ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" червня 2025 р. Справа№ 927/13/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Кравчука Г.А.

суддів: Коробенка Г.П.

Тарасенко К.В.

розглянувши у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, апеляційну скаргу Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво"

на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 (повний текст складено 06.03.2025)

у справі № 927/13/25 (суддя Демидова М.О.)

за позовом Ніжинської окружної прокуратури в інтересах держави в особі

позивача-1: Державної екологічної інспекції у Чернігівській області,

позивача-2: Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області

до Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво"

про стягнення 50 263,29 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог.

У січні 2025 року Ніжинська окружна прокуратура (далі - прокурор) в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції (далі - позивач-1) у Чернігівській області та Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області (далі - позивач-2) звернулась до суду з позовом до Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" (далі - відповідач) про стягнення 50263,29 грн шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправною поведінкою відповідача, яка полягає у незабезпеченні ним охорони і збереження лісового фонду, що призвело до незаконної порубки дерев. Зважаючи на те, що відповідачем не дотримано вимог законодавства в частині забезпечення охорони та захисту лісових насаджень, з останнього підлягає стягненню шкода, заподіяна незаконною вирубкою дерев, у розмірі 50263,29 грн.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття.

Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25 позов задоволено повністю.

Присуджено до стягнення з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" на користь Державної екологічної інспекції у Чернігівській області 50 263,29 грн шкоди, завданої навколишньому природному середовищу, шляхом перерахування одержувачу (ГУК у Черніг.обл/тг с. Вертіївка/24062100; банк отримувача: Казначейство України (ЕАП); номер рахунку (IBAN) UA0025627; призначення платежу: 24062100; найменування коду класифікації доходів бюджету: грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності.

Присуджено до стягнення з Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" на користь Чернігівської обласної прокуратури 2 422,40 грн судового збору.

Задовольнючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як постійний лісокористувач, не забезпечив охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустив самовільну рубку лісу, внаслідок чого було спричинено матеріальну шкоду лісовому фонду України, що перебуває під охороною держави, а тому відповідач має нести матеріальну відповідальність у повному обсязі заподіяних збитків.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів.

Не погоджуючись із прийнятим рішенням, Ніжинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Ніжинрайагролісництво" 21.03.2025 звернулось до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25 скасувати та прийняти нове рішення, яким у позові відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги скаржник посилається на те, що судом першої інстанції не надано належної оцінки факту відсутності законних підстав застосування до відповідача, який, за твердженням прокурора, не забезпечив належну охорону лісу, міри відповідальності у вигляді відшкодування шкоди за незаконну рубку лісу, за відсутності відповідних доказів на підтвердження вчинення саме відповідачем таких дій (рубки лісу), а також з огляду на заявлені предмет та підстави даного позову.

Також, апелянт вказує, що постанова Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 № 665 "Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу" стосується розрахунку шкоди щодо осіб, які безпосередньо здійснили незаконне вирубування.

Окрім наведеного, апелянт зазначає, що обов`язки із забезпечення охорони та захисту лісів в Україні покладено не виключно на власників лісів та лісокористувачів, а тому твердження прокурора про неналежне забезпечення відповідачем охорони лісу, що призвело до незаконної рубки лісу, одночасно свідчить і про неналежне виконання таких обов`язків щодо охорони лісу іншими, уповноваженими суб`єктами, що в свою чергу, зважаючи на позицію прокурора щодо наявності окремого складу правопорушення у вигляді незабезпечення охорони лісу, повинно свідчити про наявність підстав для солідарної відповідальності усіх суб`єктів, на яких законом покладено обов`язок щодо забезпечення охорони лісу.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті.

Згідно Витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21.03.2025 апеляційну скаргу Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Кравчук Г.А. (суддя-доповідач), судді: Коробенко Г.П., Тарасенко К.В.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.03.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25, розгляд апеляційної скарги постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження та без повідомлення учасників справи (без проведення судового засідання).

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції.

Як убачається з матеріалів справи, Ніжинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Ніжинрайагролісництво" (код 31254259) зареєстроване як суб`єкт господарювання, номер запису 018001350, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено відповідну інформацію (а. с. 30).

21.08.2022 до Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області надійшло повідомлення майстра лісу ОСОБА_1 про факт виявлення на території Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" незаконної порубки дерев у кварталі 42, виділ 12, неподалік с. Вертіївка Ніжинського району, а саме 23 пеньки свіжої акації білої, що зафіксовано у протоколі прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 21.08.5022, 8 год. 50 хв.

