ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.07.2025 Справа № 914/1641/24

м. Львів

Господарський суд Львівської області у складі судді Ростислава Матвіїва за участю секретаря судового засідання Дарії Мандюк розглянув матеріали позовної заяви Керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі

позивача: Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, смт Бориня, Самбірський район, Львівська область,

до відповідача 1: Фермерського господарство «Марі Ґолд», с. Шегині, Яворівський район, Львівська область,

до відповідача 2: Головного управління Держгеокадастру у Львівській області, м. Львів,

до відповідача 3: Самбірської районної державної адміністрації Львівської області, м. Самбір, Львівська область,

за участю третьої особи 1, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Регіонального ландшафтного парку Надсянський, смт Бориня, Турківський район, Львівська область,

за участю третьої особи 2, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Державної екологічної інспекції у Львівській області, м. Львів,

за участю третьої особи 3, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача: Військової частини НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), АДРЕСА_1 ,

предмет позову: визнання недійсним розпорядження в частині, визнання недійсним наказу в частині, усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку,

підстава позову: користування земельною ділянкою природно-заповідного фонду в порушення вимог законодавства,

за участю представників:

прокуратури: Лука Галина Володимирівна,

позивача: не з`явився,

відповідача 1: не з`явився,

відповідача 2: не з`явився,

відповідача 3: не з`явився,

третьої особи 1: не з`явився,

третьої особи 2: не з`явився,

третьої особи 3: не з`явився.

1. ПРОЦЕС

1.1. До Господарського суду Львівської області 25.06.2024 надійшла позовна заява керівника Самбірської окружної прокуратури Львівської області в інтересах держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області до Фермерського господарство Марі Ґолд, Головного управління Держгеокадастру у Львівській області про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки, визнання недійсним договору оренди та зобов`язання повернути земельну ділянку.

1.2. Ухвалою суду від 27.06.2024 відкрито провадження за правилами загального позовного провадження, залучено до участі у справі в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Регіональний ландшафтний парк «Надсянський» і Державну екологічну інспекцію у Львівській області.

1.3. Хід розгляду справи відображено в попередніх ухвалах суду та протоколах судових засідань. Зокрема у судовому засіданні 20.11.2024 залучено Військову частину НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) в статусі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача; 23.12.2024 прийнято до провадження позовні вимоги в редакції заяви про зміну предмету позову, залучено Самбірську районну державну адміністрацію Львівської області за вимогою про визнання незаконним розпорядження Турківської районної державної адміністрації № 305 від 15.11.2013; 19.03.2025 закрито підготовче провадження і призначено справу до розгляду по суті.

1.4. Відводів суду сторонами не заявлялось.

1.5. У судове засідання 25.06.2025 з`явилися представники прокуратури та відповідача 2, суд оголосив перерву для проголошення вступної та резолютивної частини рішення до 02.07.2025, про що повідомлено учасників справи ухвалами суду від 25.06.2025.

1.6. Відповідно до ч. 1 ст. 202 Господарського процесуального кодексу України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

1.7. Суд зауважує, що всі учасники справи обізнані про судовий розгляд справи, всі, крім Регіонального ландшафтного парку Надсянський, мають зареєстровані електронні кабінети в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі. Неявка учасників справи, крім прокурора, відповідача 2 і третьої особи 3, є систематичною. Враховуючи зазначене, суд зазначає, що повторна неявка учасників справи без повідомлень причин неявки на стадії ухвалення судового рішення не є підставою для відкладення судового засідання.

1.8. У судовому засіданні 02.07.2025 проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

2. СУТЬ СПОРУ ТА ПРАВОВА ПОЗИЦІЯ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

2.1. Прокурор зауважує, що встановлено факт порушення екологічних вимог при наданні (відведенні) спірної земельної ділянки, яка відведена та надана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах території природно-заповідного фонду (регіонального ландшафтного парку місцевого значення «Надсянський»), чим порушено вимоги ст. ст. 15, 16, 21, 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України».

