ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД СУМСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

26.06.2025м. СумиСправа № 920/464/24

Господарський суд Сумської області у складі судді Заєць С.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні господарського суду матеріали справи №920/464/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія

«Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116,

)

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго»

(вул. Ковпака, буд.1, м. Суми, 40031, )

про стягнення 398 171 312 грн 55 коп.,

за участю представників сторін:

від позивача: Піун С.П.,

від відповідача: Ступіна О.О.,

при секретарі судового засідання Ляскевич М.О.

Суть спору. 22.04.2024 позивач через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість на загальну суму 384 411 008 грн 49 коп., у тому числі: 329 773 734 грн 86 коп. основного борг, 45 924 095грн 77 коп. пені, 3 982 865 грн 56 коп. 3% річних, 4 730 312 грн 39 коп. інфляційні втрати за неналежне виконання зобов`язань за Договором постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО (К)-29; а також просить стягнути судові витрати.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.04.2024, справу призначено до розгляду судді Заєць С.В.

Ухвалою суду від 23.04.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі № 920/464/24; призначено підготовче засідання на 23.05.2024, 11:00; позивачу та відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив та заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

08.05.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» надано до суду:

- відзив від 08.05.2024, б/н (вх.№1364) на позовну заяву;

- заяву від 08.05.2024, б/н (вх.№1365), відповідно до змісту якої відповідач просить суд зменшити розмір пені у справі №920/464/24 на 99% від заявленої суми.

22.05.2024 позивачем через систему «Електронний суд» надано до суду:

- заяву від 22.05.2024, б/н (вх.№2508) про збільшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить суд стягнути з відповідача борг у загальній сумі 398171312,55 гривень, у тому числі: 324 646 127,89 грн основного боргу, 60 973 981,81 грн пені, 5 556 726,96 грн 3% річних, 6 994 475,89 грн інфляційних втрат, а також суму сплаченого судового збору;

- заперечення від 22.05.2024, б/н (вх.№1530) проти заяви про зменшення пені.

Протокольною ухвалою суду заяву (вх.№2508) прийнято до розгляду. Подальший розгляд справи №920/464/24 здійснюється з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог.

22.05.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» надано до суду клопотання від 22.05.2024, б/н (вх.№1526) про відкладення розгляду справи №920/464/24 на іншу дату.

Розгляд справи 23.05.2024 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці з 14.05.2024 по 03.06.2024.

Ухвалою суду від 04.06.2025 призначено підготовче засідання у справі №920/464/24 на 13.06.2025, 12:45.

12.06.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» надано до суду заяву (вх.№1754), відповідно до змісту якої відповідач повідомляє суд про часткову сплату суми основного боргу за спіним договором та надає докази на підтвердження даних обставин.

Ухвалою суду від 13.06.2024 продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів до 23.07.2024.

Протокольною ухвалою суду від 13.06.2024 оголошено перерву в підготовчому засіданні до 11.07.2024, 10:40.

05.07.2024 через систему Електронний суд відповідачем надано до суду:

- зустрічний позов, за змістом якого Відповідач просив суд визнати укладеною додаткову угоди до договору постачання природного газу №7404-ПСО(К)-29 від 26.01.2023, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» та Товариством з обмеженою відповідальністю «БАЛАНСЕНЕРГО» у відповідній редакції;

- заяву (вх.№1971), з доказами сплати відповідачем судового збору за подання зустрічної позовної заяви у справі №920/464/24.

10.07.2024 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду клопотання (вх.№2021), відповідно до якого просить суд долучити до матеріалів справи розрахунок суми основного боргу станом на 12.06.2024.

11.07.2024 через підсистему Електронний суд відповідачем надано до суду заяву (вх.№3163) про зменшення суми 3% річних.

Розгляд справи 11.07.2024 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. на лікарняному з 05.07.2024 по 19.07.2024.

19.07.2024 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заперечення (вх.№2119) на клопотання відповідача про зменшення 3% річних.

22.07.2024 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду заперечення (вх.№2140) щодо прийняття до спільного розгляду з первісним позовом зустрічного позову.

Ухвалою суду від 22.07.2024 призначено підготовче засідання у справі №920/464/24 на 08.08.2024, 10:40.

Розгляд справи 08.08.2024 не відбувся в зв`язку з перебуванням судді Заєць С.В. у відпустці у період з 05.08.2024 по 18.08.2024; на лікарняному з 19.08.2024 по 30.08.2024; у відпустці у період з 02.09.2024 по 05.09.2024.

Ухвалою суду від 06.09.2024 призначено підготовче засідання у справі №920/464/24 на 24.09.2024, 10:40.