Відомості щодо вказаної події внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000806 від 21.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 246 Кримінального кодексу України (а.с. 10).

21.08.2022 слідчим СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області за присутності понятих, за участю майстра лісу ОСОБА_1 проведено огляд місця події та встановлено на земельній ділянці лісового фонду, розташованій неподалік с. Вертіївка Ніжинського району, що знаходиться у постійному користуванні Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" у кварталі 42, виділ 12 (координати 51,167423; 31,807079) 23 пні дерев породи акація білої сироростучої: 1) 12х16 см; 2) 23х31 см; 3) 20х24 см; 4) 20х22 см; 5) 20х29 см; 6) 12х13 см; 7) 15х20 см; 8) 19х24 см; 9) 19х23 см; 10) 22х26 см; 11) 22х28 см; 12) 11х13 см; 13) 16х21 см; 14) 25х32 см; 15) 20х29 см; 16) 14х20 см; 17) 13х16 см; 18) 12х27 см; 19) 19х23 см; 20) 16х17 см; 21) 24х29 см; 22) 16х18 см; 23) 20х24 см (а.с. 11-12).

Згідно з протоколом допиту свідка від 21.08.2022, свідок - майстер лісу ДП "Ніжинрайагролісництво" ОСОБА_1 , повідомив, що 21.08.2022 під час об?їзду лісового масиву виявив 23 спиляні дерева, хто вчинив дане правопорушення - йому не відомо.

27.09.2022 слідчий СВ Ніжинського РВП ГУНП в Чернігівській області листом №15232/124/45-2022 звернувся до Державної екологічної інспекції у Чернігівській області з проханням провести розрахунок шкоди довкіллю, завданою незаконною порубкою лісу, за матеріалами огляду від 21.08.2022 для долучення його до матеріалів кримінального провадження №0000806.

За розрахунком Державної екологічної інспекції у Чернігівській області розмір шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки ростучих дерев породи акація в кварталі 42 виділі 12 ДП "Ніжинрайагролісництво" поблизу с. Вертіївка Ніжинського району, становить 50263,29 грн. Розрахунок виконано за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, додаток №1 (а.с.15).

Відповідно до Висновку експерта №СЕ-19/125-23/13479-ФХЕД від 20.08.2024 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, здійсненого на виконання постанови Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 05.12.2023 про призначення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000806 від 21.08.2022, внаслідок порубки 23 дерев виду акація біла (робінія звичайна), які зростали у лісовій ділянці кварталу №42 виділу 12 ДП "Ніжинрайагролісництво", за географічними координатами 51,167423; 31,807079, біля с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, розмір екологічної шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі) складає 50263,29 грн.

Особу, яка здійснила незаконну порубку дерев, у ході досудового розслідування кримінального порушення не встановлено.

Шкода, завдана державі внаслідок незаконної вирубки дерев та порушення законодавства про охорону навколишнього природнього середовища в розмірі 50263,29 грн відповідачем як постійним лісокористувачем у добровільному порядку не сплачена, що стало підставою для звернення прокурора з даним позовом до суду.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови.

Статтею 1 Закону України "Про прокуратуру" встановлено, що прокуратура України становить єдину систему, яка в порядку передбаченому цим Законом здійснює встановлені Конституцією України функції з метою захисту, зокрема загальних інтересів суспільства та держави.

Відповідно до частин 3, 4 статті 53 Господарського процесуального кодексу України в визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою в справу, провадження в якій відкрите за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних правовідносинах. Невиконання цих вимог має наслідком застосування положень, передбачених статтею 174 цього Кодексу.

Враховуючи викладене, з урахуванням ролі прокуратури в демократичному суспільстві та необхідності дотримання справедливого балансу у питанні рівноправності сторін судового провадження, зміст п. 3 частини 1 статті 131-1 Конституції України, щодо підстав представництва прокурора інтересів держави в судах, не може тлумачитися розширено.

Відтак, прокурор може представляти інтереси держави в суді в виключних випадках, які прямо передбачені законом. Розширене тлумачення випадків (підстав) для представництва прокурором інтересів держави в суді не відповідає принципу змагальності, який є однією із засад правосуддя (п. 3 частини 2 статті 129 Конституції України).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення її інтересів, якщо їх захист не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Отже, виключними випадками, за яких прокурор може здійснювати представництво інтересів держави в суді, є порушення або загроза порушення інтересів держави. Ключовим для застосування цієї норми є поняття "інтерес держави".

