УХВАЛА

01 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/10855/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Булгакової І.В. (головуючої), Бенедисюка І.М. і Колос І.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Ксензової Г.Є.,

представників учасників справи:

позивача - фізичної особи-підприємця Шевченко Лілії Миколаївни - адв. Козаченко І.В., ордер АА № 1555738 від 06.03.2025,

відповідача - акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" - не з`явилися,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання фізичної особи-підприємця Шевченко Лілії Миколаївни

про розподіл судових витрат

у справі № 910/10855/24

за позовом фізичної особи-підприємця Шевченко Лілії Миколаївни

до акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк"

про зобов`язання вчинити дії.

За результатами розгляду заяви Верховний Суд

ВСТАНОВИВ:

Підприємець звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Банку про визнання недійсним одностороннього правочину про розірвання договору банківських послуг та визнання незаконним і скасування рішення Банку від 14.06.2024 про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору про відмову від підтримання ділових/відмову в обслуговуванні шляхом розірвання ділових відносин/розірвання договору.

28.10.2024 позивачем подано заяву про зміну предмета позову, в якій позовні вимоги викладені в такій редакції:

- визнати незаконним та скасувати рішення Банку від 14.06.2024 викладеного у формі службової записки шаблон № 100202 напрямку "Фінансовий моніторинг" від 14.06.2024 № E.17.U.0.0/4-7351795 "Висновок НФМ. Розірвання ділових відносин з клієнтом ФОП Тягаєнко Віталій Олександрович (НОМЕР_1) та пов`язаними з ним особами/Гілка "Підозріла (ризикова) діяльність клієнта" щодо Фізичної особи-підприємця Шевченко Лілії Миколаївни;

- визнати недійсним односторонній правочин, вчинений Банком про розірвання після 14.06.2024, укладеного з Підприємцем договору банківських послуг.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025, у позові відмовлено.

Верховний Суд постановою від 19.05.2025:

(1) Касаційну скаргу Підприємця задовольнив частково;

(2) рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/10855/24 скасував;

(3) справу передав на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Підприємець подала 19.06.2025 через Електронний суд до Верховного Суду заяву, у якій просить: приєднати до матеріалів справи № 910/10855/24 докази понесених Підприємцем судових витрат; розподілити судові витрати у тому числі на професійну правничу допомогу відповідно до статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України).

До матеріалів заяви від 19.06.2025 Підприємець додала такі документи (в копіях):

- ордер на надання правничої допомоги АА № 1555738 від 06.03.2025;

- договір про надання правової допомоги від 18.06.2024 № 81;

- акт приймання-передачі наданих послуг до договору про надання правової допомоги від 18.06.2024 № 81;

- докази направлення зазначених ордера, договору та акта приймання-передачі наданих послуг Банку (квитанція № 3783040 про доставку документів до зареєстрованого Електронного кабінету Користувача ЄСІТС - Банку).

Верховний Суд встановив, що у касаційній скарзі на рішенням Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/10855/24, Підприємець, зокрема, просила здійснити розподіл судових витрат. Зазначила, що докази витрат на правову допомогу будуть надані додатково, протягом 5 днів з дати ухвалення рішення за результатом розгляду касаційної скарги.

Колегія суддів зазначає, що Верховний Суд ухвалив постанову у справі № 910/10855/24 19.06.2025, а заяву про долучення доказів та розподіл витрат на професійну правничу допомогу Підприємець подала через Електронний суд у цей же день 19.05.2025, тобто у межах п`ятиденного строку після ухвалення постанови Верховним Судом.

Верховний Суд констатує, що Підприємцем дотримано вимоги частини дев`ятої статті 80 ГПК України, з огляду на що подані ним документи долучені до матеріалів справи.

Верховний Суд виходить з того, що у розділі "Судові витрати" постанови від 19.06.2025, керуючись приписами статті 129 ГПК України, Суд зазначив таке: "Оскільки рішення суду першої інстанції і постанова суду апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд, то розподіл судових витрат у справі здійснює господарський суд, який ухвалює рішення за результатами нового розгляду справи, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.".

Статтею 221 ГПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Як зазначено вище, Верховний Суд постановою від 19.06.2025 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/10855/24, а справу № 910/10855/24 передав на новий розгляд до Господарського суду міста Києва.

Стаття 244 ГПК України регулює питання розподілу судових витрат при ухваленні остаточного рішення по справі.

Статтею 123 ГПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших

Згідно з підпунктами "б" і "в" пункту 4 частини першої статті 315 ГПК України постанова суду касаційної інстанції складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку із розглядом у суді першої інстанції та апеляційної інстанції, - у разі скасування рішення та ухвалення нового рішення або зміни рішення та розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Порядок розподілу судових витрат визначено статтею 129 ГПК України.

Відповідно до частини чотирнадцятої статті 129 ГПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Таким чином, суд касаційної інстанції здійснює новий розподіл судових витрат у справі лише у разі прийняття ним постанови про скасування чи зміну остаточного судового рішення суду першої (апеляційної) інстанції, прийнятого по суті заявлених вимог. При цьому у випадках скасування касаційним судом рішення суду першої інстанції або постанови апеляційної інстанції з переданням справи на новий розгляд, судові витрати у справі підлягають розподілу господарським судом, який вирішує спір по суті за результатами нового розгляду справи та з дотриманням порядку такого розгляду, передбаченим статтею 129 ГПК України, та керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.

Із наведених норм вбачається, що в разі направлення справи на новий розгляд у суду касаційної інстанції відсутні правові підстави для розподілу витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи, оскільки не ухвалюється судове рішення, яким спір вирішено по суті.

Оскільки Верховний Суд постановою від 19.06.2025 скасував рішення Господарського суду міста Києва від 04.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 17.02.2025 у справі № 910/10855/24, а справу № 910/10855/24 передав на новий розгляд до суду першої інстанції, зміни судового рішення чи ухвалення нового рішення не відбулося.

З огляду на наведене, питання розподілу витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/10855/24 має бути вирішене судом при ухваленні остаточного рішення у справі за результатом розгляду спору по суті відповідно до вимог статті 129 ГПК України.

Відтак, за наведених міркувань передчасним є вирішення цього питання у суді касаційної інстанції, а тому докази, які додані заявником на обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу з точки зору належності, допустимості, достовірності та вірогідності, Судом не оцінюються, адже не впливають на висновок Верховного Суду щодо відмови у задоволенні заяви.

При цьому Суд відзначає, що відмова у задоволенні клопотання не перешкоджає заявнику звернутись з відповідною заявою за результатом розгляду справи по суті позову до суду з дотриманням порядку, передбаченого ГПК України.

За таких обставин Суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання Підприємця про розподіл судових витрат слід відмовити.

Керуючись статтями 80, 129, 221, 234, 235, 244, 315 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у прийнятті додаткової постанови за заявою фізичної особи-підприємця Шевченко Лілії Миколаївни про розподіл судових витрат.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення, оскарженню не підлягає.

Суддя І. Булгакова

Суддя І. Бенедисюк

Суддя І. Колос