспортну накладну.

Постачальник зобов`язаний надати Покупцю протягом 15 діб з дати першої події (передоплати або відвантаження), податкову накладну, складену в електронній формі, та зареєстровану в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог Податкового кодексу України.

Пунктом 11.1 Договору встановлено, що Цей договір набуває чинності з моменту підписання і діє до 31.12.2017 та пролонгується на кожний наступний календарний рік, якщо за 30 днів до закінчення терміну дії договору жодна із Сторін не заявила про своє бажання припинити його дію. У будь-якому випадку договір діє до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором.

На виконання умов Договору поставки №61/22 від 10.02.2017 Товариство з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" поставило ПАТ "ДНІПРОВАЖМАШ" феромолібден FеМо-60 кількістю 0,108 тон на загальну суму 115 344,00 грн, в т. ч. ПДВ.

Вказана продукція отримана за довіреністю №351 від 27.06.2022 Перетятько О.М. Доставка продукції здійснювалася за товарно-транспортною накладною №78 від 16.02.2022 перевізником ФОП Невілько Д.В. (ІПН НОМЕР_1 ). Позивачем складена та зареєстрована в ЄРПН податкова накладна №20 від 28.06.2022 (реєстраційний номер ) та виписаний Відповідачу рахунок на оплату №155 від 27.06.2022.

Проте, станом на дату звернення з дійсною позовною заявою оплата за поставлену продукцію, ПАТ «ДНІПРОВАЖМАШ» в розмірі 115 344,00 грн здійснена не була.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з таких підстав.

Частиною 1 статті 193 Господарського кодексу України передбачено, суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Господарське зобов`язання виникає, зокрема із господарського договору (стаття 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 ст. 265 Господарського кодексу України встановлено, що за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.

Відповідно до ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов`язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України зазначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Статтями 525 та 526 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (стаття 530 Цивільного кодексу України).

Частиною 1 статті 598 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зокрема, стаття 599 Цивільного кодексу України передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, судом встановлено, та не спростовується відповідачем, що відповідно до видаткової накладної №166 від 28.06.2022 Товариством з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" був поставлений на адресу Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" товар, а саме феромолібден FеМо-60 кількістю 0,108 тон на загальну суму 115 344,00 грн.

Вказаний товар був отриманий зі сторони відповідача - заступником директора по виробництву тюбінгів Перетятько Олександром Миколайовичем за довіреністю №351 від 27.06.2022 (том 1, 11 а.с.).

Відтак, АТ "ДНІПРОВАЖМАШ" були порушені умови Договору поставки №61/22 від 10.02.2017, щодо оплати ТОВ "ВТО ГРУП" вартості поставленої продукції на суму 115 344,00 грн за видатковою накладною №166 від 28.06.2022.

Відповідно до ст. 2 Господарського процесуального кодексу України завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Відповідно до статті 79 Господарського процесуального кодексу України наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Тлумачення змісту статті 79 Господарського процесуального кодексу України свідчить про те, що ця стаття покладає на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.

Аналогічний висновок Верховного Суду викладений у пункті 7.44. постанови від 16 лютого 2021 року у справі № 927/645/19.

Статтею 129 Конституції України визначено принципи рівності усіх учасників процесу перед законом і судом, змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, як одні з основних засад судочинства.

Отже, будь-яке рішення господарського суду повинно прийматися з дотриманням цих принципів, які виражені також у статтях Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 180, 233, 238, 240, 241, 254, 256-259 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" (01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 21, офіс 201, ) до Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, ) про стягнення заборгованості за договором поставки - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства "ДНІПРОВАЖМАШ" (49000, м. Дніпро, вул. Сухий Острів, 3, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВТО ГРУП" (01133,м. Київ, бул. Лесі Українки, буд. 21, офіс 201, ) 115 344,00 грн основної заборгованості, 3 028,00 грн судового збору.

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили у відповідності до статті 241 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядки та строки, встановлені ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України.

Рішення складено та підписано 01.07.2025.

Суддя А.Є. Соловйова