ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа № 916/1454/25
Господарський суд Одеської області у складі судді Нікітенка С.В., за участю секретаря судових засідань Букарова Т.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні справу,

за позовом: Акціонерного товариства "Райффайзен Банк" (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4а; ),

до відповідача 1: Фермерського господарства "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" (75300, Херсонська обл., Новотроїцький р-н., смт Новотроїцьке, вул. Гагаріна, 16; ),

до відповідача 2: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ),

про стягнення 4532824,11 грн.

За участю представників сторін:

від позивача адвокат Кардашевська Г.М., довіреність № 453/23;

від відповідача 1 не з`явився;

від відповідача 2 не з`явився.

Обставини справи.

Акціонерне товариство "Райффайзен Банк" звернувся до Господарського суду Одеської області з позовною заявою до фермерського господарства "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" та ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором № 011/89811/1281151 від 13.01.2022 у розмірі 4532824,11 грн. Судові витрати по сплаті судового збору позивач просить суд стягнути з відповідачів.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання ФГ "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО"-1 грошових зобов`язань за кредитним договором № 011/89811/1281151 від 13.01.2022, а також неналежне виконання ОСОБА_1 грошових зобов`язань за договором поруки № 155571/89811/328351 від 13.01.2022.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.04.2025 справу № 916/1454/25 передано на розгляд судді Господарського суду Одеської області Нікітенку С.В.

Ухвалою суду від 18.04.2025 прийнято позовну заяву акціонерного товариства "Райффайзен Банк" до розгляду та відкрито провадження у справі № 916/1454/25. Справу № 916/1454/25 постановлено розглядати в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначене на 13.05.2025 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 13.05.2025 відкладено підготовче засідання у справі на 11:30 год. 03.06.2025 та викликано учасників справи у підготовче засідання, призначене на 03.06.2025 об 11:30 год.

Ухвалою суду від 03.06.2025 закрито підготовче провадження у справі № 916/1454/25, призначено справу до судового розгляду по суті на 24.06.2025 об 14:10 год. та викликано учасників справи у судове засідання, призначене на 24.06.2025 о 14:10 год.

Судом встановлено, що адресою місцезнаходження відповідача-1 згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є: 75300, Херсонська обл., Новотроїцький р-н., смт Новотроїцьке, вул. Гагаріна, 16.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, Вся територія Генічеського району, код UA 0088940 знаходиться в зоні можливих бойових дій з 24.02.2022 і по теперішній час.

Відповідно до ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України, якщо остання відома адреса місця проживання (перебування), місцезнаходження чи місця роботи учасників справи знаходиться на тимчасово окупованій території, суд викликає або повідомляє учасників справи, які не мають офіційної електронної адреси, про дату, час і місце першого судового засідання у справі через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за двадцять днів до дати відповідного судового засідання.

З опублікуванням такого оголошення відповідач вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи /абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону/.

Господарським судом Одеської області 21.04.2025, 15.05.2025, 05.06.2025 на виконання ч. 2 ст. 12-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" № 1207-VII від 15.04.2014 у редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022 та з урахуванням Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 22.12.2022 № 309, повідомлено відповідача-1 про постановлення ухвали від 18.04.2025, 13.05.2025, 03.06.2025 у справі № 916/1454/25 шляхом розміщення оголошення на сайті „Судової влади України.

Таким чином, згідно абз. 3 ч. 1 ст. 12-1 Закону України Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України відповідач-1 вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи № 916/1454/25 з 21.04.2025.

Представник позивача у судовому засіданні 24.06.2025 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити, з підстав викладених позовній заяві.

Представники відповідачів у судове засідання 24.06.2025 не з`явились, про поважність причин неявки суд не повідомили.

Суд враховує, що відповідно до ч. 7 ст. 120 Господарського процесуального кодексу України (надалі - ГПК України) учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місцезнаходження чи місця проживання під час розгляду справи.

У разі відсутності заяви про зміну місцезнаходження, ухвала про повідомлення чи виклик надсилається учасникам судового процесу, які не мають офіційної електронної адреси, та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, за останньою відомою суду адресою і вважається врученою, навіть якщо відповідний учасник судового процесу за цією адресою більше не знаходиться або не проживає.

Відповідачами не було повідомлено суд про зміну місцезнаходження та не забезпечено внесення відповідних змін до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, а також до Єдиного державного Демографічного реєстру.

Судом також враховано те, що за приписами частини 1 статті 9 ГПК України ніхто не може бути позбавлений права на інформацію про дату, час і місце розгляду своєї справи або обмежений у праві отримання в суді усної або письмової інформації про результати розгляду його судової справи. Будь-яка особа, яка не є учасником справи, має право на доступ до судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до частини 2 статті 2 Закону України Про доступ до судових рішень усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі не пізніше наступного дня після їх виготовлення і підписання.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 3 Закону України Про доступ до судових рішень для доступу до судових рішень загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Єдиний державний реєстр судових рішень - автоматизована система збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку та надання електронних копій судових рішень.