Ухвалою суду від 06.09.2024 зустрічну позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» від 05.07.2024 (вх.№ 3073 від 05.07.2024) із доданими додатками повернуто без розгляду.

20.09.2024 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду клопотання (вх.№2811) про відкладення розгляду справи №920/464/24 на іншу дату.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 08 год. 48 хв. до 11 год. 30 хв. 24.09.2024 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 24.09.2024 не відбулось.

Ухвалою суду від 24.09.2024 призначено підготовче засідання у справі №920/464/24 на 08.10.2024, 10:30.

07.10.2024 відповідачем через систему «Електронний суд» надано до суду заяву (вх.№3050), відповідно до змісту якої відповідач повідомляє суд про часткову сплату суми основного боргу за спіним договором та надає докази на підтвердження даних обставин.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 30 хв. до 11 год. 30 хв. 08.10.2024 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 08.10.2024 не відбулось.

08.10.2024 на адресу Господарського суду Сумської області надійшла ухвала Північного апеляційного господарського суду від 07.10.2024 (ел. п.) з витребуванням з Господарського суду Сумської області матеріалів справи № 920/464/24 у зв`язку з надходженням на їх адресу апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Балансенерго на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.09.2024.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 08.10.2024 зупинено провадження у справі № 920/464/24 до закінчення апеляційного провадження.

Постановою Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.09.2024 у справі №920/464/24 - залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.09.2024 у справі №920/464/24 - залишено без змін.

24.12.2024 матеріали справи повернуті на адресу Господарського суду Сумської області.

Ухвалою суду від 02.01.2025 поновлено провадження у справі № 920/464/24; призначено підготовче засідання у справі на 16.01.2025, 12:00.

13.01.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№142), відповідно до змісту яких позивач повідомляє суд, що відповідачем частково сплачено основну заборгованість за Договором постачання природного газу № 7404-ПСО(К)-29 від 26.01.2023 та станом на 07.01.2025 сума основної заборгованості за спірним договором за період постачання природного газу з січня 2023 по лютий 2024 складає 194 610 704,76 грн.

15.01.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№179), згідно з якими відповідач вказує, що у наданому позивачем розрахунку (вх.№142) не була врахована оплата, здійснена протягом 08.01.2025 14.01.2025 в сумі 1 185 899,97 грн., надаючи, при цьому, на підтвердження даних обставин копії платіжних інструкцій.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 51 хв. 16.01.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 16.01.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 16.01.2025 призначено підготовче засідання у справі № 920/464/24 на 23.01.2025, 12:00.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 09 год. 57 хв. до 14 год. 06 хв. 23.01.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 23.01.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 23.01.2025 призначено підготовче засідання у справі №920/464/24 на 06.02.2025, 12:00.

05.02.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№509) у справі №920/464/24, відповідно до змісту яких відповідач повідомляє суд про часткову сплату суми основного боргу за спіним договором та надає докази на підтвердження даних обставин.

Ухвалою суду від 06.02.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу № 920/464/24 до судового розгляду по суті на 04.03.2025, 10:30.

17.02.2025 на адресу Господарського суду Сумської області надійшла ухвала Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 12.02.2025 (ел. п.) з витребуванням з Господарського суду Сумської області матеріалів справи № 920/464/24 у зв`язку з надходженням на їх адресу касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» на ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі №920/464/24.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 18.02.2025 зупинено провадження у справі № 920/464/24 до закінчення касаційного провадження.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 03.03.2025 касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» залишено без задоволення; ухвалу Господарського суду Сумської області від 06.09.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 03.12.2024 у справі №920/464/24 залишено без змін.

23.05.2024 матеріали справи повернуті на адресу Господарського суду Сумської області.

04.06.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду клопотання (вх.№2666) про поновлення провадження у справі №920/464/24.

Ухвалою суду від 04.06.2025 поновлено провадження у справі № 920/464/24; призначено судове засідання на 12.06.2025, 12:00.

09.06.2025 через систему «Електронний суд» позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№2765), відповідно до яких позивач вказує про погашення суми основного боргу відповідачем за спірним договором за період з січня 2023 року по лютий 2024 року.

Через загрозу безпеці учасників справи, у зв`язку з тим, що з 11 год. 16 хв. до 13 год. 04 хв. 12.06.2025 у Сумській області була оголошена повітряна тривога (повідомлення Telegram - каналу, що інформує про повітряну тривогу "Тривога. Сумська область"), судове засідання у справі 12.06.2025 не відбулось.

Ухвалою суду від 12.06.2025 призначено судове засідання у справі № 920/464/24 на 26.06.2025, 11:20.

