ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ
ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025 року м.Дніпро Справа № 912/3143/24

Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Дарміна М.О. - доповідач,

судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

розглянувши в порядку письмового провадження без виклику (повідомлення) сторін апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 (суддя Кузьміна Б.М.)

за позовом фізичної особи - підприємця Григор`єва Вадима Дмитровича ( АДРЕСА_1 )

до Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" (26633, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Куца Балка, вул. Топольна, 1)

про стягнення 148 943,75 грн,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції:

До Господарського суду Кіровоградської області надійшла позовна заява фізичної особи - підприємця Григор`єва Вадима Дмитровича до Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" про стягнення 148 943,75 грн, з яких 129 347,93 грн - основний борг, 15 215,45 грн - інфляційні втрати, 4380,37 грн - 3% річних, з покладенням на відповідача витрат із сплати судового збору.

На обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов договору про надання послуг з перевезення вантажів автотранспортом від 20.01.2023 №6/П5/Д2 (далі - Договір) в частині оплати наданих послуг з перевезення.

Рішенням Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі № 912/3143/24 позовні вимоги задоволено повністю.

Стягнуто з Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" (26633, Кіровоградська область, Голованівський район, с. Куца Балка, вул. Топольна, 1, ) на користь фізичної особи-підприємця Григор`єва Вадима Дмитровича ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) заборгованість в сумі 129 347,93 грн основного боргу, 4 380,37 грн 3% річних та 15 215,45 грн інфляційних втрат, а також 2 422,40 грн судового збору.

Приймаючи оскаржуване рішення, місцевий господарський суд виходив з того, що позивач надав належні та допустимі докази на підтвердження факту надання послуг з перевезення вантажу. Враховуючи відсутність доказів оплати, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення суми основного боргу (вартості наданих послуг з перевезення вантажу) в розмірі 129 347,93 грн.

Перевіривши розрахунки позивача господарським судом встановлено, що нарахування 4 380,37 грн 3% річних та 15 215,45 грн інфляційних втрат за спірний період позивачем здійснено арифметично правильно, з дотриманням вимог чинного законодавства України. За таких обставин суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення 4 380,37 грн 3% річних та 15 215,45 грн інфляційних втрат є обґрунтованими.

Підстави, з яких порушено питання про перегляд судового рішення та узагальнені доводи апеляційної скарги:

Не погодившись з вказаним рішенням суду, через систему "Електронний суд", Приватне сільськогосподарське підприємство "Перемога" подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення господарського суду Кіровоградської області від 13 лютого 2025 року у справі №912/3143/24. Відмовити в задоволенні позову Фізичної особи - підприємця Григор`єва Вадима Дмитровича до Приватного сільськогосподарського підприємства Перемога про стягнення коштів. Відстрочити оплату судового збору до прийняття Центральним апеляційним господарським судом постанови у справі.

Узагальнення доводів апеляційної скарги:

Апеляційна скарга обґрунтована наступним:

Скаржник посилається на те, що відповідно до змісту договору та його тлумачення, перевізник мав надати замовнику рахунок на оплату (враховуючи наявний за договором обов`язок замовника оплачувати послуги на підставі отриманого рахунку).

Позивачем не додано до позову рахунків, що передбачено умовами договору, та не надано інформації щодо направлення таких рахунків на адресу відповідача.

Таким чином, позивачем не обґрунтовано та не надано суду будь-які дані щодо самого моменту виникнення заборгованості (зобов`язання) у відповідача.

Позивачем не було пред`явлено відповідачу жодної вимоги про оплату заборгованості, також позивач не звертався до відповідача ні з листами, ні з претензіями про здійснення оплати.

В свою чергу, відсутність доказів надіслання замовнику вимоги про оплату унеможливлює визначення моменту виникнення грошового зобов`язання. Відповідно, вимоги позивача щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, як похідних від основного зобов`язання, не підлягають задоволенню.