Інтереси держави можуть збігатися повністю, частково або не збігатися зовсім з інтересами державних органів, державних підприємств та організацій чи з інтересами господарських товариств з часткою державної власності в статутному фонді. Проте держава може вбачати свої інтереси не тільки в їх діяльності, але й в діяльності приватних підприємств, товариств.

З урахуванням того, що "інтереси держави" є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує в позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції в спірних відносинах.

"Інтереси держави" охоплюють широке і водночас чітко невизначене коло законних інтересів, які не піддаються точній класифікації, а тому їх наявність повинна бути предметом самостійної оцінки суду в кожному конкретному випадку звернення прокурора з позовом. Надмірна формалізація "інтересів держави", особливо в сфері публічних правовідносин, може призвести до необґрунтованого обмеження повноважень прокурора на захист суспільно значущих інтересів там, де це дійсно потрібно (аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 25.04.2018 у справі № 806/1000/17, від 26.07.2018 у справі № 926/1111/15, від 08.02.2019 у справі № 915/20/18).

Відповідно до частини 3 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор може представляти інтереси держави в суді лише в двох випадках: 1) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює компетентний орган; 2) у разі відсутності такого органу.

Бездіяльність компетентного органу (нездійснення захисту інтересів держави) означає, що компетентний орган знав або повинен був знати про порушення інтересів держави, мав повноваження для захисту, але не звернувся до суду з відповідним позовом у розумний строк.

Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні компетентні органи, а не прокурор. Прокурор не повинен вважатися альтернативним суб`єктом звернення до суду і замінювати компетентний орган, який може і бажає захищати інтереси держави.

У Рішенні від 05.06.2019 № 4-р(II)/2019 Конституційний Суд України вказав, що Конституцією України встановлено вичерпний перелік повноважень прокуратури, визначено характер її діяльності і в такий спосіб передбачено її існування і стабільність функціонування; наведене гарантує неможливість зміни основного цільового призначення вказаного органу, дублювання його повноважень/функцій іншими державними органами, адже протилежне може призвести до зміни конституційно визначеного механізму здійснення державної влади її окремими органами або вплинути на обсяг їхніх конституційних повноважень.

Щоби інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідний компетентний орган, який усупереч вимогам закону не здійснює захисту або робить це неналежно.

Прокурор, звертаючись до суду з позовом, повинен обґрунтувати та довести бездіяльність компетентного органу.

За частинами 4, 7 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. У разі встановлення ознак адміністративного чи кримінального правопорушення прокурор зобов`язаний здійснити передбачені законом дії щодо порушення відповідного провадження.

Звертаючись до компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на стверджуване порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України "Про прокуратуру", і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження судом підстав для представництва. Якщо прокурору відомі причини такого незвернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові. Але якщо з відповіді зазначеного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи така відповідь взагалі не отримана, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Частина 4 статті 23 Закону України "Про прокуратуру" передбачає, що наявність підстав для представництва може бути оскаржена суб`єктом владних повноважень. Таке оскарження означає право на спростування учасниками процесу обставин, на які посилається прокурор у позовній заяві, поданій в інтересах держави в особі компетентного органу, для обґрунтування підстав для представництва.

Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18.

Щодо аргументів апеляційної скарги в частині пред`явлення позову в інтересах неналежного позивача, колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає таке.

У даній справі прокурором поданий позов в особі Державної екологічної інспекції у Чернігівській області та Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, у зв`язку з невиконання ними своїх обов`язків щодо захисту інтересів держави в суді.

Державна екологічна інспекція у Чернігівській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України на території Чернігівської області, який здійснює державний нагляд (контроль) за додержанням вимог законодавства про охорону та захист лісів; розраховує розмір збитків, шкоди, заподіяних державі внаслідок порушення природоохоронного законодавства; виступає позивачем у судах.

26.09.2024 Ніжинською окружною прокуратурою направлено Державній екологічній інспекції у Чернігівській області лист №52-77-6704вих-24 з проханням повідомити чи вживалися та чи будуть вживатися в подальшому заходи щодо відшкодування шкоди внаслідок незаконної порубки дерев, що сталася 21.08.2022, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000806 від 21.08.2022 за ознаками кримінального правопорушення (а.с. 40).