2.2. Також вважає, що договір укладено без попереднього отримання дозволу від органів Державної прикордонної служби України для здійснення будь-якої діяльності, в тому числі господарської за лінією прикордонних інженерних споруджень, а також без отриманого дозволу щодо пропуску за лінію прикордонних інженерних споруджень з метою проведення обмірів земельних ділянок, визначення та погодження їх меж. Також договір укладений не Боринським селищним головою, як цього вимагає п. 16 ч. 4 ст. 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а іншою особою на підставі довіреності, посвідченої 31.08.2021 приватним нотаріусом Самбірського районного нотаріального округу Львівської області.

2.3. Тому прокурор заявив позовні вимоги про:

1. визнання недійсним розпорядження Турківської районної державної адміністрації № 305 від 15.11.2013 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району» в частині інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, а саме щодо земельної ділянки, площею 10,3823 га з кадастровим номером :03:000:0008,

2. визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 48-ОТГ від 15.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га,

3. усунення перешкод держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки;

4. визнання недійсним договору оренди землі;

5. усунення перешкод у здійсненні Боринською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права оренди, припинивши інше речове право - право оренди земельної ділянки;

6. усунення перешкод у здійсненні Боринською селищною радою права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом зобов?язання Фермерського господарства «Марі Голд» повернути земельну ділянку у розпорядження Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (заявлені до відповідача 1).

2.4. Позивач письмової позиції стосовно спору не висловив, однак під час розгляду справи по суті усно підтримав позовні вимоги у повному обсязі.

2.5. Відповідач 1 Фермерське господарство «Марі Ґолд» участі в розгляді справи не взяв, відзиву на позовну заяву не подав, обізнаний про розгляд справ, має зареєстрований електронний кабінеті в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі.

2.6. Відповідач 2 Головне управління Держгеокадастру у Львівській області заперечує позовні вимоги, стверджуючи, що спірна земельна ділянка сформована 20.10.2013 в результаті інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району Львівської області. Сама по собі державна реєстрація земельної ділянки не призводить до виникнення, зміни чи припинення права власності чи інших речових прав на земельну ділянку. Відповідач вважає позовну вимогу похідною позовною вимогою, задоволення якої безпосередньо залежить від задоволення основних. Оскільки основні позовні вимоги не підлягають до задоволення, тому і така вимога не може бути задоволеною.

2.7. Відповідач 3 заперечує позовні вимоги. Звертає увагу, що проект землеустрою не отримував позитивного висновку державної експертизи землевпорядної документації, що сформовані цим проектом земельні ділянки відсутні в кадастровій карті України, а встановлені проектом межі об`єктів природно-заповідного фонду не були затверджені на час прийняття оскаржуваного розпорядження від 15.11.2013, то земельні ділянки, загальною площею 88,2341 га, за даними ДЗК належно віднесено до земель сільськогосподарського призначення. Зазначає, що права позивача жодним чином не порушуються оскаржуваним розпорядженням, адже позивач користується і розпоряджається земельною ділянкою відповідно до свого волевиявлення: передав ділянку в оренду.

2.8. Відповідач 3 також заявляє про сплив позовної давності, адже оскаржуване розпорядження від 15.11.2013 є загальнодоступним і позивач Боринська селищна рада достовірно знала про його прийняття, тому трирічний строк позовної давності давно закінчився і позовна вимога не може бути задоволена через це.

2.9. Третя особа 1 Регіональний ландшафтний парк «Надсянський» стверджує, що спірна ділянка входить до складу заповідної зони, режим якої регламентується ст. 16, ст. 21 і ст. 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд», тому підтримує позовні вимоги.

2.10. Третя особа 2 Державна екологічна інспекція у Львівській області письмової позиції стосовно спору не висловила.

2.11. Третя особа 3 Військова частина НОМЕР_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) також підтримує позовні вимоги та водночас стверджує про те, що землі в межах прикордонної смуги не можуть передаватись в комунальну та приватну власність.

3. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ІЗ МАТЕРІАЛІВ СПРАВИ

3.1. Львівський філіал Інституту землеустрою Української академії аграрних наук за замовленням Управління земельних ресурсів облдержадміністрації у 1993 році виготовив технічний звіт по інвентаризації земель комітету в справах охорони державного кордону України на території Турківського району Львівської області, відповідно до якого, серед іншого, встановлено, що Військова частина НОМЕР_1 не має Державних актів на право користування землею, що землі, які б раніше входили до 800-сотметрової смуги контрольно-слідової смуги, використовуються господарствами. Комісія вважала залишити в постійному користуванні військової частини земельні ділянки, які використовуються за призначенням контрольно-слідова смуга, шириною 25 м, 5 м смуги бля кордону з державою Польща і території 4-х застав згідно з додатком 5.