Узагальнені доводи інших учасників провадження у справі:

17.04.2025 до Центрального апеляційного господарського суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, за змістом якого останній вказує на те, що оскаржуючи судове рішення та заперечуючи проти позову, апелянт діє всупереч своїй попередній поведінці. Так, апелянтом було укладено Договір № 6/П5/Д2 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом від 20.01.2023 року, Додатком №1 до договору узгоджено тарифи, послуги за Договором Позивачем надані якісно та в повному обсязі, що підтверджується Товарно-транспортними накладними , послуги апелянтом прийняті, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25 від 25.10.2023 року з доданим до нього реєстром товарно-транспортних накладних, які підписані Відповідачем без будь-яких застережень та заперечень.

Вказане, на думку позивача, підтверджує, що поведінка апелянта стосовно невиконання свого обов`язку щодо оплати прийнятих послуг, суперечить добросовісності та чесній діловій практиці.

Процедура апеляційного провадження в апеляційному господарському суді:

Згідно до протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 04.03.2025 у даній справі визначена колегія суддів у складі: головуючий, доповідач суддя Дармін М.О., судді: Чус О.В., Кощеєв І.М.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 10.03.2025р. витребувано у Господарського суду Кіровоградської області матеріали справи/копії матеріалів справи №912/3143/24. Розгляд питання про залишення апеляційної скарги без руху, про повернення апеляційної скарги, відмову у відкритті апеляційного провадження або про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 відкладено до надходження матеріалів оскарження до суду апеляційної інстанції.

17.03.2025р. матеріали справи № 912/3143/24 надійшли до Центрального апеляційного господарського суду.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 19.03.2025р. апеляційну скаргу залишено без руху. Скаржнику наданий строк для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме подання до апеляційного суду належних доказів оплати судового збору, у розмірі 3633 грн. 60 коп.

На виконання вказаної ухвали від скаржника надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги та долучення до матеріалів апеляційної скарги витребуваних судом доказів.

Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 (суддя Кузьміна Б.М.), для розгляду у порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

Як вірно встановлено місцевим господарським судом, підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами спору:

20.01.2023 між фізичною особою - підприємцем Григор`євим Вадимом Дмитровичем (Перевізник) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Перемога" (Замовник) укладено договір №6/П5/Д2 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом (далі - Договір) (а.с. 9-10), за умовами пункту 1.1. якого Перевізник зобов`язався доставити автомобільним транспортом і видати вантаж уповноваженій на одержання вантажу особі (Вантажоодержувач), а Замовник зобов`язався сплатити плату за перевезення вантажів на умовах, встановлених Договором.

Згідно з пунктом 4.1. Договору розрахунки між Перевізником і Замовником здійснюються на підставі наданого Перевізником Замовнику рахунку шляхом переказу грошових коштів на поточний рахунок Перевізника.

Пунктом 4.2. Договору передбачено, що розрахунок здійснюється Замовником Перевізнику по факту за надані послуги, на підставі Актів приймання-передачі надання послуг на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками Сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання.

За пунктом 4.3. Договору (із змінами, внесеними додатковою угодою від 01.10.2023 № 1), вартість послуг перевезення вантажу вказується Перевізником в рахунках на оплату за тарифами, погодженими уповноваженими особами Перевізника та Замовника до початку здійснення перевезень вантажу (додаток №1 до Договору № 6/115/Д2 надання послуг по перевезенню вантажів автомобільним транспортом від 20 січня 2023 року), з розрахунку фактично виконаного пробігу та ваги перевезеного вантажу. Одиниця виміру в рахунках на оплату - тонно-кілометр перевезеного вантажу. Ціна перевезення тонно-кілометра вантажу заокруглюється в межах двох знаків після коми для коректного заповнення та реєстрації податкових накладних.

За змістом пунктів 7.1. -7.2. Договору, Договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту його підписання та скріплення печатками сторін і діє до 31.12.2023, а за невиконаними зобов`язаннями - до повного їх виконання; у випадку відсутності заперечень з боку обох сторін, Договір вважається пролонгованим на наступний рік.

Договір підписано сторонами та скріплено печаткою замовника (відповідача).

До Договору додається підписаний сторонами і скріплений печаткою відповідача Додаток №1, в якому погоджено вартість послуг, зокрема, ціна за тонно-кілометр (а.с. 11).

