ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 910/18460/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранець О. М. - головуючий, Кролевець О. А., Студенець В. І.,

за участю секретаря судового засідання Грабовського Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу

Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича

на рішення Господарського суду міста Києва

у складі судді Балаца С.В.

від 09.10.2024

та на постанову Північного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Суліми В.В., Майданевича А.Г., Гаврилюка О.М.,

від 09.04.2025

у справі за позовом Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича

до Акціонерного товариства «Укрсиббанк»,

треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: 1) Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»

2) Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Морозова Світлана Володимирівна,

про визнання недійсним договору та встановлення нікчемності договору,

за участю представників:

від позивача: Бучацький А.М.,

від відповідача: Онищенко М.В.,

від третьої особи-1: не з`явилися,

від третьої особи-2: не з`явилися.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2023 року фізична особа-підприємець Бучацький Андрій Михайлович звернувся до Господарського суду міста Києва із позовом до Акціонерного товариства «Укрсиббанк», у якому просив:

1) визнати недійсним договір іпотеки від 24.01.2008 №13134, укладений між Бучацьким А.М. та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 876;

2) встановити нікчемність «Договору іпотеки від 24.01.2008», якого Бучацький Андрій Михайлович з Акціонерним товариством «Укрсиббанк» не укладав, а приватний нотаріус Морозова С.В. нотаріально не посвідчувала та не реєструвала за реєстровим номером 127.

Позов обґрунтовано тим, що укладений між позивачем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» договір іпотеки від 24.01.2008 №13134, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 876, містить завідомо неправдиві відомості про реєстрацію в державному реєстрі правочинів договору купівлі нежитлових приміщень від 25.11.2005, за якими позивач набув у власність нежиле приміщення № 18 та № 19, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , яке передав банку в іпотеку, та не містить відомостей про реєстрацію 30.11.2005 Київським міським бюро технічної інвентаризації права власності на об`єкти нерухомого майна у реєстровій книзі № 45п-41 за реєстровим №3869-П права власності позивача на вказане нежиле приміщення.

Також зазначив, що уклавши з позивачем договір іпотеки від 24.01.2008 №13134 банк, як іпотекодержатель не звертався до КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації» та не надавав іпотечний договір для обов`язкової державної реєстрації обтяження іпотекою нежилого приміщення № 18 та № 19, яке знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Івана Федорова, будинок 10, на яке приватний нотаріус Морозова С.В. наклала заборону відчуження, яку зареєструвала в реєстрі за реєстраційним номером 877.

Також зазначив, що банк вніс до договору іпотеки від 24.01.2008 №13134, завідомо неправдиві відомості щодо наявності укладених між банком та позивачем кредитних договорів, які забезпечує цей договір іпотеки, які позивач з банком в письмовій формі не укладав. Наслідком таких протиправних дій банку є втрата позивачем права власності на предмет договору іпотеки від 24.01.2008 №13134, яке в незаконний спосіб набуло пов`язане з банком ТОВ «Кей-Колект».

Також зазначив, що позивач не укладав з Акціонерним товариством «Укрсиббанк» договір іпотеки від 24.01.2008, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Морозовою С.В. та зареєстрований за реєстровим номером 127.

Короткий виклад обставин справи, встановлених судами попередніх інстанцій

24.01.2008 між між Бучацьким Андрієм Михайловичем та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» укладено договір іпотеки №13134 від 24.01.2008. Цей договір посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. та зареєстровано в реєстрі за №876 (далі - договір іпотеки №13134). Терміни в договорі іпотеки №13134 вживаються в такому значенні:

- кредитний договір - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір;

- кредитний договір 2 - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір;

- кредитний договір 3 - договір про надання споживчого кредиту №0 від 24.01.2008 року укладений між Бучацьким Андрієм Михайловичем (далі - боржник) та іпотекодержателем, в забезпечення виконання грошових зобов`язань за яким укладається даний договір.

Назва кредитного договору 3, а саме «договір про надання споживчого кредиту» закреслено та здійснено рукописний надпис над закресленням: «кредитний договір», застереження про таке закреслення, а саме: «Закреслене «договір про надання споживчого кредиту» не читати, дописаному від руки «кредитний договір» вірити» підписано нотаріусом та скріплено печаткою нотаріуса.

Основне зобов`язання - зобов`язання іпотекодавця до боржника, якщо він є відмінним від іпотекодавця, за будь-яким кредитним договором або кредитними договорами окремо та/або разом, який(-і) укладений (-их) із іпотекодержателем, за яким(и) боржник або іпотекодавець має грошові зобов`язання перед іпотекодержателем, та виконання якого(-их) в повному обсязі забезпечується іпотекою за цим договором.

