ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

"25" червня 2025 р. Справа № 924/444/25

Господарський суд Хмельницької області у складі судді Гладюка Ю.В., при секретарі судового засідання Жиромській А.Ю., розглянувши матеріали справи

за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги", м. Дніпро

до державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№98)",с. Климентовичі, Шепетівський район, Хмельницька область

про стягнення грошей

представники сторін:

від позивача: Чередниченко О.С. згідно довіреності (в режимі відеоконференції),

від відповідача: не з`явився,

встановив:

товариство з обмеженою відповідальністю "Дніпровські енергетичні послуги" звернулося до Господарського суду Хмельницької області з позовом про стягнення з державного підприємства "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№98)" заборгованості за поставлену електричну енергію за договором про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу в сумі 525 696,81 грн., 3% річних у розмірі 8 636,50 грн; та інфляційного збільшення в сумі 35 443,96 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що всупереч умовам договору відповідач допустив порушення з оплати використаної електричної енергії. Заборгованість за постачання електричної енергії за період серпень-листопад 2024 р. складає 525 696,81 грн., яка і заявлена позивачем до стягнення, разом із компенсаційними нарахуваннями.

Представник позивача у судовому засіданні 25.06.2025р. в режимі відео конференції позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач представника для участі в судовому засіданні не направив, правом на подання відзиву не скористався. Матеріали справи містять довідки про доставку ухвали суду до електронного кабінету відповідача від 29.05.25.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно з ч. 9 ст. 165, ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Оскільки відповідач не скористалися своїм процесуальним правом на подання відзиву, справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до приписів ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 ГПК України.

Розглядом матеріалів справи встановлено наступне.

Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 429 від 14.06.2018 товариству з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» видано ліцензію з постачання електричної енергії споживачам.

29.12.2023 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (постачальником) та державним підприємством «Підприємство Державної кримінально-виконавчої служби України (№98)» (споживачем) укладений договір №08681040/2024/К-11 про постачання/закупівлю електричної енергії споживачу.

Згідно з п. 2.1. договору постачальник зобов`язується постачати споживачу у 2024 році електричну енергію, код 09310000-5 Електрична енергія за ДК 021:2015 Єдиного закупівельного словника (далі електрична енергія / товар / електроенергія), а споживач зобов`язується прийняти та оплатити електричну енергію на умовах цього договору.

Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії за цим договором становлять 580 000 кВт*год та визначені в Додатку 1 до договору ( п.2.2 договору).

Пунктом 3.1. договору передбачений термін поставки (передачі) товару: з 01.01.2024 року до 31.12.2024 року включно.

Загальна вартість цього договору становить 3 329 200,00 грн., крім того, ПДВ 665840,00 грн., разом з ПДВ 3 995 040,00 грн. ( п.5.1 договору).

Відповідно до п.5.2. договору розрахунковим періодом за цим договором є календарний місяць.

Згідно з п.5.6. договору оплата вартості електричної енергії за цим договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на рахунок постачальника за умови надання постачальником у строк до 12-го числа місяця, наступного за розрахунковим, акту приймання-передачі та рахунку.

Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках та актах про оплату електричної енергії за цим договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.7. договору).

Відповідно до п.5.8. договору фактично спожитий обсяг електричної енергії у кожному розрахунковому періоді визначається згідно з даними приладів обліку та фіксується в акті приймання-передачі. Оплата проводиться за умови наявності коштів на рахунку споживача протягом 10 робочих днів з моменту виставлення рахунку та надання акта приймання-передачі, але не пізніше 20-го дня місяця наступного за розрахунковим періодом (місяцем).

Пунктом 6.2. договору передбачений обов`язок споживача забезпечувати своєчасну та повну оплату спожитої електричної енергії згідно з умовами цього договору.

Договір набуває чинності з дати підписання сторонами та діє до „31 грудня 2024 року включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором (п.14.1. договору).

Згідно з п.15.1. невід`ємною частиною цього договору є: Додаток 1 Очікувані договірні обсяги закупівлі електричної енергії; Додаток 2 Комерційна пропозиція; Додаток 2 Заява приєднання.

Договір скріплений підписами та печатками сторін.

У Комерційній пропозиції передбачений порядок оплати електричної енергії. Згідно з п. 4.2. Комерційної пропозиції оплата за спожиту електричну енергію має бути здійснена споживачем у строк, не більше 5 робочих днів після закінчення розрахункового періоду.

Відповідно до п.5.1. Комерційної пропозиції споживач самостійно формує розрахункові документи (рахунок, акт приймання-передавання) в сервісі «Особовий кабінет» не пізніше 5 днів після закінчення розрахункового періоду.

В інших випадках, виставлення рахунків за спожиту електроенергію здійснюється не пізніше 20-го числа місяця, наступного за розрахунковим, за умови отримання даних про обсяги споживання від споживача/оператора системи/адміністратора комерційного обліку.

Виставлення рахунку здійснюється шляхом його формування в програмному комплексі постачальника з можливістю перегляду в сервісі «Особистий кабінет».