25.10.2023 між фізичною особою - підприємцем Григор`євим Вадимом Дмитровичем та Приватним сільськогосподарським підприємством "Перемога" підписано Акт здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25, за змістом якого позивачем надано послуги з вантажних автомобільних перевезень на суму 129 347,93 грн (а.с. 13).

Додатком до вказаного Акта зазначено реєстр товарно-транспортних накладних з відомостями щодо розвантаження згідно з товарно-транспортними накладних №307 від 12.10.2023, №307а від 12.10.2023, №359 від 12.10.2023, №359а від 12.10.2023, №415 від 14.10.2023, №426 від 14.10.2023, №426а від 14.10.2023 та №449 від 15.10.2023, які додано до позову (а.с. 15-22).

Обставини справи, встановлені судом апеляційної інстанції та оцінка апеляційним господарським судом доводів учасників провадження у справі і висновків суду першої інстанції:

Заслухавши доповідь судді-доповідача щодо змісту судового рішення, перевіривши повноту встановлення господарським судом обставин справи та докази у справі на їх підтвердження, їх юридичну оцінку, а також доводи апеляційної скарги в межах вимог, передбачених статтею 269 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів апеляційного господарського суду встановила, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню в силу наступного:

З урахуванням доводів і вимог апеляційної скарги, колегією суддів в порядку частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України не перевіряється правильність висновків суду першої інстанції в частині неоспорених сторонами обставин справи відносно того, що: 20.01.2023 між фізичною особою - підприємцем Григор`євим Вадимом Дмитровичем (Перевізник) та Приватним сільськогосподарським підприємством "Перемога" (Замовник) укладено договір №6/П5/Д2 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом (далі - Договір), на виконання умов якого позивачем надано послуги з вантажних автомобільних перевезень на суму 129 347,93 грн, що підтверджується Актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25 від 25.10.2023, додатком до якого зазначено реєстр товарно-транспортних накладних з відомостями щодо розвантаження згідно з товарно-транспортними накладних №307 від 12.10.2023, №307а від 12.10.2023, №359 від 12.10.2023, №359а від 12.10.2023, №415 від 14.10.2023, №426 від 14.10.2023, №426а від 14.10.2023 та №449 від 15.10.2023, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Частиною 2 статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 628 Цивільного кодексу України унормовано, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами статті 202 Цивільного кодексу України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків.

Статтею 909 ЦК України встановлено, що перевезення вантажу укладається в письмовій формі. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням перевізного документа (транспортної накладної, коносамента тощо) відповідно до вимог законодавства.

Положеннями ст. 916 ЦК України передбачено, що за перевезення вантажу, пасажирів, багажу, пошти стягується провізна плата у розмірі, що визначається за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом або іншими нормативно-правовими актами. Якщо розмір провізної плати не визначений, стягується розумна плата.

Відповідно до ст. 920 ЦК України, у разі порушення зобов`язань, що випливають із договору перевезення, сторони несуть відповідальність, встановлену за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами).

Закон України "Про автомобільний транспорт" визначає, що вантажні перевезення -перевезення вантажів вантажними автомобілями; послуга з перевезення пасажирів чи вантажів - перевезення пасажирів чи вантажів транспортними засобами на договірних умовах із замовником послуги за плату (ст. 1 Закону).

Відповідно до п. 11.1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 20.02.98 за № 128/2568 (далі - Правила) основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна.

Згідно вказаних Правил, договір про перевезення вантажів - двостороння угода між перевізником, вантажовідправником чи вантажоодержувачем, що є юридичним документом, яким регламентуються обсяг, термін та умови перевезення вантажів, права, обов`язки та відповідальність сторін щодо їх додержання.

Розділом 14 Правил передбачено, що форма і порядок розрахунків, а також випадки зміни розміру оплати за перевезення вантажів і надання інших послуг, пов`язаних з цим, визначаються Перевізником з вантажовідправником або вантажоодержувачем -Замовником при укладенні ними Договору на перевезення вантажів (п. 14.1).

Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства тощо. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Як вже зазначалось, на виконання умов Договору, позивачем надано послуги з перевезення вантажу Відповідача на загальну суму 129 347,93 грн.

Факт перевезення та доставки вантажу підтверджується актом здачі-приймання робіт (надання послуг) № 25 від 25.10.2023.

З наявної в Акті відмітки вбачається, що Замовник претензій по об`єму, якості та строкам виконання робіт немає.

До вказаного Акта здачі-приймання робіт (надання послуг) №25 від 25.10.2023 сформовано та узгоджено Додаток - реєстр товарно-транспортних накладних, в якому зазначено відомості надання послуги відповідно до умов Договору, зокрема: номер ТЗ, номер ТТН, дата завантаження, дата розвантаження, місце завантаження, місце розвантаження, номенклатура, відстань км, вага вивантаженого товару, тарифи та сума яка підлягає оплаті Замовником.

Наявні в матеріалах справи товарно-транспортні накладні містять необхідні відмітки, у тому числі по вантажно-розвантажувальним операціям.

Остаточна сума, яку Відповідач мав заплатити Позивачу становить 129 347,93 грн.

Відображена в Акті вартість наданих послуг відповідає погодженим між сторонами тарифам згідно з Додатком № 1 (а.с. 11) до Договору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині того, що Позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження надання послуг з перевезення вантажу. Фактичне надання таких послуг не заперечується відповідачем.

Відповідно до ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів оплати відповідачем наданих послуг, заборгованість Відповідача за умовами договору №6/П5/Д2 про надання послуг по перевезенню вантажів автотранспортом від 20.01.2023 становить 129 347,93 грн.

Отже, позовні вимоги про стягнення заборгованості в сумі 129 347,93 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Доводи Скаржника про відсутність підстав для оплати послуг у зв`язку з не надсиланням рахунку, а саме: «… Як вбачається із положень Договору, зобов`язання відповідача зі сплати наданих послуг виникають лише після отримання відповідачем рахунків на оплату, оскільки в них відповідно до умов п. 4.3 Договору розраховується остаточна вартість послуг.

Таким чином, зобов`язання Замовника з оплати послуг Перевізника виникає після отримання рахунку, в якому, згідно з пунктом 4.3 Договору, визначається остаточна вартість послуг на основі погоджених тарифів, фактичного пробігу та ваги перевезеного вантажу (розрахунок тонно-кілометрів). Цим самим спростовується висновок суду про те, що ненадання рахунку не є відкладальною умовою розумінні приписів статті 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні статті 613 ЦК України, а тому не звільняє ПСП «Мир» від обов`язку оплатити надані йому послуги з перевезення.

Оскільки Договір (пункти 4.1, 4.3) не передбачає інших строків оплати, відсутність рахунку унеможливлює виникнення зобов`язання з оплати, а отже, і не може вважатися простроченням з боку Замовника. Це узгоджується зі статтею 526 Цивільного кодексу України, яка вимагає належного виконання зобов`язань відповідно до умов договору, та статтею 193 Господарського кодексу України, яка встановлює аналогічні вимоги для суб`єктів господарювання. …

… Враховуючи умови Договору, строк оплати починає обчислюватися з моменту отримання Замовником рахунку, що має бути підтверджено документально (поштовим відправленням, кур`єрською доставкою або врученням уповноваженій особі під розписку).

Відповідно до змісту Договору та його тлумачення, перевізник мав надати замовнику рахунок на оплату (враховуючи наявний за Договором обов`язок замовника оплачувати послуги на підставі отриманого рахунку).

Отже, момент несплати або прострочення сплати наданих послуг за Договором починає обраховуватись в наступний день з моменту отримання рахунку поштовим відправленням або кур`єром, або - моменту вручення уповноваженій особі під розписку такого рахунку.

Зазначаємо, що позивачем не додано до позову жодних рахунків, що передбачено умовами договору, та не надано інформації щодо направлення таких рахунків на адресу відповідача.

