ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Д О Д А Т К О В Е Р І Ш Е Н Н Я
23 червня 2025 року м. ЧернівціСправа № 926/1581/25
Господарський суд Чернівецької області у складі судді Байталюка В. Д., розглянувши заяву благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» про ухвалення додаткового рішення у справі № 926/1581/25 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу
за позовом благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД»
про стягнення грошових коштів у розмірі 520000,00 грн
Представники сторін:
від позивача Петренко І. Л.;
від відповідача не з`явився;
Рішенням Господарського суду Чернівецької області від 11.06.2025 у даній справі позов благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів у розмірі 520000,00 грн задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 на користь благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» грошові кошти в сумі 520000,00 грн та 7800,00 грн судового збору.

12.06.2025 через підсистему «Електронний суд» благодійна організація «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» звернулася до Господарського суду Чернівецької області з заявою про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у даній справі в сумі 6000,00 грн.

У заяві позивач просить ухвалити додаткове рішення про стягнення з відповідача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язаних з розглядом справи № 926/1581/25 і понесених позивачем відповідно до укладеного договору про надання правничої (правової) допомоги № 22/25 від 28.04.2025, додатка № 1 до Договору від 28.04.2025 та на підставі акту прийому-передачі наданих послуг від 12.06.2025.

Ухвалою суду від 12.06.2025 розгляд заяви благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» від 12.06.2025 про ухвалення додаткового рішення призначено в судовому засіданні на 23.06.2025.

17.06.2025 через підсистему «Електронний суд» від представниці позивача надійшла заява про участь у судовому засіданні в режимі відеоконферцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Ухвалою суду від 18.06.2025 задоволено заяву представниці позивача благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» - Петренко Ірини Леонідівни про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

Відповідачка у судове засідання, 23.06.2025, не з`явилася правом на надання заперечень на заяву про ухвалення додаткового рішення не скористалася, хоча у відповідності до статей 120, 242 Господарського процесуального кодексу України була належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи.

Частиною четвертою статті 244 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

З огляду на вищевикладене, суд прийшов до висновку про можливість розгляду заяви за відсутності відповідачки, яка була повідомлена належним чином про дату, час та місце судового засідання.

Представниця позивача в судовому засіданні, 23.06.2025, просила суд задовольнити заяву про ухвалення додаткового рішення.

Розглянувши заяву благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» про вирішення питання про судові витрати та стягнення з відповідачки на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у справі № 926/1581/25 у розмірі 6000,00 грн, суд прийшов до висновку про її задоволення, виходячи з наступного.

Суд зазначає, що згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правничої допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правничої допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Приписами статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правничої допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правничої допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Статтею 16 Господарського процесуального кодексу України визначено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до пункту 12 частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України однією з основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Суд зазначає, що впровадження наведеного принципу має на меті забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19 та постановах Верховного Суду від 10.01.2024 у справі № 910/1692/23, від 01.11.2023 у справі № 911/4670/13.

Згідно зі статтею 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Частинами першою, другою статті 126 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що витрати, пов`язані із правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Суд зазначає, що практична реалізація принципу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу відбувається в такі етапи: 1) попереднє визначення суми судових витрат на професійну правничу допомогу (стаття 124 Господарського процесуального кодексу України); 2) визначення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами (стаття 126 Господарського процесуального кодексу України): подання (1) заяви (клопотання) про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу разом з (2) детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, і здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, та (3) доказами, що підтверджують здійснення робіт (наданих послуг) і розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи; зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу; 3) розподіл судових витрат (стаття 129 Господарського процесуального кодексу України). Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, постанові Верховного Суду від 27.06.2023 у справі № 910/8510/21.

Наведені приписи статей 124, 126, 129 Господарського процесуального кодексу України в сукупності з положеннями статті 221 Господарського процесуального кодексу України дають підстави дійти висновку про те, що у разі подання стороною таких доказів до закінчення судових дебатів у справі, суд може вирішити питання щодо розподілу судових витрат під час ухвалення судового рішення. У разі якщо сторона (з поважних причин) до закінчення судових дебатів не подала докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, але зробила про це відповідну заяву суд може вирішити питання про судові витрати шляхом ухвалення додаткового рішення.

Статтею 244 Господарського процесуального кодексу України передбачено можливість суду ухвалити додаткове рішення у разі, якщо, зокрема, судом не вирішено питання про судові витрати.

Судом встановлено, що 28.04.2025 між адвокатом Петренко Іриною Леонідівною та благодійною організацією «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги № 22/25. Предметом даного договору є надання адвокатом правової допомоги відповідно до доручень клієнта у справі за позовом благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» до Саранчук-Равлюк Олени Валеріївни про стягнення грошових коштів у розмірі 520000,00 грн в Господарському суді Чернівецької області, Західному апеляційному господарському суді, Верховному Суді. Додатком № 1 до Договору № 22/25 від 28.04.2025 визначено та погоджено перелік та вартість робіт, які можуть бути виконані адвокатом на замовлення клієнта.

Відповідно до пункту 4.1 Договору за роботу, виконану адвокатом, клієнт здійснює оплату згідно з додатком до Договору та актом виконаних робіт (наданих послуг).