3.2. Додатком 1 до цього технічного звіту є акт інвентаризації земель комітету у справах охорони державного кордону України, відповідно до якого встановлено, що землі, що не використовуються Держкордоном, передати в народне господарство. Відповідно до п. 2.5 цього акта в користуванні Держкордону в межах Турківського району залишається 232,7 га земель, а відповідно до п. 2.4 запропоновано для передачі в народне господарство землі, площею 3 280,3 га.

3.3. Згідно з додатком 4 до згаданого вище акта з окреслених 3 280,3 га сільськогосподарські угіддя становлять 1 755,6 га, з них 9,4 рілля, 577,8 га сіножаті, 1 168,4 га пасовища. Лісові площа виокремлено в площі 482,5 га, а деревно-чагарникових насаджень 919,7 га.

3.4. Державна районна адміністрація погодилась з результатами інвентаризації земель і вважає за доцільне залишити в користуванні комітету 232,7 га земель, а 3 280,3 га, які не використовуються комітетом за цільовим призначенням, передати в народне господарство в межах сільських рад: Сяньківської, Верхненської, Нижньояблунської, Верньояблунської, Шандровецької, Боберківської, Хащівської.

3.5. У 1996 році Львівська обласна рада народних депутатів прийняла рішення про затвердження матеріалів інвентаризації земель, що знаходяться в користуванні органів Міністерства оборони України, Служби безпеки України, Державного комітету у справах охорони державного кордону України, Міністерства внутрішніх справ України, Штабу цивільної оборони України, Товариства сприяння оборони України, Національної гвардії України, відповідно до якого, серед іншого, припинено право користування Міністерства оборони України і відомств оборонного значення на території Львівської області, земельними ділянками, площею 5,1 тис. га, які передати для подальшого використання місцевим радам народних депутатів, згідно з додатком 4.

3.6. Одним із додатків до вказаного рішення є земельні ділянки, які передаються органами Міністерства оборони України місцевим радам народних депутатів для сільськогосподарського використання і серед них в Турківському районі ділянки, площею 3260,3 га.

3.7. Згідно з розпорядженням Турківської районної державної адміністрації від 27.08.2013 призначено інвентаризацію земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району, загальною площею 3100 га, та складання за її результатами технічної документації із землеустрою. А розпорядженням від 15.11.2013 затверджено матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району.

3.8. Рішенням Львівської обласної ради від 31.07.1997 оголошено Регіональний ландшафтний парк «Надсянський» бюджетною природоохоронною рекреаційною установою регіонального значення. Згідно з додатком № 1 до вказаного рішення встановлено перелік земельних ділянок, що входять в територію Регіонального ландшафтного парку «Надсянський» по Бобернівській сільській раді 5265 га, Верхньояблунській 3224 га, Нижньояблунській 3862 га, Нижньотурівській 3085 га, Сянківській 1083 га, Шандровецькій 2909 га, разом 19 428 га.

3.9. Відповідно до цього рішення Департамент екології та природних ресурсів 11.05.2022 видав охоронне зобов`язання Боринській селищній раді про передачу під охорону та дотримання встановленого режиму території ландшафтного парку «Надсянський», орієнтовною площею 11 207 га.

3.10. Рішенням Львівської обласної ради від 07.10.2008 затверджено Положення про Регіональний ландшафтний парк «Надсянський».

3.11. Третя особа 1 листом від 14.07.2023 повідомила начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури про те, що регіональний ландшафтний парк «Надсянський» створений без вилучення земельних ділянок, лісових угідь та інших природно-охоронних об`єктів у їх власників або користувачів; з 31.07.1997 загальна площа парку не змінювалась і становить 19 428 га; користувачами земельних ділянок в межах парку є Боринська селищна рада 11 207 га, Турківська міська рада 340 га, а користувачами лісових земель є філія «Самбірське лісове господарство» - 4 446 га та Турківське ДЛГП ЛГП «Галсільліс» - 3 435 га, влучення не проводилось, землі не передавались.