У судовому засіданні 26.06.2025 представник позивача підтримала позовні вимоги (з урахуванням заяви (вх.№2508) про збільшення розміру позовних вимог та додаткових пояснень (вх.№ 2765)) та просила суд позов задовольнити повністю.

Представник відповідача у судовому засіданні 26.06.2025 вказала про сплату суми основного боргу за спірним договором, а тому просила суд закрити провадження у справі №920/464/24 в цій частині; окрім цього просила суд зменшити суму нарахованих позивачем пені та 3% річних.

Судовий процес на виконання ч. 1 ст. 222 ГПК України фіксувався за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Під час судового розгляду, відповідно до статей 209, 210 ГПК України були з`ясовані всі обставини, на які сторони у справі посилалися, як на підставу своїх вимог та/або заперечень, та досліджені всі докази, наявні в матеріалах справи.

У судовому засіданні в порядку абз. 1 ч. 1 ст. 219 ГПК України суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та відповідно до ч. 1 ст. 240 ГПК України проголосив скорочене рішення.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення представників сторін, господарським судом встановлені наступні обставини.

26.01.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (EIC-код 56Х10Х) (далі ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг», Постачальник, Позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» (EIC-код 56X50V) (далі ТОВ «Балансенерго», Споживач, Відповідач) укладено Договір постачання природного газу № 7404-ПСО(К)-29 (далі Договір).

Відповідно до пункту 1.1. Договору Постачальник зобов`язується поставити природний газ Споживачу, а Споживач зобов`язується прийняти та оплатити газ на умовах Договору.

Постачальник передає Споживачу природний газ у загальному потоці газу. Передача природного газу від Постачальника до Споживача оформлюється Комерційним актом приймання-передачі природного газу відповідно до вимог Кодексу ГТС та цього Договору (пункт 2.2. Договору).

Згідно підпункту 2.5.8 Договору на підставі отриманих від Споживача даних, відповідно до п.п. 2.5.7 цього Договору, та даних Інформаційної платформи Оператора ГТС Постачальник протягом 3-х (трьох) робочих днів готує та надає Споживачу по два примірники Комерційного акту за відповідний період постачання, підписані уповноваженим представником Постачальника або шляхом направлення Комерційних актів, скріплених кваліфікованим електронним підписом Постачальника, шляхом електронного документообігу (відповідно до розділу 9 цього Договору).

Споживач протягом 2-х (двох) робочих днів з дати одержання Комерційного акту зобов`язується повернути Постачальнику один примірник оригіналу Комерційного акту, підписаний уповноваженим представником Споживача (підпункт 2.5.9 Договору).

У випадку неповернення Споживачем підписаного оригіналу Комерційного акту до 12-го (дванадцятого) числа місяця, наступного за періодом постачання, обсяг (об`єм) спожитого газу вважається встановленим, узгодженим відповідно до даних Інформаційної платформи Оператора ГТС та переданим у власність Споживачу, а остаточна Договірна Вартість поставленого протягом відповідного періоду постачання газу розраховується відповідно до умов Договору (підпункт 2.5.10 Договору).

Відповідно до пункту 4.1 Договору (в редакції Додаткових угод № 1-15) Договірна ціна на природний газ, який постачається Постачальником за обсяги, передбачені пунктом 2.1. цього Договору, встановлюється відповідно до Постанов Кабінету Міністрів України від 06.03.2022 №222, №1416 від 06.12.2022 за 1000 куб. м газу з ПДВ та складає: 10 950,00 грн., крім того тариф на послуги транспортування природного газу для внутрішньої точки виходу з газотранспортної системи 124,16 грн. без ПДВ, коефіцієнт, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед у відповідному періоді на рівні 1,10 умовних одиниць, всього з коефіцієнтом 136,576 грн., крім того ПДВ 20% - 27,315 грн., всього з ПДВ 163,89 грн. за 1000 куб. м.

Всього ціна газу за 1000 куб.м з ПДВ, з урахуванням тарифу на послуги транспортування та коефіцієнту, який застосовується при замовленні потужності на добу наперед, обсягів газу в період з дати укладання Договору до 31.03.2024 (включно) становить 11 113,89 грн.

За змістом пункту 4.2 Договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами на банківській рахунок Постачальника шляхом 100% оплати Договірної вартості газу за період постачання наступним сином:

- 33% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 10 числа періоду постачання включно;

- 33% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 20 числа періоду постачання включно;

- 34% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 28 числа періоду постачання включно.

Остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням цього Договору, здійснюється Споживачем на підставі відповідних комерційних актів не пізніше 10 числа місяця (включно), наступного за періодом постачання.

Відповідно до пункту 5.2. Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 4.2. Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Сторони узгодили, що нарахування штрафних санкцій не обмежується строком, встановленим ч. 6 ст. 232 Господарського кодексу України, та здійснюється за весь період прострочення виконання зобов`язань (п. 5.8. Договору).