На виконання умов пункту 4.1 Договору сторони у Додатку № 1 від 28.04.2025 до Договору та акті прийому-передачі наданих послуг від 12.06.2025 погодили вартість правничої допомоги, яка становить 6000,00 грн, з яких:

- підготовка і подача до Господарського суду Чернівецької області позовної заяви благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» до Саранчук-Равлюк Олени Валеріївни про стягнення грошових коштів 3000,00 грн;

- підготовка заяви про участь представника позивача у судових засіданнях в режимі відеоконференції 1000,00 грн;

- представництво інтересів клієнта у Господарському суді Чернівецької області у судовому засіданні в режимі відеоконференції 11 червня 2025 року 2000,00 грн та підлягає сплаті замовником на користь адвоката Петренко І. Л.

05.06.2025 на підставі Договору про надання правничої (правової) допомоги, адвокатом Петренко І. Л. було видано ордер № 1915927 про надання правничої допомоги благодійній організації «Благодійний фонд «Прайд».

До судових дебатів позивачем подано попередній розрахунок розміру правової допомоги у зв`язку із розглядом справи.

12.06.2025 замовником підписано акт прийому-передачі наданих послуг.

Отже, розмір гонорару та фактичних витрат визначений за погодженням адвоката з замовником на загальну суму 6000,00 грн.

Згідно вказаного акту сторони підтверджують, що адвокат Петренко І. Л. надала замовнику послуги передбачені у Додатку № 1 до Договору № 22/25 від 28.04.2025 про надання правничої (правової) допомоги у Господарському суді Чернівецької області під час здійснення господарського судочинства у справі № 926/1581/25. Замовник підтверджує, що послуги надані в повному обсязі і належної якості.

Згідно з положеннями частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Отже, відповідно до наведених норм для вирішення питання про розподіл судових витрат суд має враховувати складність справи та виконані адвокатом роботи (надані послуги); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; пов`язаність цих витрат із розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність предмета спору; ціну позову, значення справи для сторін; вплив результату її вирішення на репутацію сторін, публічний інтерес справи; поведінку сторони під час розгляду справи (зловживання стороною чи її представником процесуальними правами тощо); дії сторони щодо досудового врегулювання справи та врегулювання спору мирним шляхом. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Визначивши розмір судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу між сторонами, суд здійснює розподіл таких витрат.

Відповідно до положень частин п`ятої, шостої статті 126 Господарського процесуального кодексу України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Виходячи зі змісту наведених положень статті 126 Господарського процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, що узгоджується з принципом змагальності сторін.

Тобто у розумінні цих норм процесуального права зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим адвокатом на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Подібний висновок викладений у постановах Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22, від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.

Водночас у частині п`ятій статті 129 Господарського процесуального кодексу України визначено критерії, керуючись якими суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу, та не покладати такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення.

Зокрема, відповідно до частини другої статті 129 Господарського процесуального кодексу України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При цьому на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку / дії / бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Отже, суд зазначає, що під час вирішення питання про розподіл витрат на професійну правничу допомогу суд:

1) має право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, керуючись критеріями, які визначені у частині четвертій статті 126 Господарського процесуального кодексу України (а саме: співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката зі складністю справи, часом, обсягом наданих адвокатом послуг, ціною позову та (або) значенням справи для сторони), але лише за клопотанням іншої сторони;

2) з власної ініціативи або за наявності заперечення сторони може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні витрат, понесених нею на правову допомогу повністю або частково, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України (а саме: пов`язаність витрат з розглядом справи; обґрунтованість та пропорційність розміру витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінка сторони під час розгляду справи щодо затягування розгляду справ; дії сторін щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом; істотне перевищення або чи заявлення неспівмірно нижчою суми судових витрат, порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком; зловживання процесуальними правами. Подібний висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 02.02.2024 у справі № 910/9714/22.

Системний аналіз норм Господарського процесуального кодексу України, якими врегульовано питання критеріїв визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу (статті 126, 129 Господарського процесуального кодексу України), дає підстави дійти висновку про те, що вирішення питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу по суті (розміру суми витрат, які підлягають відшкодуванню) є обов`язком суду, зокрема, шляхом надання оцінки доказам поданим стороною, із застосуванням критеріїв, визначених у статті 126 та частинах п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 Господарського процесуального кодексу України.

Такий обов`язок у кожному конкретному випадку реалізовується на засадах змагальності та рівності сторін, шляхом надання сторонам можливості надати свої міркування / заперечення. За наслідками оцінки обставин справи і наведених учасниками справи щодо цього питання обґрунтувань та дослідження поданих стороною доказів за правилами статті 86 Господарського процесуального кодексу України суд і ухвалює рішення в цій частині.

Суд відзначає, що відповідачкою не подано заперечення стосовно обґрунтованості суми витрат на професійну (правничу) допомогу. Також, відповідачем не подано заяви про зменшення цих витрат.

Водночас, суд, ухвалюючи дане додаткове рішення, установив, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката в розмірі 6000,00 грн є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, виходячи зі змісту наданих адвокатських послуг та аналізу судової практики з цього приводу.

Тому, керуючись приписами статті 129 Господарського процесуального кодексу України суд для цієї конкретної справи вирішив не обмежувати розмір заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу та стягнути з відповідачки на користь позивача 6000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 123, 126, 129, 221, 240, 241, 244 Господарського процесуального кодексу України суд

У Х В А Л И В :

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь благодійної організації «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» (01135, м. Київ, вул. Павлівська, буд. 29, ) витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 6000,00 грн.

Позивач благодійна організація «БЛАГОДІЙНИЙ ФОНД «ПРАЙД» (01135, м. Київ, вул. Павлівська, буд. 29, ).

Відповідач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Додаткове рішення Господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне додаткове рішення складено та підписано 30.06.2025.

Суддя Володимир БАЙТАЛЮК

Інформацію по справі, що розглядається можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://cv.arbitr.gov.ua/sud5027/