3.12. Регіональний ландшафтний парк «Надсянський» листом від 18.07.2024 повідомив суд, що згідно з функціональним зонуванням, затвердженим у 2023 році, щодо земель Боринської територіальної громади територія з кадастровим номером :03:000:0008 входить до складу заповідної зони, режим роботи якої регламентується ст. ст. 16. 21, 24 Закону України «Про природно-заповідний фонд».

3.13. Львівська обласна державна адміністрація 24.05.2016 видала розпорядження про прикордонний режим, відповідно до якого установлено на території області вздовж Державного кордону України профілактичну смугу на глибину 100 метрів від лінії державного кордону.

3.14. Відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 15.12.2020 Боринській селищній раді передано у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 4042,7769 га, які розташовані на території Боринської селищної ради. На виконання такого наказу складено акт приймання передачі земельних ділянок у комунальну власність.

3.15. На підставі наказу від 15.12.2020, акта приймання передачі від 15.12.2020 і рішення органу місцевого самоврядування № 35 від 24.12.2020 здійснено державну реєстрацію права власності за Боринською селищною радою, що підтверджено витягом від 17.06.2024 (том 1 стор. 71).

3.16. Згідно з рішенням Боринської селищної ради від 11.06.2021 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Боринської селищної ради за межами населених пунктів, змінено цільове призначення земельних ділянок із земель запасу на «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» відповідно до додатків № 1, № 2, № 3. Зокрема відповідно до додатку № 2 вказаного рішення земельну ділянку включено в п. 33 як таку, стартовий розмір річної орендної плати стосовно якої вираховується від нормативно грошової оцінки в розмірі 7 %.

3.17. Відповідно до витягу з Державного земельного кадастру, сформованого 22.06.2021, земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0008, площею 10,3823 га, зареєстрована 20.10.2013, належить до комунальної форми власності, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

3.18. Відомості про обмеження у використанні земельної ділянки прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах.

3.19. Вказана реєстрація ділянки здійснена на підставі проведення інвентаризації земель від 21.10.2013, ТзОВ «Карпати Гео-Інвест».

3.20. Згідно з протоколом № 1169 земельних торгів у формі аукціону з продажу права оренди земельної ділянки від 09.09.2021 стосовно лота права оренди земельної ділянки, площею 10,3823 га, терміном на 7 років, переможцем визначено Фермерське господарство «Марі Ґолд».

3.21. У той же день, 09.09.2021, між організатором торгів і переможцем укладено договір оренди землі, утому числі ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ, інших угідь. Договір підписаний від імені орендодавця також Шкітаком В.М.

3.22. Відповідно до п. 16 договору земельна ділянка передається в оренду для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва; цільове призначення ділянки землі сільськогосподарського призначення.

3.23. Договором визначено обтяження щодо використання земельної ділянки: прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах на частині земельної ділянки, площею 0,4471 га, 0,3595 га, 0,2571 га. Передача в оренду земельної ділянки не є підставою для припинення або зміни обмежень та інших прав третіх осіб на цю ділянку (п. 24, п. 25 договору).

3.24. На виконання договору та підтвердження факту передачі земельної ділянки в користування сторони договору підписали акт прийому передачі земельної ділянки (без дати).

3.25. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, сформованого 17.06.2024, власником земельної ділянки, кадастровий номер :03:000:0008, площею 10,3823 га є Боринська селищна рада Самбірського району Львівської області, дата реєстрації права власності 26.05.2021.

3.26. Щодо вказаної земельної ділянки зареєстровано право оренди Фермерського господарство «Марі Ґолд» з 13.09.2021 на підставі договору оренди землі від 09.09.2021.

4. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ПРЕДСТАВНИЦТВА ПРОКУРОРОМ ІНТЕРЕСІВ БОРИНСЬКОЇ СЕЛИЩНОЇ РАДИ САМБІРСЬКОГО РАЙОНУ ЛЬВІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

4.1. Згідно з абз. 1-2 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, крім випадку, визначеного абзацом четвертим цієї частини.