Строк, у межах якого Сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист своїх прав за цим Договором (строк позовної давності), у тому числі щодо стягнення основної заборгованості, пені, штрафів, інфляційних нарахувань, відсотків річних, збитків становить три роки (пункт 5.9. Договору).

Згідно пункту 9.1. Договору Сторони, підписуючи Договір, підтверджують, що визнають форми електронних документів, що будуть укладатись Сторонами під час дії цього Договору, з дотриманням вимог щодо реєстрації кваліфікованого електронного підпису (далі -КЕП)/ та печатки (за наявності) засобами телекомунікаційного зв`язку, підписані з використанням спеціалізованих програмних рішень, зокрема, системи обміну електронними документами «М.Е.Doc», Вчасно тощо.

До вказаного Договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди, якими було узгоджено відповідні зміни щодо договірних обсягів, періодів постачання та строку дії Договору, зокрема:

- Додаткова угода від 31.01.2023 № 1 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 28.02.2023 № 2 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 24.03.2023 № 3 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.03.2023 № 4 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 02.05.2023 № 5 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.05.2023 № 6 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 30.06.2023 № 7 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.07.2023 № 8 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.08.2023 № 9 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 30.09.2023 № 10 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.10.2023 № 11 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 30.11.2023 № 12 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 29.12.2023 № 13 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 31.01.2024 № 14 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29;

- Додаткова угода від 29.02.2024 № 15 до Договору постачання природного газу від 26.01.2023 № 7404-ПСО(К)-29.

У період з січня 2023 року по лютий 2024 року Позивач передав, а Відповідач прийняв природний газ на загальну суму 332 774 006,36 грн, що підтверджується підписаними Сторонами комерційними актами приймання-передачі природного газу (а.с.19-25 том 1):

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2023, обсягом 343,53376 тис.куб.м., загальною вартістю 3 817 996,84 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 28.02.2023, обсягом 1 633,72847 тис.куб.м., загальною вартістю 18 157 080,47 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.03.2023, обсягом 361,53547 тис.куб.м., загальною вартістю 4 018 065,88 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30.04.2023, обсягом 574,44393 тис.куб.м., загальною вартістю 6 384 307,33 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.05.2023, обсягом 538,56085 тис.куб.м., загальною вартістю 5 985 506,70 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30.06.2023, обсягом 1 622,01166 тис.куб.м., загальною вартістю 18 026 861,11 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2023, обсягом 1 931,07274 тис.куб.м., загальною вартістю 21 461 732,33 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2023, обсягом 1 931,07274 тис.куб.м., загальною вартістю 21 461 732,33 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.07.2023, обсягом 1 931,07274 тис.куб.м., загальною вартістю 21 461 732,33 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.08.2023, обсягом 5 472,66844 тис.куб.м., загальною вартістю 60 822 641,62 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30.09.2023, обсягом 1 541,56324 тис.куб.м., загальною вартістю 17 132 766,13 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.10.2023, обсягом 2 367,11091 тис.куб.м., загальною вартістю 26 307 813,11 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 30.11.2023, обсягом 4 276,29267 тис.куб.м., загальною вартістю 47 526 251,47 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.12.2023, обсягом 4 458,07166 тис.куб.м., загальною вартістю 49 546 523,40 грн;

- Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 31.01.2024, обсягом 3 967,27492 тис.куб.м., загальною вартістю 44 091 861,83 грн.

Водночас, надісланий Позивачем на адресу Відповідача Комерційний акт приймання-передачі природного газу від 29.02.2024 (а.с. 25 зворотна сторона), обсягом 854,30008 тис.куб.м., загальною вартістю 9 494 598,14 грн, разом із супровідним листом №125/3/1/1 від 12.03.2024 (а.с.49-50 том 1) так і не було підписано з боку Відповідача.

На підтвердження обсягу спожитого Відповідачем природного газу за лютий 2024 року, з урахуванням підпункту 2.5.10 Договору, Позивач вказує, що згідно з інформацією з Інформаційної платформи Оператора ГТС ТОВ «Балансенерго» як Споживач з ЕІС-кодом 56X50V був закріплений в Реєстрі споживачів за постачальником ТОВ «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (ЕІС-код: 56X10X) у період з 27.01.2023 по 29.02.2024 та спожив з ресурсу Позивача за лютий 2024 природний газ в обсязі (об`ємі) 854,30008 тис.куб.м., що відповідає обсягу природного газу, зазначеному в непідписаному Комерційному акті приймання-передачі природного газу від 29.02.2024, та підтверджується листом-відповіддю Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» від 28.03.2024 №ТОВВИХ-24-4775 на адвокатський запит представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» від 26.03.2024 (а.с. 32-36 том 1).