Розрахункові документи можуть бути роздруковані постачальником та отримані споживачем у відповідному енергоофісі постачальника.

У разі неотримання споживачем рахунку, споживач здійснює оплату за спожиту електричну енергію у встановлені цією комерційною пропозицією строки, за платіжним документом, самостійно оформленим споживачем.

Пунктом 5.2. Комерційної пропозиції передбачено, що у випадку неотримання споживачем акту приймання-передавання або не повернення постачальнику отриманого та підписаного з боку споживача акту прийняття-передавання протягом десяти днів з дня його формування, він вважається підписаним та узгодженим сторонами, якщо в цей же строк споживачем не буде надано обґрунтованих заперечень.

Згідно з даними, отриманими від оператора системи розподілу АТ «Хмельницькобленерго» ( лист від 08.01.25 вих№111/ДNЕР) відповідачем за період з 01.08.2024 по 30.11.2024 використано 133470 кВт/год. на суму 1351643, 97 грн.: серпень 2024 року 27 902 кВт*г; вересень 2024 року 19 097 кВт/год.; жовтень 2024 року 29 196 кВт/год.; листопад 2024 року 57 275 кВт/год.

З урахуванням спожитих обсягів електричної енергії позивачем були сформовані та направлені на адресу відповідача наступні рахунки: рахунок № 26 від 31.08.2024 року про сплату заборгованості за серпень 2024р. у сумі 285 953,76 грн.; рахунок № 90 від 30.09.2024 року про сплату заборгованості за вересень 2024р. у сумі 194 009,78 грн.; рахунок № 94 від 31.10.2024 року про сплату заборгованості за жовтень 2024р. у сумі 296 460,50 грн.; рахунок № 16 від 30.11.2024 року про сплату заборгованості за листопад 2024р. у сумі 575 219,93 грн.

17.12.2024 позивач на адресу відповідача надіслав вимогу (№75392/KRMP) про сплату заборгованості за спожиту електричну енергію.

Однак, в порушення умов договору відповідачем сума боргу за спожиту електричну енергію була сплачена лише частково у розмірі 825 947,16 грн. Залишок суми боргу складає 525 696,81 грн.

Оскільки відповідач в добровільному порядку не сплатив кошти, позивач звернувся до суду із даним позовом про примусове стягнення заборгованості у сумі 525 696,81 грн.

Крім цього, за неналежне виконання відповідачем умов договору, позивачем заявлено до стягнення з відповідача 35 443,96 грн. інфляційних втрат та 8 636,50 грн. 3% річних.

Дослідивши наявні в справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд враховує наступне.

Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

За змістом ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 173 Господарського кодексу України передбачено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

У відповідності до ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Порушення зобов`язань є підставою для застосування господарських санкцій, передбачених цим Кодексом, іншими законами або договором. Не допускається одностороння відмова від виконання зобов`язань, крім випадків, передбачених законом, а також відмова від виконання або відстрочка виконання з мотиву, що зобов`язання другої сторони за іншим договором не було виконано належним чином.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями чинного законодавства про ринок електричної енергії.

Відповідно до ч. 1 ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Згідно з ч. 1 ст. 275 Господарського кодексу України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

Відповідно до п. 1, п. 3 ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії» споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів; дотримуватися правил технічної експлуатації, правил безпеки під час експлуатації власних електроустановок, нормативно-правових актів, що регулюють функціонування ринку електричної енергії, та умов укладених договорів.

Аналогічний обов`язок закріплений п.п.2 п.5.5.5 глави 5.5 розділу V Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018 (надалі за текстом ПРРЕЕ), які визначають основні умови діяльності учасників ринку електричної енергії та взаємовідносин між ними.

Крім того, Розділом 4 ПРРЕЕ передбачений Порядок розрахунків на роздрібному ринку електричної енергії, відповідно до якого, розрахунки за електричну енергію та послуги, що надаються на роздрібному ринку, між учасниками цього ринку здійснюються у грошовій формі відповідно до укладених договорів.

Послуги оператора системи оплачуються відповідно до умов договору споживача з електропостачальником або споживачем, або електропостачальником на зазначений у відповідних договорах поточний рахунок оператора системи.

Датою здійснення оплати за виставленим платіжним документом є дата, на яку оплачена сума коштів зараховується на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника або поточний рахунок оператора системи розподілу, відкритий в уповноваженому банку.

Оплата електропостачальнику вартості електричної енергії, у тому числі на підставі визнаної претензії, здійснюється виключно коштами на поточний рахунок із спеціальним режимом використання електропостачальника.

Форма та порядок оплати, терміни (строки) здійснення попередньої оплати, планових платежів та остаточного розрахунку зазначаються у договорі між електропостачальником та споживачем про постачання електричної енергії споживачу ( комерційній пропозиції до договору).

Матеріали справи свідчать про те, що за період 01.08.2024 по 30.11.2024 державне підприємство "Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№98)", як споживач, спожило електричну енергію в обсязі 133470 кВт/год. на суму 1351643, 97 грн.