4.2. Аналіз частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дає підстави стверджувати, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

4.3. Так, захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Аналогічна правова позиція про застосування вказаних норм права викладена в постановах Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 20.09.2018 по справі № 924/1237/17, від 06.02.2019 у справі №927/246/18, від 22.10.2019 у справі №914/648/17, постанові Об`єднаної палати Касаційного господарського суду в складі Верховного Суду від 07.12.2018 у справі №924/1256/17, постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2019 у справі №587/430/16-ц.

4.4. До позовної заяви долучено листування прокуратури з позивачем.

4.5. Так, позивач 07.02.2023 надав начальнику Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури інформацію про те, що не вживав заходів щодо розірвання договорів оренди та повернення земельних ділянок, оскільки такі не передавались в постійне користування органам державної прикордонної служби України, укладення договорів призвело до наповнення бюджету, Фермерське господарство «Марі Голд» зверталось до органів Державної прикордонної служби України щодо пропуску за лінію прикордонних інженерних споруджень.

4.6. Турківський відділ Самбірської окружної прокуратури Львівської області отримав відповідь від ІНФОРМАЦІЯ_2 від 19.01.2023 про те, що протяжність Державного кордону України з Республікою Польща на території Турківської та Боринської громад Самбірського району складає 31,6 км. Встановлення ширини прикордонної смуги 5 кілометрів вздовж державного кордону визначено постановою Кабінету Міністрів України від 27.07.1998. Розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації від 30.11.2021 року № 1193/0/5-21 про встановлення ширини прикордонної смуги в межах Львівської області, не надходило. Упродовж 2020-2022 років на адресу загону звернень і супровідних листів щодо погоджень розроблення документацій на зазначені земельні ділянки, зокрема й :03:000:0008, не надходило.

4.7. А листом від 22.12.2022 Сьомий прикордонний Карпатський загін заступнику керівника Львівської обласної прокуратури надав відповідь, зокрема про те, що Державна прикордонна служба України не є тим органом, що здійснює передачу земельних ділянок у власність і що збіги та накладання земельних ділянок на власність Державної прикордонної служби відсутні.

4.8. Відповідно до змісту протоколу огляду місця події від 05.04.2023 оглянуто територію, розташовану за лінією прикордонних інженерних споруджень та простягається до лінії державного кордону з Республікою Польща, яка співпадає з річкою Сян. В ході огляду проведено вимірювання території, зафіксовано напрям руху річки Сян, виявлено, що поблизу неї знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, із відображенням відстані до крайньої лінії урізів води річки Сян, встановлено, що вказана земельна ділянка не оброблена, будь-яка господарська діяльність на ній не здійснюється. На частині земельної ділянки виявлено групу водних об`єктів, встановлено їх координати та зафіксовано, що струмки впадають в річку Сян; виявлено значну кількість дерев, які утворюють групи лісових масивів. Земельна ділянка знаходиться між річкою Сян (державним кордоном) і лінією прикордонних інженерних споруд (група дерев`яних, закопаних в землю, стовпів, з`єднаних між собою металевим колючим дротом). Зафіксовано відсутність будь-яких межових знаків вказаної земельної ділянки і наявність металевих табличок № 285 і № 286, а також зафіксовано струмки, які перетинаються цією лінією.

4.9. Департамент екології та природних ресурсів листом від 13.04.2023 повідомив Самбірську окружну прокуратуру про місцезнаходження спірної земельної ділянки, про наявність охоронного зобов`язання з 2022 року.

4.10. Самбірська окружна прокуратура листом від 21.07.2023 звернулась до позивача з проханням надати інформацію, чи вносились відомості (зміни) стосовно спірної земельної ділянки в частині її належності до земель природно-заповідного фонду, чи вживались заходи щодо припинення орендних відносин з орендарем.

4.11. Позивач надав відповідь листом від 26.07.2023 про те, що стосовно першого питання заходи не вживались, а стосовно другого питання не вживались, адже дія договорів призвела до наповнення місцевого бюджету.

4.12. Львівська обласна рада листом від 01.05.2024 повідомила начальника Турківського відділу Самбірської окружної прокуратури про те, що земельна ділянка, кадастровий номер :03:000:0008, знаходиться в межах заповідної зони парку.

