ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" травня 2025 р. м. Київ Справа № 911/453/25

Розглянувши матеріли справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Новарент»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Сервіс»

про стягнення 758 950,23 грн.

Суддя Карпечкін Т.П.

За участю представників:

від позивача: Петченко І.В.

від відповідача: не з`явився;

Обставини справи:

До Господарського суду Київської області надійшла позовна заява Товариство з обмеженою відповідальністю «Новарент» до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Сервіс» про стягнення 758 950,23 грн.

Ухвалою Господарського суду Київської області від 11.02.2025 відкрито провадження у справі № 911/453/25 за правилами загального позовного провадження.

В ході підготовчого провадження у справі № 911/453/25 судові засідання відкладались з метою з`ясування усіх обставин, передбачених ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України.

В ході підготовчого провадження позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Також зазначив і про те, що ним повідомлено про всі обставини справи, які йому відомі, та надані суду всі наявні в нього докази.

Відповідач в ході підготовчого провадження у судові засідання не з`являвся, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

На виконання вимог ч. 1 ст. 177 Господарського процесуального кодексу України та ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України судом під час підготовчого провадження у справі № 911/453/25 вирішено питання та вчинено усі дії, необхідні для підготовки справи до розгляду по суті.

Згідно п. 3 ч. 2 ст. 185 Господарського процесуального кодексу України за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті.

Враховуючи те, що судом під час підготовчого судового засідання вирішено питання, зазначені в ч. 2 ст. 182 Господарського процесуального кодексу України та вчинено усі необхідні дії, передбачені ст. 177 Господарського процесуального кодексу України, з метою забезпечення правильного, своєчасного та безперешкодного розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.05.2025.

У судовому засіданні 21.05.2025 позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач в судові засідання не з`являвся, заперечень проти позову не подав.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 233 Господарського процесуального кодексу України суди ухвалюють рішення, постанови іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення та постанови приймаються, складаються і підписуються складом суду, який розглянув справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 240 Господарського процесуального кодексу України рішення суду проголошується у судовому засіданні, яким завершується розгляд справи, публічно, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд може проголосити лише вступну та резолютивну частини рішення.

У зв`язку з чим, в судовому засіданні 21.05.2025 судом закінчено розгляд справи та за результатами оцінки поданих сторонами доказів, прийнято рішення.

Розглянувши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд ВСТАНОВИВ:

Як вбачається з викладених у позові обставин, Товариством з обмеженою відповідальністю «Новарент» подано позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Сервіс» про стягнення 758 950,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 10.08.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Новарент» (Орендодавець, позивач) та Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Сервіс» (Орендар, відповідач) був укладений Договір оренди обладнання № 100822-1О (надалі Договір).

За умовами Договору (Розділ 1) Орендодавець передає, а Орендар приймає в тимчасове оплатне користування з обов`язком повернути, будівельне та/або інше обладнання (надалі Обладнання), яке є об`єктом права власності Орендодавця.

В пункті 3.3. Договору сторони визначили, що факт передачі кожної одиниці Обладнання засвідчується підписами уповноважених представників Сторін Акту прийому- передачі Обладнання згідно встановленої у Додатку № 2 до цього Договору форми, який засвідчує факт та фіксує дату передачі конкретної одиниці Обладнання Орендарю, та інші умови, які Сторони вважають необхідними узгодити.

Згідно з п. 4.1 Договору початок перебігу строку оренди кожної одиниці Обладнання, зазначеного у Протоколі до цього Договору, за який нараховується орендна плата, відраховується з дати передачі Обладнання за Актом прийому-передачі та закінчується датою повернення Обладнання за Актом повернення.

Як зазначає позивач, ним як Орендодавцем було передано, а відповідачем як Орендарем було прийнято обладнання, яке в подальшому було повернуто, про що між сторонами було складено Акти прийому-передачі обладнання.