У відповідь на зазначений лист Державна екологічна інспекція у Чернігівській області листом №09/2870 від 02.10.2024 проінформувала Ніжинську окружну прокуратуру про те, що з позовом до суду Інспекція не зверталася та вважає за можливе звернення безпосередньо прокуратурою з цим позовом до суду (а.с. 41).

Право органів місцевого самоврядування щодо подання позовів про стягнення завданої довкіллю шкоди ґрунтується на приписах ст.13, 142, 145 Конституції України; ст. 15, 19, 47 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища"; ст. 33 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні".

Статтею 15 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" передбачено, що місцеві ради в межах своєї компетенції здійснюють контроль за додержанням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Правопорушення вчинено на території Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, яка є органом місцевого самоврядування.

29.10.2024 Ніжинською окружною прокуратурою направлено Вертіївській сільській раді лист №52-77-7485вих-24 про надання інформації щодо вжиття заходів відшкодування шкоди внаслідок незаконної порубки дерев на території Вертіївської сільської ради та вжиття таких заходів в подальшому (а.с. 38).

Вертіївська сільська рада у листі №03-05/2343 від 11.11.2024 повідомила, що лісопорушники за фактом незаконної порубки дерев не встановлені, а тому заходи щодо відшкодування завданої шкоди не вживалися (а.с.39).

Таким чином, не вжиття належних та достатніх заходів компетентними та уповноваженими органами - Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області та Вертіївською сільською радою Ніжинського району Чернігівської області щодо стягнення з відповідача шкоди, завданої порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, свідчить про їх бездіяльність.

У порядку ст. 23 Закону України "Про прокуратуру" Ніжинська окружна прокуратура листом №52-77-8871вих-24 від 30.12.2024 повідомила Державну екологічну інспекцію у Чернігівській області та Вертіївську сільську раду Ніжинського району Чернігівської області про пред?явлення позову в інтересах держави в особі останніх про відшкодування шкоди, заподіяної незаконною порубкою лісу.

Наявність у прокурора підстав захисту інтересів держави в межах даної справи сторонами під сумнів не ставиться.

Перевіривши обґрунтованість наведених прокурором доводів у порушенні інтересів держави та необхідності їх захисту шляхом звернення з даним позовом в особі органів, уповноважених державою здійснювати відповідні функції, місцевий господарський суд дійшов правильного висновку, що прокурор підтвердив наявність у нього підстав для представництва інтересів держави у суді при зверненні з даним позовом у спірних правовідносинах.

Частиною 3 ст. 1 Лісового кодексу України визначено, що усі ліси на території України, незалежно від того, на землях яких категорій за основним цільовим призначенням вони зростають, та незалежно від права власності на них, становлять лісовий фонд України і перебувають під охороною держави.

Виходячи з приписів ст. 19 Лісового кодексу України постійні лісокористувачі зобов`язані, зокрема, забезпечувати охорону, захист, відтворення, підвищення продуктивності лісових насаджень, дотримуватися правил і норм використання лісових ресурсів.

Положеннями ст. 63 та п. 5 ч. 1 ст. 64 Лісового кодексу України визначено, що ведення лісового господарства полягає у здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни здійснюють ведення лісового господарства з урахуванням господарського призначення лісів, природних умов і зобов`язані здійснювати охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень.

Згідно ст. 69 Лісового кодексу України спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 86 Лісового кодексу України організація охорони і захисту лісів передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження лісів, зокрема, від незаконних рубок та пошкодження. Власники лісів і постійні лісокористувачі зобов`язані розробляти та проводити в установлений строк комплекс заходів, спрямованих на збереження, охорону та захист лісів.

Статтею 89 Лісового кодексу України визначено, що охорону і захист лісів на території України здійснює, зокрема, лісова охорона інших постійних лісокористувачів і власників лісів.

Основними завданнями державної лісової охорони є: здійснення державного контролю за додержанням лісового законодавства; забезпечення охорони лісів, зокрема, від незаконних рубок (ст. 90 Лісового кодексу України).

За змістом п. 5 ч. 2 ст. 105 Лісового кодексу України, відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у порушенні вимог щодо ведення лісового господарства, встановлених законодавством у сфері охорони, захисту, використання та відтворення лісів.

Підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України (ст. 107 Лісового кодексу України).