З метою підтвердження спожитих відповідачем обсягів електричної енергії, позивачем було отримано від оператора системи розподілу акціонерного товариства «Хмельницькобленерго» лист від 08.01.25 вих№111/ДNЕР, зі змісту якого вбачається, що обсяг спожитої відповідачем електричної енергії за 01.08.2024 по 30.11.2024 складає 133470 кВт/год.

Позивачем були виставлені рахунки на оплату електричної енергії: рахунок № 26 від 31.08.2024 року про сплату заборгованості за серпень 2024р. у сумі 285 953,76 грн.; рахунок № 90 від 30.09.2024 року про сплату заборгованості за вересень 2024р. у сумі 194 009,78 грн.; рахунок № 94 від 31.10.2024 року про сплату заборгованості за жовтень 2024р. у сумі 296 460,50 грн.; рахунок № 16 від 30.11.2024 року про сплату заборгованості за листопад 2024р. у сумі 575 219,93 грн.

Однак, відповідач свої зобов`язання щодо оплати за спожиту електричну енергію за укладеним між сторонами договором виконав лише частково. У зв`язку з чим у відповідача існує заборгованість перед позивачем на суму 525 696,81 грн.

Відповідно до приписів статей 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

За приписами статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідач не спростував вимоги позивача, не надав суду належні докази, які свідчать про відсутність заборгованості за договірними зобов`язаннями.

З огляду на встановлені під час розгляду справи обставини щодо прострочення оплати за поставлену електричну енергію згідно договору, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення 525 696,81 грн. основного боргу обгрунтованими, підтвердженими матеріалами справи та такими, що підлягають задоволенню.

У зв`язку із несвоєчасним здійсненням розрахунків за договором про поставки/закупівлю електричної енергії споживачу позивач просить стягнути з відповідача 8636,50 грн. три відсотки річних та 35 443,96 грн. інфляційних втрат.

Згідно з ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно до статті 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані у постановах Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13 листопада 2019 року у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18 березня 2020 року у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

При перерахунку заявлених до стягнення 3% річних за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання судом встановлено, що останні обраховано правомірно та обґрунтовано, а тому вимога про стягнення 8639,50 грн. 3% річних за заявлений період підлягає задоволенню в повному обсязі.

При перевірці розрахунку інфляційних втрат судом враховуються висновок Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду, викладений у постанові від 20.11.2020 у справі №910/13071/19, згідно якого роз`яснено, що сума боргу, внесена за період з 1 до 15 числа включно відповідного місяця, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо суму внесено з 16 до 31 числа місяця, то розрахунок починається з наступного місяця. За аналогією, якщо погашення заборгованості відбулося з 1 по 15 число включно відповідного місяця - інфляційна складова розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 до 31 числа місяця - інфляційна складова розраховується з урахуванням цього місяця.

Отже, якщо період прострочення виконання грошового зобов`язання складає неповний місяць, то інфляційна складова враховується або не враховується в залежності від математичного округлення періоду прострочення у неповному місяці.

Суд, перевіривши розрахунок нарахованих 35443,96 грн. інфляційних втрат, з врахуванням сум заборгованості та періодів нарахування, зазначає, що стягненню з відповідача підлягає 34543,84 грн. інфляційних втрат, у стягненні 900,12 грн. втрат від інфляції слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ст. 73 ГПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Беручи до уваги наведені вище положення закону, враховуючи встановлені судом факти та зміст позовних вимог, суд вважає за належне позовні вимоги задовольнити частково.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.129 ГПК України, судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За наведеного, судовий збір покладається на відповідача пропорційно до суми задоволених вимог.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 74, 86, 129, 233, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з державного підприємства «Підприємство державної кримінально-виконавчої служби України (№98) (30430, Хмельницька область, Шепетівський район, село Климентовичі, ) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпровські енергетичні послуги» (49001, м. Дніпро, вул. Січових стрільців, 4Д, ) 525 696,81 грн. ( п`ятсот двадцять п`ять тисяч шістсот дев`яносто шість гривень 81 коп.) заборгованості, 8 636,50 грн. (вісім тисяч шістсот тридцять шість гривень 50 коп.) 3% річних, 34 543,84 грн. (тридцять чотири тисячі п`ятсот сорок три гривні 84 коп. ) інфляційного збільшення та 8 533,16 грн. (вісім тисяч п`ятсот тридцять три гривні 16 коп.) витрат по оплаті судового збору.

В решті позову відмовити.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. (ч.1, 2 ст. 241 ГПК України).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. (ч.1 ст. 256 ГПК України).

Апеляційна скарга подається в порядку, передбаченому ст. 257 ГПК України.

Суддя Ю.В. Гладюк

Повний текст рішення складено 02.07.2025 року.

Віддрук. 1 примірники: 1 - до справи,

Позивачу та відповідачу надіслати рішення до кабінету ЕС.