Окрім цього, на підтвердження здійснення господарської операції (факту поставки природного газу) в період, за який з боку Відповідача не підписано Комерційний акт приймання-передачі природного газу, Позивачем долучено до матеріалів позовної заяви копію зареєстрованої податкової накладної від 29.02.2024 №20770 за період поставки лютий 2024 на суму 9 494 598,14 грн (а.с. 61 том 1).

На підтвердження дат та сум здійснених Відповідачем платежів, за зазначені вище періоди, Позивачем до матеріалів справи надано супровідний лист-відповідь ГУ AT «Ощадбанк» №16/2-09/34126/2024 від 15.03.2024 з інформацією про надходження коштів на рахунок Позивача від ТОВ «Балансенерго» за період з 26.01.2023 по 14.03.2024 (а.с.45-47 том 1), відповідно до якої Відповідач здійснив часткову оплату за поставлений Позивачем природний газ у сумі 3 000 271 грн 50 коп.

Таким чином, в обґрунтування позовних вимог Позивач посилається на те, що Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання та всупереч умовам укладеного між Сторонами Договору має перед ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» заборгованість за поставлений природний газ за період з січня 2023 року по лютий 2024 року в сумі 329 773 734 грн 86 коп. Окрім цього, Позивачем нараховано ТОВ «Балансенерго» 45 924 095 грн 77 коп. пені, 3 982 865 грн 56 коп. 3% річних та 4 730 312 грн 30 коп. інфляційних втрат.

Водночас, у ході розгляду справи Позивачем було надано до суду Заяву (вх.№2508 від 22.05.2024) про збільшення позовних вимог, відповідно до змісту якої ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» (з урахуванням часткових оплат та наявної заборгованості у Відповідача перед Позивачем) просить стягнути з Відповідача 324 646 127 грн 89 коп. основного боргу. Окрім цього, Позивач вважає за необхідне збільшити розмір позовних вимог в частині стягнення пені, 3 % річних та інфляційних втрат, долучивши до матеріалів справи оновлений розрахунок, який включає нарахування пені, 3 % річних по 07.05.2024 (включно) та інфляційних втрат по 30.04.2024. Таким чином, Позивач просить суд стягнути з ТОВ «Балансенерго» на свою користь 60 973 981 грн 81 коп. пені, 5 556 726 грн 96 коп. 3% річних та 6 994 475 грн 89 коп. інфляційних втрат.

На підтвердження існуючої заборгованості Позивачем надано до матеріалів справи лист-відповідь ГУ AT «Ощадбанк» №16/2-09/56917/2024 від 10.05.2024 з інформацією про надходження коштів на рахунок Позивача від ТОВ «Балансенерго» за період з 15.03.2024 по 07.05.2024 (а.с.105-106 том 1), оновлений розрахунок суми основного боргу (а.с. 107 том 1), оновлений розрахунок штрафних санкцій, 3% річних та інфляційних нарахувань станом на 07.05.2024 (а.с.108 -112 том 1).

Протокольною ухвалою суду прийнято до розгляду заяву (вх.№2508 від 22.05.2024) позивача про збільшення позовних вимог.

З урахуванням вищезазначеного, вирішуючи спір у даній справи, суд керується наступним:

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частина 2 цієї статті передбачає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу

Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 173 Господарського кодексу України, господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управлена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. Основними видами господарських зобов`язань є майново-господарські зобов`язання та організаційно-господарські зобов`язання.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 Господарського кодексу України).

Частиною 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 181 Господарського кодексу України, господарський договір за загальним правилом викладається у формі єдиного документа, підписаного сторонами та скріпленого печатками. Допускається укладення господарських договорів у спрощений спосіб, тобто шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами тощо, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлень, якщо законом не встановлено спеціальні вимоги до форми та порядку укладення даного виду договорів.

Згідно із абзацом 2 ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.

Відповідно до статті 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Законом можуть бути передбачені особливості регулювання укладення та виконання договорів поставки, у тому числі договору поставки товару для державних потреб.

Частиною першою статті 662 Цивільного кодексу України передбачено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Стаття 689 Цивільного кодексу України передбачає, що покупець зобов`язаний прийняти товар, крім випадків, коли він має право вимагати заміни товару або має право відмовитися від договору купівлі-продажу. Покупець зобов`язаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару, якщо інше не встановлено договором або актами цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 691 Цивільного кодексу України визначено, що покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, - за ціною, що визначається відповідно до ст. 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Відповідно до ч. 1 ст. 692 Цивільного кодексу України, покупець зобов`язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару.

Продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень ст. 530 Цивільного кодексу України (ст. 663 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 664 Цивільного кодексу України, обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент: 1) вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар; 2) надання товару в розпорядження покупця, якщо товар має бути переданий покупцеві за місцезнаходженням товару. Договором купівлі-продажу може бути встановлений інший момент виконання продавцем обов`язку передати товар.

Статтею 526 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За приписами ст. 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до пункту 4.2 Договору сторони узгодили, що оплата за природний газ здійснюється Споживачем виключно грошовими коштами на банківській рахунок Постачальника шляхом 100% оплати Договірної вартості газу за період постачання наступним сином:

- 33% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 10 числа періоду постачання включно;

- 33% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 20 числа періоду постачання включно;

- 34% Розрахункової Договірної Вартості оплачується Покупцем до 28 числа періоду постачання включно.

Остаточний розрахунок за фактично переданий у періоді постачання природний газ з урахуванням цього Договору, здійснюється Споживачем на підставі відповідних комерційних актів не пізніше 10 числа місяця (включно), наступного за періодом постачання.

Судом встановлено, що за спірний період з січня 2023 року по лютий 2024 року Позивачем було поставлено ТОВ «Балансенерго» природний газ за Договором на загальну суму 324 646 127 грн 89 коп. (з урахуванням часткових оплат), що підтверджується наявними в матеріалах справи комерційними актами приймання-передачі природного газу. Водночас, Відповідачем належним чином свої зобов`язання зі сплати вартості поставленого природного газу у розмірі 324 646 127 грн 89 коп. у строки, визначені Договором, не виконано.

Таким чином, з огляду на зазначене, враховуючи, що в матеріалах справи відсутні та Відповідачем не надані суду у відповідності до вимог ст. 73, 74 ГПК України докази, які б свідчили про оплату ТОВ «Балансенерго» на користь ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» у період з січня 2023 року по лютий 2024 року вартості спожитого природного газу у строки, визначені Договором, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з Відповідача заборгованості з оплати вартості поставленого природного газу за Договором постачання природного газу № 7404-ПСО(К)-29 від 26.01.2023 в спірний період у розмірі 324 646 127 грн 89 коп. є доведеними та обґрунтованими.

Разом з тим, після відкриття провадження у справі Позивачем надано до суду додаткові пояснення (вх.№2765 від 09.06.2025), відповідно до яких ТОВ «ГК «Нафтогаз Трейдинг» повідомляє суд, що Відповідачем сплачено суму основного боргу за Договором постачання природного газу № 7404-ПСО(К)-29 від 26.01.2023 у повному обсязі, а тому, станом на 06.06.2025 сума основної заборгованості за спірним Договором за період постачання природного газу з січня 2023 по лютий 2024 складає 0,00 грн.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо відсутній предмет спору.

Суд зазначає, що закриття провадження у справі на підставі зазначеної норми Господарського процесуального кодексу України можливе в разі, коли предмет спору існував на момент виникнення останнього та припинив існування в процесі розгляду справи.

За наведених обставин, з урахуванням поданих сторонами доказів сплати грошових коштів у розмірі 324 646 127 грн 89 коп., після відкриття провадження у справі, суд дійшов висновку про відсутність предмету спору у справі в частині стягнення основного боргу, у зв`язку з чим провадження у справі в цій частині підлягає закриттю відповідно до п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України.

Стосовно вимоги про стягнення пені.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки .

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Частиною першою статті 216 ГК України встановлено, що учасники господарських відносин несуть господарсько-правову відповідальність за правопорушення у сфері господарювання шляхом застосування до правопорушників господарських санкцій на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, іншими законами та договором.

Відповідно до частини першої статті 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Частина перша статті 173 ГК України містить визначення господарського зобов`язання, яким визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Тобто в розумінні статей 173 та 230 ГК України пеня є різновидом господарської санкції за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання, суть якого може полягати як в зобов`язанні сплатити гроші (грошове зобов`язання), так і в зобов`язанні виконати роботу, передати майно, надати послугу (негрошове зобов`язання).

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі (ст. 547 ЦК України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст. 549 ЦК України).

Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства (ст. 551 ЦК України).

Відповідно до статей 1, 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Частиною шостою статті 231 Господарського кодексу України передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань підлягають стягненню штрафні санкції у вигляді пені, розмір якої повинен визначатися обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами та узгоджуватися в договорі.