Судові рішення, внесені до Реєстру, є відкритими для безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України (ч. 1 ст. 4 Закону України Про доступ до судових рішень).

Ухвали Господарського суду Одеської області по цій справі були оприлюднені у Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Враховуючи наведене, суд зазначає, що відповідачі були обізнані про розгляд справи № 916/1454/25, могли ознайомитися з текстом ухвал по справі, зокрема, з ухвалами суду в Єдиному державному реєстрі судових рішень (www.reyestr.court.gov.ua).

Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 2 ГПК України одним з основних засад господарського судочинства є розумність строків розгляду справи судом.

Суд зазначає, що з моменту відкриття провадження у справі у відповідачів було достатньо часу для ознайомлення з матеріалами справи, подання відзиву, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 13 ГПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 178 ГПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, суд вважає, що справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

Судом враховано, що завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

У судовому засіданні 24.06.2025 проголошено вступну та резолютивну частини судового рішення і повідомлено представнику позивача про час складення повного рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, суд

ВСТАНОВИВ:

Матеріали справи свідчать, що 13.01.2022 між акціонерним товариством Райффайзен Банк (надалі банк, кредитор або позивач) і фермерським господарством "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" (надалі боржник, позичальник або відповідач-1) був укладений Кредитний договір № 011/89811/1281151 (надалі - Договір).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору кредитор зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти в формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом кредитування в сумі 4000000,00 гривень, а позичальник зобов`язується в кредит за цільовим призначенням, повернути кредитору суму кредиту, сплатити проценти та комісії, а також виконати інші зобов`язання, визначені Договором.

Відповідно до умов п. 1.3. Договору кінцевий термін погашення кредиту - 13 квітня 2023 року.

Згідно умов п. 2.1. Договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку встановлених пунктами 2.2-2.5 Договору на рахунок нарахованих доходів кредитора № НОМЕР_2 в Одеській ОД АТ „Райфайзен Банк.

Протягом участі позичальника в програмі розрахунок розміру базової процентної ставки здійснюється за формулою: Індекс UIRD + 7,0% (п. 2.3.1. Договору).

Відповідно до умов пункту 4.1. підпункту 4.1.2. Договору виконання зобов`язань позичальника, що виникають (в т.ч. виникнуть у майбутньому) за договором, забезпечується, порукою відповідно до договору поруки, який повинен бути укладений після укладення договору, але до надання кредиту за договором, між кредитором і поручителем громадянин України ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 .

Позичальник зобов`язаний здійснити погашення заборгованості в порядку визначеному договором. Погашення частини кредиту здійснюється у розмірах та строки, які визначаються графіком (Додаток № 1 до Договору), що підписується сторонами в момент укладання Договору (п. 5.1., п. 5.2. Договору).

В свою чергу, згідно умов п. 8.1. Договору у разі настання обставини дефолту (невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором та/або договором забезпечення, а також інші обставини, які, на думку кредитора, свідчать про те, що зобов`язання Позичальника за договором не будуть виконані), кредитор має безумовне право на власний розсуд, без необхідності укладення будь-яких додаткових угод/договорів про зміни вжити один або декілька таких заходів, зокрема вимагати дострокового повного/часткового погашення заборгованості.

Договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і скріплення печатками сторін та діє до повного виконання ними прийнятих зобов`язань за Договором (п. 12.1. Договору).

Відповідно до додатку 1 до Кредитного договору, сторони встановили графік погашення заборгованості:

- з 13.01.2022 по 31.10.2022 включно 4000000,00 грн;

- з 01.11.2022 по 31.05.2023 включно 3000000,00 грн;

- з 01.06.2023 по 30.06.2023 включно 2000000,00 грн;

- з 01.07.2023 по 13.07.2023 включно 1000000,00 грн.

Окрім того, в забезпечення виконання зобов`язань фермерського господарства "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" за Кредитним договором № 011/89811/1281151 між акціонерним товариством Райффайзен Банк (кредитор) і ОСОБА_1 (надалі - поручитель або відповідач-2) був укладений Договір поруки № 155571/89811/328351 від 13.01.2022 (надалі - Договір поруки).