4.13. Листом від 17.06.2024 Самбірська окружна прокуратура Львівської області повідомила Боринського селищного голову про подання до суду позову в інтересах Боринської селищної ради про визнання недійсним договору та повернення земельної ділянки, площею 10,3823 га.

4.14. Частиною 3 статті 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що матеріальною і фінансовою основою місцевого самоврядування є серед іншого земля, природні ресурси, що є у комунальній власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, а також об`єкти їхньої спільної власності, що перебувають в управлінні районних і обласних рад. Згідно з положеннями ч. 1 вказаної статті органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону.

4.15. Із описаного вбачається, що позов спрямований на захист прав та інтересів територіальної громади, які порушуються внаслідок користування відповідачем 1 ділянкою природно заповідного фонду. Бездіяльність Боринської селищної ради зі звернення до суду з позовом про скасування державної реєстрації земельної ділянки у земельному кадастрі та звільнення земельної ділянки орендарем, який всупереч законодавству отримав земельну ділянку в користування, свідчить про нездійснення цим органом захисту інтересів громади та є обґрунтованою підставою для представництва прокурором інтересів держави в суді.

5. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ПЕРШОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

5.1. Позовна вимога про визнання недійсним розпорядження Турківської районної державної адміністрації № 305 від 15.11.2013 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району» в частині інвентаризації земель сільськогосподарського призначення, а саме щодо земельної ділянки, площею 10,3823 га з кадастровим номером :03:000:0008, заявлена до відповідача 3 - Самбірської районної державної адміністрації Львівської області як правонаступника Турківської районної державної адміністрації Львівської області. Факт правонаступництва є загальновідомим та не заперечується жодним із учасників справи.

5.2. Оскаржуване розпорядження має два пункти:

1) затвердити матеріали інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 3100,0000 га, розташованих за межами населених пунктів на території Турківського району Львівської області, згідно з додатками № 1, № 2,

2) Відділу держземагентства у Турківському районі внести зміни в державну статистичну звітність щодо кількісного обліку відповідно до матеріалів інвентаризації земель.

5.3. Додатком до розпорядження є реєстр земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, інвентаризацію яких проведено у 2013 році по Турківському району за кошти державного бюджету. Реєстр вміщує відомості про назву ради, загальну площу ділянки, кількість ділянок, з яких виокремлено площі ріллі, багаторічних насаджень, сіножатей, пасовищ.

5.4. Суд зауважує, що у додатках до оскаржуваного розпорядження відсутні відомості про спірну ділянку, площею 10,3823 га, а прокурор і позивач не обґрунтували в інший спосіб включення спірної ділянки до будь-якої іншої, охопленої розпорядженням, ділянки.

5.5. Крім цього, прокурор стверджує, що вимога заявлена до відповідача 3 з підстав неправильного цільового призначення ділянки, так як ділянка належить до земель природно-заповідного фонду. Надаючи правову оцінку таким доводам, суд зазначає, що вказаним розпорядженням не встановлювалося та не змінювалося цільове призначення земельних ділянок.

5.6. Так, відповідно до чинної на листопад 2013 року редакції ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення.

5.7. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

5.8. Рада міністрів Автономної Республіки Крим, орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування у місячний строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, погодженого в порядку, встановленому статтею 1861 цього Кодексу, приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та зміну її цільового призначення.

5.9. Види використання земельної ділянки в межах певної категорії земель (крім земель сільськогосподарського призначення та земель оборони) визначаються її власником або користувачем самостійно в межах вимог, встановлених законом до використання земель цієї категорії, з урахуванням містобудівної документації та документації із землеустрою.

5.10. Суд звертає увагу, що оскаржуване розпорядження не передбачає віднесення земель до тієї чи іншої категорії, не змінює цільового призначення земельної ділянки та не вирішує питання затвердження проекту землеустрою. Тому відсутні підстави стверджувати, що розпорядженням від 15.11.2013 неправильно визначено цільове призначення земельної ділянки та порушено інтереси позивача.

5.11. До того ж, відповідно до пояснювальної записки до проекту такого розпорядження його розроблено з метою затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогоспоарського призначення і визначення якісного стану земель, їх меж, розміри, склад угідь, на підставі ст. 17 Земельного кодексу України, Порядку проведення інвентаризації земель, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 р. № 513.