Враховуючи викладені норми чинного законодавства, забезпечення охорони та захисту лісів, що передбачає здійснення комплексу заходів, спрямованих на збереження та охорону лісів, зокрема, від незаконних рубок та інших пошкоджень, покладається на постійних лісокористувачів, в тому числі і на відповідача у даній справі.

Згідно з пунктом е) частини 1 статті 41 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" економічні заходи забезпечення охорони навколишнього природного середовища передбачають відшкодування в установленому порядку збитків, завданих порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

У відповідності до статті 68 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність.

Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, установлених законодавством України.

Частиною 1 ст. 69 Закону України "Про охорону навколишнього природного середовища" встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Відшкодування майнової шкоди, заподіяної порушенням природоохоронного законодавства, за своєю правовою природою є відшкодуванням позадоговірної шкоди, тобто деліктною відповідальністю.

Для відшкодування завданої шкоди необхідно довести такі факти як неправомірність поведінки особи; вина завдавача шкоди; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та заподіяною шкодою. Наявність всіх вищезазначених умов є обов`язковим для прийняття судом рішення про відшкодування шкоди. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Загальною підставою деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння особи, яка завдала шкоду (цивільне правопорушення).

Винне діяння - це усвідомлений, вольовий вчинок людини, зовні виражений у формі дії (активного поводження) або бездіяльності (пасивного поводження).

Протиправною вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи.

Бездіяльність - це пасивна форма поведінки особи, що полягає в невчиненні нею конкретної дії (дій), які вона повинна була і могла вчинити в даних конкретних умовах. Бездіяльність тотожна дії за своїми соціальними та юридичними властивостями, тобто вона суспільно небезпечна і протиправна, є свідомим і вольовим актом поведінки людини. Бездіяльність відрізняється від дії зовнішньою, фізичною стороною. При бездіяльності особа не робить певної дії, яку вона за даних конкретних умов повинна була і могла вчинити для запобігання заподіянню шкоди охоронюваним законом суспільним відносинам.

Наявність реальної можливості діяти певним чином полягає в тому, що особа в даній конкретній ситуації мала реальну можливість діяти, тобто виконати активні дії і запобігти тим самим злочинним наслідкам. При оцінці можливості (чи неможливості) виконати покладені на особу обов`язки слід враховувати конкретну обстановку, умови місця і часу, зміст обов`язків, покладених на особу. Враховуються і її суб`єктивні можливості щодо виконання необхідних дій.

У спірних деліктних правовідносинах необхідним є доведення належними та допустимими доказами факту заподіяння шкоди та її розміру, протиправність (незаконність) поведінки заподіювача шкоди та наявність причинно-наслідкового зв`язку між такою поведінкою та заподіяною шкодою. У свою чергу, відповідач повинен довести, що в його діях відсутня вина в заподіянні шкоди.

Питання про наявність або відсутність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи і шкодою має бути вирішено судом шляхом оцінки усіх фактичних обставин справи.

При цьому за зобов`язанням, що виникає внаслідок заподіяння шкоди, цивільне законодавство (статті 614, 1166 Цивільного кодексу України) передбачає презумпцію вини правопорушника.

Згідно з п. 2.1., 2.2.1. статуту Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво", затвердженого наказом в.о. генерального директора КП "Чернігівоблагроліс" Чернігівської обласної ради від 30.08.2022 №39, підприємство створене з метою охорони та відновлення лісів. Предметом діяльності підприємства є спеціалізоване ведення лісового господарства, зокрема, охорона і захист лісів від самовільних рубок.

Пунктом 3.4. Статуту відповідача визначено, що підприємство несе відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах належного йому майна згідно з чинним законодавством України.

Підприємство є лісокористувачем згідно із рішенням Чернігівської обласної ради від 27.03.2001 "Про надання у постійне користування земель лісового фонду" та здійснює діяльність згідно з положеннями Лісового фонду України та інших нормативних актів (п. 3.8. Статуту).

Відповідно до п. 6.4. Статуту підприємство виконує норми і вимоги щодо охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання і відтворення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки.

Згідно з посадовою інструкцією лісника, затвердженої лісничим ДП "Ніжинрайагролісництво" 01.08.2021, до посадових обов`язків лісника, зокрема, входить: охорона лісів і ввіреного йому майна в закріпленому обході; здійснення заходів до запобігання самовільних порубок.

Лісник несе відповідальність за: неналежне виконання або невиконання своїх посадових обов`язків, передбачених цією інструкцією в межах, визначених діючим законодавством України; правопорушення, вчинені під час здійснення своєї діяльності (в межах, визначених чинним адміністративним, кримінальним і цивільним законодавством України); за спричинення матеріального збитку (в межах, визначених чинним трудовим і цивільним законодавством України).