Частиною 6 статті 232 ГК України встановлено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Відповідно до пункту 5.2. Договору у разі прострочення Споживачем строків остаточного розрахунку згідно пункту 4.2. Договору, Споживач зобов`язується сплатити Постачальнику 3% річних, інфляційні збитки та пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який нараховується пеня, розраховані від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Позивачем заявлено вимоги про стягнення 60 973 981 грн 81 коп. пені, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплаченої суми за кожний день прострочення

Розглянувши та перевіривши розрахунок пені, наведений Позивачем в обґрунтованому розрахунку сум, що стягуються (а.с.108-112 том 1), суд встановив, що даний розрахунок є обґрунтованим та арифметично правильним.

Відповідач контррозрахунку штрафних санкцій суду не надав.

Водночас, частиною 1 статті 233 ГК України передбачено, що у разі, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір стягуваних санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Аналогічне положення міститься в ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Правовий аналіз наведених норм свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду, і відповідно питання про зменшення розміру неустойки вирішується судом на підставі аналізу конкретної ситуації, тобто, сукупності з`ясованих ним обставин, що свідчать про наявність підстав для вчинення зазначеної дії.

Таким чином, розмір штрафних санкцій (неустойки) може бути зменшений за рішенням господарського суду. При цьому, статті 551 ЦК України, 233 ГК України та положення ГПК України не містять норм, які б ставили можливість суду використати право на зменшення заявлених до стягнення з боржника штрафних санкцій в залежність від наявності відповідного клопотання з цього приводу сторони у справі. Тобто суд може реалізувати своє право та прийняти рішення про зменшення розміру неустойки за власною ініціативою.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 03.11.2020 у справі № 927/184/13-г.

Разом з тим, зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Отже, вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду.

Враховуючи викладене вище, суд приймає до уваги відсутність обґрунтованих доказів на підтвердження понесення Позивачем збитків внаслідок неналежного виконання Відповідачем своїх зобов`язань по Договору або погіршення матеріального стану підприємства саме у зв`язку з діями Відповідача, суд вважає за доцільне зменшити розмір нарахованої пені на 50 % - до 30 486 990 грн 90 коп. В іншому відмовити.

Стосовно вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних збитків.

Положеннями ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач просить суд стягнути з Відповідача 3% річних у розмірі 5 556 726 грн 96 коп. та інфляційні втрати в розмірі 6 994 475 грн 89 коп., обґрунтований розрахунок 3% річних та інфляційних втрат міститься в матеріалах справи (а.с.108-112 том 1).

Щодо клопотання Відповідача про зменшення 3% річних.

Згідно з ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ст. 233 Господарського кодексу України, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому належить взяти до уваги ступінь виконання зобов`язання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; а також не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

При цьому, інфляційні втрати та відсотки річні не мають характеру штрафних санкцій, а виступають способом захисту майнового права та інтересу кредитора, у зв`язку з знеціненням грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та користування цими коштами.

Такі правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19 та від 22.02.2022 у справі № 924/441/20.

Так, у постанові Верховного Суду від 07.04.2020 у справі № 910/4590/19, зокрема, зазначено, що стягнення інфляційних і процентів річних, передбачених ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, є способом компенсації майнових втрат кредитора, а не способом відшкодування шкоди.

Водночас, у постанові Верховного Суду від 22.02.2022 у справі №924/441/20 суд звертав увагу на необхідність врахування правових висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 та зазначив, що «виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання».

Правова позиція про можливість зменшення розміру процентів річних викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, де вказано, що з огляду на компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві суд за певних умов з урахуванням конкретних обставин справи може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

Водночас, суд звертає увагу на те, що обставини у справі № 902/417/18 та справи № 920/464/24 не є подібними, оскільки в них різні предмети та підстави позову, зміст позовних вимог та фактичні обставини, а також має місце неоднакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

Так, у договорі, вимоги про стягнення основного боргу, пені, штрафу та відсотків річних за яким були предметом розгляду у справі № 902/417/18, сторони дійшли згоди щодо зміни розміру процентної ставки, передбаченої ч. 2ст. 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % річних від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем та 96 % річних від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів, а загальна сума заявлених позивачем до стягнення пені, штрафу та відсотків річних майже в два рази перевищила суму основного боргу станом на дату звернення позивача до суду з позовом.

Саме з огляду на вказані обставини та враховуючи компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника.

При цьому, у цій справі № 920/464/24 сторони в Договорі не передбачили інший розмір відсотків річних, ніж той, який встановлений ЦК України.

В свою чергу висновок про відсутність підстав для зменшення відсотків річних, які обраховані, виходячи з розміру, встановленого ст. 625 ЦК України, тобто у розмірі 3% річних, викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 07.09.2021 у справі № 927/184/13-г(927/1074/20).