Таким чином, Позивачем не обґрунтовано та не надано Суду будь-які дані щодо самого моменту виникнення заборгованості (зобов`язання) у Відповідача …» колегія суддів відхиляє, з огляду на наступне:

Згідно пункту 4.2. Договору сторони визначили, що розрахунок здійснюється Замовником Перевізнику по факту за надані послуги, на підставі Актів приймання-передачі надання послуг на виконання транспортних перевезень, підписаних уповноваженими представниками Сторін, протягом 10 (десяти) банківських днів з дня їх підписання.

Отже, Договором чітко визначено строк оплати та початок його перебігу, який обраховується з дати підписання Акту приймання-передачі наданих послуг.

Колегія суддів звертає увагу, що всі необхідні банківські реквізити для перерахування грошових коштів безпосередньо відображено в Договорі та в Акті надання послуг, а тому оформлення рахунку не є відкладальною умовою для здійснення оплати.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що за своєю правовою природою рахунок на оплату не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер. Ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦК України та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦК України, а тому не звільняє відповідача від обов`язку оплатити послуги.

Наведена правова позиція є сталою в судовій практиці і викладена в постановах Верховного Суду від 28.03.2018р. у справі № 910/32579/15, від 22.05.2018р. у справі № 923/712/17, від 21.01.2019 у справі № 925/2028/15, від 02.07.2019р. у справі № 918/537/18, від 29.08.2019р. у справі № 905/2245/17, від 26.02.2020р. у справі № 915/400/18.

На підставі наведеного вище, Відповідач не має правових підстав для ухилення від виконання обов`язку із здійснення своєчасної оплати наданих послуг за договором, що зумовлює право Позивача у разі несвоєчасної оплати наданих послуг на нарахування у відповідності до ст. 625 ЦК України інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних відповідно, які є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми. Подібні правові висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 р. у справах № 703/2718/16-ц ( провадження № 14-241цс19 ) та № 646/14523/15-ц ( провадження № 14-591цс18 ), від 13.11.2019 р. у справі № 922/3095/18 ( провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 р. у справі № 902/417/18 ( провадження № 12-79гс19).

Окрім того, позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3 % річних у сумі 4 380,37 грн. за період з 06.11.2023 року по 22.12.2024 року та інфляційні втрати у сумі 15 215,45 грн, за період з листопада 2023 року по листопад 2024 року.

Перевіривши наданий позивачем розрахунок, колегія суддів дійшла висновку, що він здійснений відповідно до умов укладеного між сторонами договору та вимог чинного законодавства, а відтак заявлені до стягнення суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи вищевикладені обставини справи, колегія суддів погоджується з висновком господарського суду, що вимоги позивача, про стягнення основного боргу в розмірі 129 347,93 грн., 3 % річних в розмірі 4 380,37 грн. та інфляційних втрат в розмірі 15 215,45 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, викладені у апеляційній скарзі аргументи не можуть бути підставами для скасування судового рішення місцевого господарського суду, оскільки вони не підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на неправильному тлумаченні Скаржником норм матеріального та процесуального права, що в сукупності виключає можливість задоволення апеляційної скарги.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.275 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до частини 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Відповідно до частин 1, 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Під час розгляду справи, колегією суддів не встановлено порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення та неправильного застосування норм матеріального права.

У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що скаржникам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції, викладених в рішенні суду, яке є предметом апеляційного оскарження.

З урахуванням вищевикладеного, рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" на нього, відповідно, підлягає залишенню без задоволення.

Розподіл судових витрат

У відповідності до статті 129 Господарського процесуального кодексу України, судові витрати за подання апеляційної скарги покладаються на скаржника.

Керуючись ст. ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Центральний апеляційний господарський суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного сільськогосподарського підприємства "Перемога" на рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 залишити без задоволення.

Рішення Господарського суду Кіровоградської області від 13.02.2025 у справі №912/3143/24 залишити без змін.

Витрати зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги у сумі 3 633,60грн покласти на Приватне сільськогосподарське підприємство "Перемога".

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття. Право касаційного оскарження, строк на касаційне оскарження та порядок подання касаційної скарги передбачено статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя М.О. Дармін

Суддя О.В. Чус

Суддя І.М. Кощеєв