Відповідно до умов п. 1.1. Договору поруки поручитель зобов`язується відповідати перед кредитором солідарно з позичальником за виконання забезпечених зобов`язань, у тому числі тих, що виникнуть у майбутньому, які випливають з умов основного договору. Порукою за цим Договором забезпечується виконання забезпечених зобов`язань у повному обсязі, включаючи, але не обмежуючись, сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків та сплату нарахованих відповідно до ст. 625 ЦК України сум тощо.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань (п. 1.2. Договору поруки).

Пунктом 2.1. Договору поруки встановлено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями.

Поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 10 календарних днів з дати відправлення кредитором відповідної вимоги та в обсязі, зазначеному в такій вимозі (далі - Вимога). Єдиною підставою для визначення Кредитором у Вимозі розміру Забезпечених зобов`язань, що підлягають виконанню Поручителем, є дані аналітичного обліку та рахунки, що ведуться установою Кредитора для визначення грошових зобов`язань Позичальника перед Кредитором за Основним договором. Вимога Кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання Поручителем Забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному Кредитором у Вимозі. Кредитор має право направляти вимоги Поручителю будь-яку кількість разів до повного виконання забезпечених зобов`язань (п. 2.2. Договору поруки).

Матеріали справи свідчать, що позивачем вживались заходи досудового врегулювання спору шляхом направлення вимог про виконання грошових зобов`язань за Кредитним договором відповідачу-2 (вимога за вих. № 188/2/983 від 29.11.2024 року), (вимога за вих. № 188/2/147 від 19.02.2025 року), в яких зазначено, що у зв`язку із неналежним виконання умов Кредитного договору № 011/89811/1281151 від 13.01.2022, виникла заборгованість перед банком у розмірі 4532824,11 грн, у зв`язку з чим позивач просить відповідача-2 негайно виконати умови договору та погасити наявну заборгованість у строк, що не перевищує 10 календарних днів з моменту направлення даної вимоги.

Позивач зазначає, що всупереч погоджених умов, відповідачем-1 не виконано взяті на себе договірні зобов`язання, зокрема, ним у встановлений строк 13 квітня 2023 року не здійснено погашення боргу за основним зобов`язанням (тілом кредиту) в сумі 4000000,00 грн та не сплачено проценти за користування кредитними коштами в розмірі 532824,11 гривень.

Позивач також зазначає, що беручи до уваги порушення позичальником прийнятих на себе грошових зобов`язань та наявність заборгованості за Кредитним договором, кредитор набув права вимагати погашення заборгованості від поручителя у відповідності до умов Договору поруки №155571/89811/328351 від 13 січня 2022 року.

За розрахунком позивача, станом на 14.07.2023 заборгованість відповідача-1 за кредитним договором становить 4532824,11 грн, з якої 4000000,00 грн заборгованість за кредитом та 532824,11 грн заборгованість за відсотками.

Станом на день звернення позивача з позовною заявою до суду, заборгованість за Договором та Договорами поруки відповідачами сплачена не була.

Таким чином, невиконання відповідачами своїх договірних зобов`язань є порушенням умов Договору та Договору поруки.

Дані обставини стали підставою для звернення позивача з позовною заявою до суду.

Таким чином, виник спір, який підлягає вирішенню у судовому порядку.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та, враховуючи те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позовні вимоги акціонерного товариства "Райффайзен Банк" підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що однією із підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договір, який в силу вимог ч. 1 ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 Господарського кодексу України (надалі - ГК України) господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

За змістом ч. 1 ст. 174 ГК України господарські зобов`язання можуть виникати з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч. 2 ст. 345 ГК України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.

Приписами ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

В силу ч. 1 ст. 193 ГК України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. При цьому до виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення ЦК України з урахуванням особливостей, передбачених ГК України.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Статтею 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Судом встановлено, що відповідач-1 на виконання умов укладеного з позивачем Договору отримав від позивача кредитні кошти в розмірі 4000000,00 грн, що підтверджується банківською випискою ОР №12 від 19.01.2022 (т.1, а.с. 27).

Відповідно до частин 1 та 2 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Приписами статті 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Судом встановлено, що відповідач-1 не виконав умови Договору щодо повернення позивачу кредиту у повному обсязі в строк до 13.07.2023 включно.

Таким чином, у відповідача-1 станом на 14.07.2023 наявна прострочена кредитна заборгованість перед позивачем у розмірі 4000000,00 грн.

Також відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Приписами ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вище встановлено судом, відповідач-2 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 своїх зобов`язань за Договором, про що між позивачем і відповідачем-2 укладено відповідний Договір поруки.

Поручитель відповідає перед кредитором за виконання забезпечених зобов`язань у тому ж обсязі, що і позичальник, в порядку та строки, визначені основним договором, у тому числі, при виникненні підстав для дострокового повного/часткового виконання забезпечених зобов`язань (п. 1.2. Договору поруки).