Предмет іпотеки - нерухоме майно, що є забезпеченням виконання грошових зобов`язань в повному обсязі іпотекодавця або боржника за основним зобов`язанням, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Згідно з предметом договору іпотеки №13134, іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно - нерухомість, яке належить позичальнику, а саме: - нежилі приміщення номер 18 та 19 (в літ. В) загальною площею 265, 4 кв.м, які знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Предмет іпотеки є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу нежилих приміщень, посвідченого Ганчук З.М., зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 13 жовтня 2007 року за № 2416015, і немає жодних договірних змін строків позовної давності, щодо правочинів на підставі яких іпотекодавець отримає право власності на предмет іпотеки (п.1.1 договору іпотеки №13134).

Ринкова вартість предмету іпотеки за домовленістю сторін, становить: 2 272 500 (два мільйона двісті сімдесят дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок. Відповідно до довідки-характеристики №1288050, виданої 30 жовтня 2007 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна вартість предмету іпотеки складає 5 186 400 (п`ять мільйонів сто вісімдесят шість тисяч чотириста) грн 00 коп. (п.1.2 договору іпотеки №13134).

Іпотекодавець та іпотекодержатель ознайомлені з усіма умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання, в тому числі стосовно можливості зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання, забезпеченого цим договором та/або договорами. Сторони досягли згоди відносно розміру, строку і порядку виконання зобов`язань , що забезпечуються іпотекою відповідно до цього договору, розуміючи при цьому можливість зміни розміру зобов`язань у більшу та/або меншу сторону, строку і порядку його виконання у випадках, передбачених умовами договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання. Сторони підтверджують, що іпотекою згідно цього договору забезпечуються також і розмір зобов`язань, строк і порядок їх виконання, який може бути змінено відповідно до умов вищевказаних договору(ів), що обумовлюють основне зобов`язання. (п.1.3 договору іпотеки №13134).

Крім того приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В. на підставі статті 73 Закону України «Про нотаріат», накладено заборону відчуження нежилих приміщень номер 18 (вісімнадцять) та номер 19 (дев`ятнадцять) (в літ.В), загальною площею 265,4 кв.м, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать Бучацькому Андрію Михайловичу до припинення дії чи розірвання іпотечного договору. Відповідна заборона зареєстрована в реєстрі за №877 та викладена в договорі іпотеки №13134 від 24.01.2008.

Договір складений на трьох аркушах, перший та третій аркуші виконані на нотаріальних бланках.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції

Господарський суд міста Києва рішенням від 09.10.2024 у справі №910/18460/23, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025, провадження в частині вимог про встановлення нікчемності договору іпотеки від 24.01.2008 року, якого Бучацький А.М. з АТ «УКРСИББАНК» в письмовій формі не укладав та якого приватний нотаріус Морозова С.В нотаріально не посвідчувала та не реєструвала за реєстровим номером 127 закрито. В задоволенні решти вимог відмовив повністю.

Рішення обґрунтовані тим, що підстави для визнання договору іпотеки недійсним відсутні, оскільки спірний договір іпотеки містить всі істотні умови передбачені статтею 18 Закону України «Про іпотеку», нотаріально посвідчений та вчинений відповідно до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Позивачем не надано доказів в підтвердження обставин, які б вказували на наявність підстав для визнання його недійсним відповідно до ст. 230 ЦК України. Посилання позивача на не вчинення оспорюваного правочину у зв`язку з відсутністю його державної реєстрації в порядку, передбаченому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визнані безпідставними, оскільки правові норми чинні на момент укладання спірного правочину не пов`язували його дійсність з його державною реєстрацією.

Стосовно вимог в частині встановлення нікчемності договору іпотеки від 24.01.2008, суди, враховуючи, що нікчемним може бути визнаний тільки існуючий правочин, а оскільки позивач такого договору не укладав, матеріали справи такого договору не містять, дійшли висновку про відсутність предмету спору і як наслідок про закриття провадження у справі у відповідній частині позовних вимог.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та аргументи учасників справ

Фізична особа-підприємець Бучацький Андрій Михайлович звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 у справі № 910/18460/23, у якій просив їх скасувати справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга подана на підставі пункту 4 абзацу 1 частини другої статті 287, пункту 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

В обґрунтування доводів касаційної скарги скаржник зазначив, що ним разом з позовною заявою було подано клопотання про витребування у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» доказів, яке суд розглянув в підготовчому засіданні та постановив усну ухвалу про відмову у його задоволенні. Суд апеляційної інстанції у судовому засіданні 09.04.2025 також розглянув клопотання позивача про витребування документів у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» та відмовив у його задоволенні.