5.12. Так, вказаний Порядок передбачав, що інвентаризація земель проводиться з метою:

- забезпечення ведення Державного земельного кадастру, здійснення контролю за використанням і охороною земель;

- визначення якісного стану земельних ділянок, їх меж, розміру, складу угідь;

- узгодження даних, отриманих у результаті проведення інвентаризації земель, з інформацією, що міститься у документах, які посвідчують право на земельну ділянку, та у Державному земельному кадастрі;

- прийняття за результатами інвентаризації земель Кабінетом Міністрів України, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, місцевими держадміністраціями та органами місцевого самоврядування відповідних рішень;

- здійснення землеустрою.

5.13. Під час проведення інвентаризації земель установлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та оформлення документів, що посвідчують право на земельну ділянку, не здійснюються.

5.14. Крім цього, відповідно до технічного завдання на виконання робіт з інвентаризації земель та земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності, орієнтовною площею 312,5816 га, на території Нижньояблунківської сільської ради Турківського району та складення за їх результатами технічної документації із землеустрою метою виконання робіт інвентаризація сформованих земельних ділянок, яким не присвоєно кадастрові номери або відомості про які відсутні у ДЗК, визначення їх стану; формування нових земельних ділянок за рахунок земель сільськогосподарського призначення з визначенням їхніх меж, розмірів та внесення даних до ДЗК. Тобто встановлення цільового призначення не було метою чи наслідком проведеної інвентаризації земель.

5.15. Крім цього, прокурор залишив поза увагою, що саме рішенням Боринської селищної ради від 11.06.2021 затверджено проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок сільськогосподарського призначення комунальної власності для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Боринської селищної ради за межами населених пунктів, та змінено цільове призначення земельних ділянок із земель запасу, встановивши цільове призначення «для ведення товарного сільськогосподарського виробництва» згідно з додатком № 1.

5.16. Враховуючи зазначене, суд не вважає доведеним факт порушення інтересів позивача як представницького органу територіальної громади розпорядженням Турківської районної державної адміністрації № 305 від 15.11.2013 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району». Тому така позовна вимога задоволенню не підлягає.

5.17. Щодо заяви відповідача 3 про застосування наслідків спливу позовної давності, то суд зауважує, що така підлягає застосуванню лише у випадку встановлення обґрунтованості порушеного матеріального права сторони. Проте відповідно до зробленого вище висновку позовна вимога є не обґрунтованою і не підлягає задоволенню по суті, а не через позовну давність.

6. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ДРУГОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

6.1. Вимога про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 48-ОТГ від 15.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність» в частині передачі в комунальну власність Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га заявлена до відповідача 2 - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області з тих підстав, що на час передачі спірна ділянка уже відносилась до земель природно-заповідного фонду.

6.2. Так, оскаржуваний наказ відповідно до його змісту прийнятий відповідно до ст. ст. 117, 122 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», наказу Держгеокадастру від 17.11.2020 № 485, Положення про Головне управління Держгеокадастру у Львівській області, та вміщує два пункти:

1. передати Боринській селищній раді (територіальній громаді) у комунальну власність земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, загальною площею 4042,7769 грн, які розташовані на території Боринської селищної ради, згідно з актом приймання передачі,

2. право власності на земельні ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права та оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

6.3. Відповідно до згаданого Указу Президента з метою забезпечення подальшого здійснення реформ у сфері земельних відносин та створення умов для реалізації прав громадян України і територіальних громад у цій сфері постановлено, серед іншого, Кабінету Міністрів України доручено активізувати діяльність із передачі земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності в комунальну власність; опрацювати питання щодо стимулювання оформлення територіальними громадами права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, передані з державної власності.