Пунктом 2.1. Договору поруки встановлено, що у випадку повного або часткового невиконання (неналежного виконання) позичальником всіх або окремих забезпечених зобов`язань кредитор набуває права вимагати від поручителя виконання ним як солідарним боржником забезпечених зобов`язань та сплати заборгованості за забезпеченими зобов`язаннями, а поручитель зобов`язаний виконати вимоги кредитора щодо виконання забезпечених зобов`язань та сплатити заборгованість за забезпеченими зобов`язаннями. Поручитель зобов`язується здійснити виконання забезпечених зобов`язань протягом 10 календарних днів з дати відправлення кредитором відповідної вимоги та в обсязі зазначеному в такій вимозі. Вимога кредитора є єдиним та достатнім доказом настання підстав для виконання поручителем забезпечених зобов`язань в розмірі, визначеному кредитором у вимозі (п. 2.2. Договору поруки).

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Станом на день розгляду справи № 916/1454/25, заборгованість за Кредитним договором № 011/89811/1281151 від 13.01.2022 відповідачами не сплачена.

Отже, матеріалами справи підтверджується та не спростовано відповідачами, що у останніх існує прострочена заборгованість за кредитом перед позивачем у розмірі 4000000,00 грн.

Доказів сплати, заперечень або спростування заявленої до стягнення суми заборгованості у розмірі 4000000,00 грн відповідачами суду не надано.

З огляду на викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми заборгованість за кредитом у розмірі 4000000,00 грн є доведеними і обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Крім того, за користування кредитом за період з 28.02.2022 по 13.07.2023 включно позивачем нараховані проценти у розмірі 532824,11 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно умов п. 2.1. Договору протягом строку фактичного користування кредитом до кінцевого терміну погашення кредиту включно, позичальник зобов`язаний щомісяця сплачувати кредитору проценти, сума яких розраховується на основі змінюваної процентної ставки, розмір якої визначається для кожного процентного періоду відповідно до умов та в порядку встановлених пунктами 2.2-2.5 Договору на рахунок нарахованих доходів кредитора № НОМЕР_2 в Одеській ОД АТ „Райфайзен Банк.

Пунктом 1.3. Договору встановлено кінцевий термін погашення кредиту - 13 липня 2023 року.

З викладеного слідує, що відсотки за користування кредитом правомірно нараховувати в строк по 13.07.2023, тобто по кінцевий термін погашення Кредиту.

Судом перевірено правильність виконаного позивачем розрахунку суми відсотків у розмірі 532824,11 грн (т. 1, а.с. 26), та встановлено, що вони є вірними.

За таких обставин, позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів суми відсотків у розмірі 532824,11 грн, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За вищевикладених обставин та враховуючи, що ОСОБА_1 поручився перед позивачем за виконання відповідачем-1 боргових зобов`язань за Договором, заборгованість за кредитом в розмірі 4000000,00 грн та заборгованість за відсотками в розмірі 532824,11 грн слід стягнути солідарно з ФГ "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" та ОСОБА_1 , а отже позовна заява підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до частини третьої статті 13 ГПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

У відповідності до частини першої статті 73 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 74 ГПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.

За приписами статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Суд зазначає, що у викладі підстав для прийняття рішення суду необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Відповідачі позовні вимоги належними та доступними засобами доказування не спростували, а наявні в матеріалах справи докази свідчать про обґрунтованість позовних вимог.

Оцінюючи подані докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору покладаються на відповідачів.

Керуючись статтями 129, 232, 233, 237, 238, 240 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути солідарно з фермерського господарства "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" (75300, Херсонська обл., Новотроїцький р-н., смт Новотроїцьке, вул. Гагаріна, 16; ) та ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства „Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-а; ) заборгованість за Кредитним договором № 011/89811/1281151 від 13.01.2022 в загальній сумі 4532824,11 грн, з яких: заборгованість за тілом складає 4000000,00 грн, заборгованість за відсотками складає 532824,11 грн.

3. Стягнути з фермерського господарства "ЯСНА ПОЛЯНА-АГРО" (75300, Херсонська обл., Новотроїцький р-н., смт Новотроїцьке, вул. Гагаріна, 16; ) на користь акціонерного товариства „Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-а; ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 27196,95 грн.

4. Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь акціонерного товариства „Райффайзен Банк (01011, м. Київ, вул. Генерала Алмазова, 4-а; ) суму судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 27196,95 грн.

5. Накази видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили в порядку ст. 241 Господарського процесуального кодексу України та може бути оскаржено в апеляційному порядку до Південно-Західного апеляційного господарського суду шляхом подачі апеляційної скарги у строки, визначені ст. 256 ГПК України.

Повне рішення складено 02.07.2025.

Суддя Нікітенко С.В.