Однак, відповідач своєчасно та у повному обсязі не оплатив оренду Обладнання, у зв`язку з чим за відповідачем утворилась заборгованість за період квітень - грудень 2024 року за підписаними обома Сторонами Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), а саме: № 724 від 30.04.2024 на суму 72 800,00 грн; № 725 від 30.04.2024 на суму 6 250,00 грн; № 857 від 12.05.2024 на суму 9 777,60 грн; № 947 від 31.05.2024 на суму 5 670,00 грн; № 948 від 31.05.2024 на суму 70 920,00 грн; № 949 від 31.05.2024 на суму 26 400,20 грн; № 950 від 31.05.2024 на суму 80 316,00 грн; № 951 від 31.05.2024 на суму 72 800,00 грн; № 952 від 31.05.2024 на суму 6 250,00 грн; № 999 від 07.06.2024 на суму 11 072,16 грн; № 1043 від 21.06.2024 на суму 50 960,00 грн; № 1044 від 26.06.2024 на суму 63 117,60 грн; № 1045 від 27.06.2024 на суму 63 117,60 грн; № 1139 від 30.06.2024 на суму 5 670,00 грн; № 1140 від 30.06.2024 на суму 23 400,00 грн; № 1141 від 30.06.2024 на суму 26 400,20 грн; № 1142 від 30.06.2024 на суму 7 516,00 грн; № 1143 від 30.06.2024 на суму 6 250,00 грн; № 1202 від 12.07.2024 на суму 10 216,87 грн; № 1349 від 31.07.2024 на суму 5 670,00 грн; № 1350 від 31.07.2024 на суму 23 400,00 грн; № 1351 від 31.07.2024 на суму 7 516,00 грн; № 1352 від 31.07.2024 на суму 6 250,00 грн; № 1595 від 31.08.2024 на суму 5 670,00 грн; № 1596 від 31.08.2024 на суму 7 516,00 грн; № 1597 від 31.08.2024 на суму 6 250,00 грн; № 1835 від 30.09.2024 на суму 5 670,00 грн; № 1836 від 30.09.2024 на суму 7 516,00 грн; № 1837 від 30.09.2024 на суму 6 250,00 грн; № 2104 від 31.10.2024 на суму 5 670,00 грн; № 2105 від 31.10.2024 на суму 7 516,00 грн; № 2106 від 31.10.2024 на суму 6 250,00 грн; № 2377 від 30.11.2024 на суму 5 670,00 грн; № 2378 від 30.11.2024 на суму 7 516,00 грн; № 2379 від 30.11.2024 на суму 6 250,00 грн; № 2607 від 31.12.2024 на суму 5 670,00 грн; № 2608 від 31.12.2024 на суму 7 516,00 грн; № 2609 від 31.12.2024 на суму 6 250,00 грн. Всього на суму 758 950,23 грн.

В пункті 6.6 Договору Сторони погодили, що Орендар вносить орендну плату на умовах попередньої оплати після підписання цього Договору та/або Протоколу, але в будь-якому випадку до фактичного отримання Обладнання в оренду. Якщо погоджений строк оренди збільшується, в такому разі Орендар оплачує орендну плату за новий період до закінчення раніше оплаченого періоду.

У зв`язку з несплатою відповідачем послуг з оренди обладнання за наведеними Актами здачі-прийняття робіт (надання послуг), позивач у позові просить стягнути з відповідача 758 950,23 грн. за послуги оренди, надані в період квітень-грудень 2024 року.

В ході розгляду спору відповідач в судові засідання не з`явився, відзиву на позов не подав, позовні вимоги не заперечив та не спростував.

Відповідно до ч. 2 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з п. 1 ч. 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Як визначено ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів (змішаний договір). До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору.

Відносини найму регулюються відповідними статтями Цивільного кодексу України, зокрема статтею 759 Цивільного кодексу України, якою передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк.

Відповідно до частин 1-2, 5 ст. 762 Цивільного кодексу України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 286 Господарського кодексу України орендна плата - це фіксований платіж, який орендар сплачує орендодавцю незалежно від наслідків своєї господарської діяльності. Розмір орендної плати може бути змінений за погодженням сторін, а також в інших випадках, передбачених законодавством. Строки внесення орендної плати визначаються в договорі.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п. 1 статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського кодексу України, ст. 599 Цивільного кодексу України зобов`язання, зокрема, припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Стаття 525 Цивільного кодексу України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.

Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язання є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених законом або договором.

У відповідності до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Таким чином, оскільки матеріалами справи підтверджується існування простроченої заборгованості відповідача протягом наведених у позові періодів прострочення, відповідач є таким, що порушив виконання зобов`язання, тому позовні вимоги обґрунтовані, доведені та підлягають задоволенню.

Згідно з ст. 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Належними у розумінні ч. 1 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Згідно з ч. 2 ст. 76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Як визначено ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

За наслідками розгляду спору позовні вимоги позивачем доведені та обґрунтовані, відповідачем не заперечені та не спростовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України понесені позивачем витрати зі сплати судового збору покладаються на відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 73, 74, 79, 129, 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «СС-Сервіс» (08140, Київська область, Бучанський район, с. Білогородка, вул. Володимирська, 27, кв. 15, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Новарент» (03134, м. Київ, вул. Сім`ї Сосніних, 7, ) 758 950,23 грн. боргу та 11 384,25 грн. витрат по сплаті судового збору.

3. Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 241 Господарського процесуального кодексу України, та може бути оскаржено у порядку і строки, встановлені ст.ст. 254, 256 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст рішення складено 27.06.2025.

Суддя Т.П. Карпечкін