Як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів, відповідач здійснює управлінські, організаційно-розпорядчі та господарські заходи з організації належної охорони лісу та недопущення самовільних та незаконних рубок на території лісового фонду підприємства. Однак, факт вчинення вказаного правопорушення свідчить про те, що такі заходи не були достатніми і не змогли забезпечити збереження лісу відповідачем.

Зокрема, з протоколу допиту свідка від 21.08.2022 - майстра лісу ОСОБА_1 (призначений на посаду наказом в.о. лісничого ДП "Ніжинрайагролісництво" №28/к від 21.05.2021), слідує, що самовільну порубку він виявив під час об?їзду лісового масиву близько 07:30 год, почувши звуки бензопили та підійшовши до місця події, виявив 23 спиляних дерев, на одному з пнів якого лежали пластикові пляшки з паливно-мастильними матеріалами і відірваний глушник; хто вчинив дане правопорушення йому не відомо.

Зазначене свідчить, що відповідач мав можливість і повинен був здійснювати належний комплекс заходів з контролю за територією, де виявлено незаконну вирубку (квартал 42, виділ 12), проте не здійснював належних заходів охорони лісу і навіть після виявленого порушення належним чином не перевірив прилеглі місця.

Як вбачається з матеріалів справи, спеціальний дозвіл - лісорубний квиток або лісовий квиток на спеціальне використання лісових ресурсів на спірній лісовій ділянці, не видавався.

Таким чином, наведені обставини у їх сукупності суд вважає належним підтвердженням протиправної поведінки відповідача, яка полягає у незабезпеченні працівниками підприємства належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій відповідачу території.

Той факт, що самовільна порубка дерев виявлена безпосередньо працівником відповідача під час об?їзду лісового масиву, і факт самостійного повідомлення правоохоронних органів, а також участь у документальному оформленні даного правопорушення природоохоронного законодавства, не спростовує факт наявності вини відповідача та його бездіяльності щодо незабезпечення належної охорони лісу.

Щодо розрахунку шкоди, завданої державі внаслідок незаконної вирубки дерев та порушення законодавства про охорону навколишнього природнього середовища суд зазначає таке.

Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров`я тощо). У відносинах, що розглядаються, шкода - це не тільки обов`язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом завдана шкода відшкодовується в повному обсязі (мова йдеться про реальну шкоду та упущену вигоду).

Завдану шкоду від незаконної порубки підтверджено матеріалами досудового розслідування, в ході якого Державною екологічною інспекцією у Чернігівській області здійснено розрахунок розміру шкоди, заподіяної лісу внаслідок незаконної рубки ростучих дерев породи акація в кварталі 42 виділі 12 ДП "Ніжинрайагролісництво" поблизу с. Вертіївка Ніжинського району, за координатами 51,167423; 31,807079 (згідно листа №15232/124/45-2022 від 27.09.2022 СВ Ніжинського районного відділу поліції ГУНП в Чернігівській області), відповідно до якого сума збитків з урахуванням індексації за попередні роки становить 50263,29 грн.

Розрахунок виконано за таксами для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу підприємствами, установами, організаціями та громадянами незаконним вирубуванням та пошкодженням дерев і чагарників до ступеня припинення росту, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2008 №665, додаток №1 (а.с.15).

Розмір екологічної шкоди, завданої навколишньому природному середовищу (державі) внаслідок порубки 23 дерев виду акація біла (робінія звичайна), які зростали у лісовій ділянці кварталу №42 виділу 12 ДП "Ніжинрайагролісництво", за географічними координатами 51,167423; 31,807079, біля с. Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області, у розмірі 50263,29 грн підтверджено Висновком експерта №СЕ-19/125-23/13479-ФХЕД від 20.08.2024 Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру, здійсненого на виконання постанови Ніжинського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області від 05.12.2023 про призначення судової інженерно-екологічної експертизи у кримінальному провадженні №0000806 від 21.08.2022.

Заперечень щодо правомірності проведення розрахунку, правильності обчислення та розміру заподіяної шкоди, а також оскарження Висновку експерта №СЕ-19/125-23/13479-ФХЕД від 20.08.2024 від відповідача не надходило.