Разом з тим, дослідження доказів про витребування яких подавав клопотання позивач має суттєве значення для справи, оскільки на думку позивача примірник укладеного між позивачем та банком договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, який знаходиться у позивача, не містить достовірних істотних умов, які повинен містити іпотечний договір, що передбачає стаття 18 Закону України «Про іпотеку», а саме: зміст та розмір основного зобов`язання , строк і порядок його виконання, опис предмета іпотеки, достатній для його ідентифікації, та його реєстраційні дані, а також не містить пункти договору 6.3, 6.4, 6.5, 6.6, 6.7, 6.8, які можуть бути зазначені на зворотній частині безномерного бланку в банківському примірнику іпотечного договору, який відсутній в матеріалах судової справи, та який судами не витребовувався. Також примірник договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, який знаходиться у позивача, містить дописки, закреслені слова та інші виправлення, які не дають змоги однозначно тлумачити зміст договору. Позивачу не відомо яка інформація зазначена в примірнику іпотечного договору, яка знаходиться у відповідача, який судами не витребовувався і не досліджувався.

Відповідач та третя особа-1 у відзивах на касаційну скаргу просили залишити її без задоволення, оскаржені рішення судів першої та апеляційної інстанцій залишити без змін.

Третя особа-2 відзиву на касаційну скаргу не подала, що не перешкоджає касаційному перегляду судових рішень.

ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ

Щодо меж розгляду справи судом касаційної інстанції

Відповідно до частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Оцінка аргументів учасників справи і висновків суду апеляційної інстанції

Верховний Суд неодноразово зазначав про те, що касаційне провадження у справах залежить виключно від доводів та вимог касаційної скарги, наведених скаржником і які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

При цьому самим скаржником у касаційній скарзі з огляду на принцип диспозитивності визначається підстава, вимоги та межі касаційного оскарження, а тому тягар доказування наявності підстав для касаційного оскарження, передбачених, частиною другою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

Суд, забезпечуючи реалізацію основних засад господарського судочинства, закріплених у частині третій статті 2 ГПК України, зокрема, ураховуючи принцип рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальності сторін, та дотримуючись принципу верховенства права, на підставі встановлених фактичних обставин здійснює перевірку застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

Позивач у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження рішення місцевого господарського суду та постанови суду апеляційної інстанції визначив пункт 4 абзацу 1 частини другої статті 287, пункт 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 3 частини третьої статті 310 Господарського процесуального кодексу України, на порушення якого посилається заявник касаційної скарги, передбачено, що підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, на які посилається скаржник у касаційній скарзі, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд необґрунтовано відхилив клопотання про витребування, дослідження або огляд доказів або інше клопотання (заяву) учасника справи щодо встановлення обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Скаржник вказує на необґрунтоване відхилення судами першої та апеляційної інстанцій клопотання позивача про витребування документів у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект», а саме примірника укладеного між позивачем та банком договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, в результаті чого було порушено норми процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Як свідчать матеріали справи, та визнається самим скаржником подане ним клопотання про витребування у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» доказів, було розглянуте судом першої інстанції в підготовчому засіданні, за результатами його розгляду суд постановив усну ухвалу про відмову у його задоволенні. Суд апеляційної інстанції у судовому засіданні 09.04.2025 також розглянув клопотання позивача про витребування документів у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» та відмовив у його задоволенні.

Відповідно до частини другої статті 236 Господарського процесуального кодексу України законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Згідно з частиною першою статті 237 Господарського процесуального кодексу України при ухваленні рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин.

Відповідно до частини третьої статті 2 Господарського процесуального кодексу України основними засадами (принципами) господарського судочинства є, зокрема, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом та змагальність сторін.

За змістом статті 13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, зокрема сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

Принцип рівності сторін у процесі є лише одним з елементів більш широкого поняття справедливого судового розгляду, яке також включає фундаментальний принцип змагальності процесу. Принцип рівності сторін у процесі - у розумінні "справедливого балансу" між сторонами - вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони.

Право учасників справи подавати заяви та клопотання передбачено статтею 42 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частини першої статті 81 Господарського процесуального кодексу України учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений в частинах другій та третій статті 80 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї.