Верховний Суд неодноразово наголошував, що за змістом наведених норм закону нарахування інфляційних втрат та 3% річних на суму боргу входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Така правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц, від 04.10.2019 у справі № 915/880/18, від 26.09.2019 у справі № 912/48/19 та від 18.09.2019 у справі № 908/1379/17.

Отже, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді стягнення трьох процентів річних та інфляційних втрат не є санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та у отриманні компенсації від боржника.

Подібна за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 14.05.2018 у справі №904/4593/17, від 13.06.2018 у справі №912/2708/17, від 22.11.2018 у справі №903/962/17, від 23.05.2018 у справі № 908/660/17, від 05.08.2020 у справі №757/12160/17-ц, від 02.09.2020 у справі № 802/1349/17-а, від 22.04.2020 у справі № 922/795/19, від 19.12.2019 у справі № 911/2845/18.

Таким чином, вимагати сплати суми боргу з врахуванням індексу інфляції та 3% річних є правом кредитора, яким останній наділений в силу нормативного закріплення зазначених способів захисту майнового права та інтересу.

Аналогічний висновок викладено і в постанові Верховного Суду від 05.07.2019 у справі № 905/600/18.

Також суд приймає до уваги, що загальною ознакою відповідальності є її компенсаторний характер. Так, заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Так само господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за несвоєчасне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника.

У справі, яка розглядається, Позивачем заявлено до стягнення 3% річних, тобто розмір передбачений законодавством (ч. 2 ст. 625 ЦК України), отже, в даному випадку, оцінюючи наявні матеріали справи, суд не знаходить підстав для зменшення розміру 3% річних.

Відтак стягненню з Відповідача підлягають 3% річних у розмірі 5 556 726 грн 96 коп. та інфляційні втрати в розмірі 6 994 475 грн 89 коп.

Згідно з частинами першою, третьою статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з частиною першою, третьою статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Статтею 76 ГПК України визначено, що належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною першою статті 77 ГПК України передбачено, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

У відповідності до статті 78 ГПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (стаття 79 ГПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 13 ГПК України.

Згідно з ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Серявін та інші проти України» вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Трофимчук проти України»).

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що Позивачем доведено належними та допустимими доказами ті обставини, на які він посилався, як на підставу позову в частині стягнення з Відповідача 30 486 990 грн 90 коп. пені, 5 556 726 грн 96 коп. 3% річних та 6 994 475 грн 89 коп. інфляційних втрат. Водночас, суд закриває провадження в частині суми основного боргу в розмірі 324 646 127 грн 89 коп. на підставі п. 2 ч. 1 ст.231 ГПК України, у зв`язку з відсутністю предмету спору, та відмовляє в частині стягнення 30 486 990 грн 91 коп. пені (у зв`язку із зменшенням розміру пені на 50%).

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд керується наступним:

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру судовий збір сплачується у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абзацу 4 статті 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» з 1 січня 2025 року встановлено прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць у розмірі 3028 гривень.

За приписами ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

Враховуючи, що Позивачем позовну заяву подано через підсистему «Електронний суд», відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України, витрати зі сплати судового збору покладаються на Відповідача в розмірі 847 840 грн 00 коп. (коефіцієнт 0,8 розміру ставки судового збору).

Керуючись ст. ст. 2, 123, 129, 231, 232, 233, 236, 237, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити частково.

2. Провадження у справі в частині стягнення 324 646 127 грн 89 коп. основного боргу закрити.

3. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Балансенерго» (вул. Ковпака, буд.1, м. Суми, 40031, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз Трейдинг» (вул. Шолуденка, буд. 1, м. Київ, 04116, ) 30 486 990 (тридцять мільйонів чотириста вісімдесят шість тисяч дев`ятсот дев`яносто) грн 90 коп. пені, 5 556 726 (п`ять мільйонів п`ятсот п`ятдесят шість тисяч сімсот двадцять шість) грн 96 коп. 3% річних та 6 994 475 (шість мільйонів дев`ятсот дев`яносто чотири тисячі чотириста сімдесят п`ять) грн 89 коп. інфляційних втрат, а також 847 840 (вісімсот сорок сім тисяч вісімсот сорок) грн 00 коп. в рахунок відшкодування витрат по сплаті судового збору.

4. В іншій частині стягнення пені в сумі 30 486 990 грн 91 коп. відмовити.

5. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

Згідно зі ст. 241 ГПК України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 256 ГПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:1) рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 261 цього Кодексу.

Суд звертає увагу учасників справи, що відповідно до частини 7 статті 6 ГПК України особам, які зареєстрували офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, суд вручає будь-які документи у справах, в яких такі особи беруть участь, виключно в електронній формі шляхом їх направлення на офіційні електронні адреси таких осіб, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 04.07.2025.

Суддя С.В. Заєць