Постановою Ніжинської окружної прокуратури від 27.09.2024 розкрито таємницю слідства у кримінальному провадженні №0000806 від 21.08.2022 з метою вжиття заходів представницького характер, виділення матеріалів (у копіях) для долучення до позовної заяви.

Причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

Внаслідок протиправної бездіяльність постійного лісокористувача в вигляді невчинення дій, направлених на забезпечення належної охорони і захисту лісів від незаконної порубки на підвідомчій відповідачу території, має місце незаконна порубка невстановленими особами дерев (нанесення збитків Державі).

Отже, саме внаслідок бездіяльності працівників служби охорони відповідача стало можливим і відбулось вирубування дерев невстановленими особами та заподіяна шкода.

Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене в формі умислу або необережності.

Зважаючи на усвідомлення відповідачем ризику здійснення незаконної вирубки дерев, суд вважає, що відповідач передбачав можливість настання шкідливих наслідків за відсутності належної охорони підвідомчої йому території, але легковажно розраховував на їх відвернення.

Згідно з приписами частин 1, 2 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Суд звертає увагу, що нормами чинного законодавств, зокрема Лісовим кодексом України та Законом України "Про охорону навколишнього природного середовища" унормовано, що організація і забезпечення охорони лісу від незаконних порубок покладається саме на постійних лісокористувачів.

Порушення вимог у сфері охорони та захисту лісових насаджень є підставою для покладення на постійного лісокористувача цивільно-правової відповідальності.

При цьому, не важливо, хто конкретно здійснював незаконну порубку дерев, оскільки визначальним є факт порушення постійним лісокористувачем установлених правил, що спричинило завдання державі збитків внаслідок незаконної порубки дерев третіми особами на підконтрольній постійному лісокористувачу території.

Обов`язок щодо забезпечення охорони лісових насаджень покладено саме на постійних лісокористувачів, які відповідають за невиконання або неналежне виконання таких обов`язків, у тому числі, в разі незабезпечення охорони та захисту лісу від незаконних порубок дерев.

Отже, цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає в протиправній бездіяльності в вигляді невчинення достатніх дій щодо забезпечення охорони та збереження лісових насаджень від незаконних порубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку лісових насаджень третіми (невстановленими) особами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду 09.08.2018 у справі № 909/976/17, від 23.08.2018 у справі № 917/1261/17.

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що Ніжинське районне дочірнє агролісогосподарське спеціалізоване підприємство "Ніжинрайагролісництво", як лісокористувач, не забезпечило охорону і збереження лісового фонду на підвідомчій йому території, допустило самовільну вирубку лісу, чим заподіяла матеріальної шкоди лісовому фонду України, а отже за порушення природоохоронного законодавства несе цивільно-правову відповідальність у вигляді обов`язку з відшкодування шкоди у розмірі 50263,29 грн, розмір якої відповідачем не спростована.

Доводи апелянта з приводу того, що вирубка здійснена третіми особами, колегією суддів відхиляються, оскільки цивільно-правову відповідальність за порушення лісового законодавства мають нести не лише особи, які безпосередньо здійснюють самовільну вирубку лісів (пошкодження дерев), а й постійні лісокористувачі, вина яких полягає у протиправній бездіяльності у вигляді невчинення дій щодо забезпечення охорони та збереження лісу від незаконних рубок на підвідомчих їм ділянках із земель лісового фонду, що має наслідком самовільну рубку (пошкодження) лісових насаджень третіми (невстановленими) особами і ця обставина не звільняє відповідача від зобов`язання з відшкодування збитків.

Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.02.2019 у справі № 926/869/18.

Викладені в апеляційній скарзі доводи фактично свідчать про незгоду апелянта з висновками суду, проте по суті їх не спростовують; підстав для скасування чи зміни рішення не містять, а тому визнаються судом апеляційної інстанції неспроможними.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Статтею 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що доводи скаржника викладені в апеляційній скарзі, з урахуванням меж апеляційного оскарження, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25, за наведених скаржником доводів та обґрунтувань апеляційної скарги.

Судові витрати.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта (відповідача).

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Ніжинського районного дочірнього агролісогосподарського спеціалізованого підприємства "Ніжинрайагролісництво" на рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Чернігівської області від 06.03.2025 у справі № 927/13/25 залишити без змін.

3. Матеріали справи № 927/13/25 повернути Господарському суду Київської області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, визначених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Г.А. Кравчук

Судді Г.П. Коробенко

К.В. Тарасенко