У клопотанні про витребування судом доказів повинно бути зазначено: 1) який доказ витребовується (крім клопотання про витребування судом групи однотипних документів як доказів); 2) обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; 3) підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; 4) заходи, яких особа, яка подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу; 5) причини неможливості отримати цей доказ самостійно особою, яка подає клопотання (частина друга статті 81 ГПК України).

Скаржником визнається, що судами обох інстанцій були розглянуті його клопотання про витребування у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» доказів.

Відмовляючи позивачу в задоволені клопотання про витребування доказів суд першої інстанції виходив, зокрема, з того, що частина витребуваних доказів не входять до предмету доказування, також у відповідача та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, відсутні докази щодо яких заявлено клопотання, що частини доказів, які просить витребувати позивач, не існує, а також, що клопотання про витребування доказів позивачем заявлено з порушенням процесуальних строків.

Суд апеляційної інстанції обґрунтував своє рішення про відмову в задоволенні клопотання позивача щодо витребування у АТ «Укрсиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» банківського примірника договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Морозовою С.В. та зареєстрованого за реєстровим номером № 876, зазначив, що примірник оригіналу договору іпотеки був наданий позивачем для огляду у суді першої інстанції, про що суд вказав у рішенні.

Відповідач у наданих поясненнях підтверджує, що примірник іпотечного договору наданий позивачем у судове засідання у суді першої інстанції відповідає банківському примірнику іпотечного договору.

Крім того, матеріали справи містять копію договору іпотеки наданого позивачем та копію договору іпотеки, який зберігається в архіві приватного нотаріуса КМНО Морозової С.В. та був наданий нотаріусом на запит позивача. Вказані примірники іпотечного договору ідентичні і не мають розбіжностей.

Щодо інших документів, які просить витребувати позивач, то вони не входять до предмета доказування у даній справі.

Тобто, судами попередніх інстанцій виконано вимоги процесуального закону та розглянуто клопотання позивача про витребування доказів.

Сама по собі незгода позивача із відмовою у задоволенні клопотання про витребування доказів не може бути підставою для висновку, що судами допущено у цій частині порушення норм процесуального права, яке є підставою для скасування оскаржених судових рішень. Судами попередніх інстанцій встановлено, що у матеріалах справи наявний примірник договору іпотеки № 13134 від 24.01.2008, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Морозовою С.В. та зареєстрований за реєстровим номером № 876, що є предметом спору. Відповідач визнає, що примірник іпотечного наданий позивачем відповідає банківському примірнику іпотечного договору, які мають однакову юридичну силу.

Отже, ураховуючи те, що позивач реалізував своє право на звернення з клопотанням про витребування доказів і клопотання було розглянуте судами, предмет доказування у цій справі, Верховний Суд доходить висновку, що скаржник аргументовано не довів у чому саме полягає необґрунтованість відхилення клопотання. Крім того, незгода із відмовою у задоволенні клопотання позивача сама по собі не може бути підставою для висновку, що судом допущено у цій частині порушення норм процесуального права, яке є підставою для скасування оскарженого рішення.

Фактично доводи касаційної скарги зводяться до незгоди позивача з постановленими у цій справі судами попередніх інстанцій рішеннями, однак підстав для їх касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 абзацу 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, що давало б можливість суду касаційної інстанції здійснити їх оцінку на предмет застосування норм матеріального права, при вирішенні спору, не наведено.

Як слідує з приписів частини першої статті 300 Господарського процесуального кодексу України перегляд у касаційному порядку судових рішень, суд касаційної інстанції здійснює у межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження.

З огляду на викладене, Верховний Суд не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги та скасування постановлених у справі судових рішень, з підстав, наведених у касаційній скарзі позивача.

Висновки Верховного Суду

За змістом пункту 1 частини 1 статті 308 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення судів першої інстанції та апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з частиною першою статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Верховний Суд, переглянувши оскаржувані судові рішення в межах наведених у касаційній скарзі доводів, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, вважає, що вони ухвалені із додержанням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для її зміни чи скасування з підстав, викладених у касаційній скарзі немає.

Судові витрати

З огляду на те, що позивач звільнений від сплати судового збору та при поданні касаційної скарги судовий збір не сплачувався, розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись статями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, суд

ПОСТАНОВИВ:

1. Касаційну скаргу Фізичної особи - підприємця Бучацького Андрія Михайловича залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 09.10.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 09.04.2025 залишити без змін.

3. Постанова набирає законної сили з моменту її ухвалення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий О. Баранець

Судді О. Кролевець

В. Студенець