6.4. Відповідно до згаданої в наказі постанови Кабінету Міністрів України з метою забезпечення виконання Указу Президента України від 15 жовтня 2020 р. № 449 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» Кабінет Міністрів України постановив:

1. Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру забезпечити прискорення проведення інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності;

2. Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства забезпечити:

1) супроводження законопроектів щодо фінансової підтримки фермерських господарств, удосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин, встановлення прозорої процедури проведення електронних земельних аукціонів;

2) вжиття заходів до прискорення створення, функціонування та розвитку національної інфраструктури геопросторових даних у встановленому порядку;

3. Міністерству розвитку громад та територій, Міністерству юстиції, Міністерству розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та Державній службі з питань геодезії, картографії та кадастру опрацювати питання щодо активізації оформлення територіальними громадами права власності на земельні ділянки сільськогосподарського призначення, передані з державної власності;

4. Рекомендувати органам місцевого самоврядування зареєструвати право комунальної власності на отримані земельні ділянки сільськогосподарського призначення у порядку, встановленому законом.

6.5. На виконання оскаржуваного наказу підписано акт приймання передачі в комунальну власність ділянок згідно з додатком; цей акт є підставою для державної реєстрації права. Відповідно до додатку до наказу в ньому перелічено 674 ділянки, серед яких також спірна ділянка, площею 10,3823 (порядковий номер 565) з цільовим призначенням 16.00 Землі запасу (земельні ділянки кожної категорії земель, які не надані у власність або користування громадянам чи юридичним особам); відомості про обтяження відсутні, відомості про обмеження 05.02 прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах на площу 1,0637 га.

6.6. На підставі оскаржуваного наказу від 15.12.2020, акта приймання передачі від 15.12.2020 і рішення органу місцевого самоврядування № 35 від 24.12.2020 здійснено державну реєстрацію права власності за Боринською селищною радою, що підтверджено витягом від 17.06.2024.

6.7. Земельний кодекс в чинній на той час реакції ст. 44 (Склад земель природно-заповідного фонду) передбачав, що до земель природно-заповідного фонду включаються природні території та об`єкти (природні заповідники, національні природні парки, біосферні заповідники, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища), а також штучно створені об`єкти (ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки, парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва).

6.8. Стаття 45 Земельного кодексу України передбачала, що землі природно-заповідного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

6.9. Тобто спірна ділянка, яка знаходиться на території природно заповідного фонду, може перебувати і в комунальній власності. Тому вказана підстава заявлення такої позовної вимоги не є обґрунтованою.

6.10. Крім цього, аналізуючи поведінку відповідача 2, до якого заявлену таку позовну вимогу, суд не вбачає допущення незаконності дій стосовно прийняття такого наказу так як відповідача 2 діяв на виконання узгоджених нормативних актів: Указу Президента України від 15.10.2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 № 113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин». Прокурор не обґрунтував та не підтвердив доказами неправомірну поведінку відповідача 2 та наявності у останнього як у суб`єкта владних повноважень обов`язку по вчиненню інших, відмінних від здійснених, дій.

6.11. Відповідно до усталеної судової практики суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб (подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 у справі № 912/1856/16 та від 14.05.2019 у справі № 910/11511/18).

6.12. Гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб твердження позивача про порушення було обґрунтованим. Таке порушення прав має бути реальним, стосуватися індивідуально виражених прав або інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

6.13. Отже, захисту підлягає наявне законне порушене право (інтерес) особи, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав чи інтересів та звернулася за таким захистом до суду. Тому для того, щоб особі було надано судовий захист, суд встановлює, чи особа дійсно має порушене право (інтерес), і чи це право (інтерес) порушено відповідачем.

6.14. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові (подібний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.08.2019 у справі № 1340/4630/18).

6.15. Із проаналізованих підстав позовної вимоги та фактичних обставин справи суд доходить висновку, що оскаржуваний наказ не порушує прав та інтересів позивача, прокурором і позивачем не подано належних доказів на підтвердження його незаконності. Тому заявлена вимога про оскарження наказу про передачу спірної земельної ділянки із державної у комунальну власність не підлягає задоволенню.

7. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ТРЕТЬОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

7.1. Позовна вимога про усунення перешкод держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки також заявлена до відповідача 2 - Головного управління Держгеокадастру у Львівській області.

7.2. Так, реєстрація земельної ділянки в Державному земельному кадастрі вчинена на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель від 21.10.2013, ТзОВ «Карпати Гео-Інвест».

7.3. Аналізуючи повноваження відповідача 2 у співвідношенні із вчиненою дією, суд зазначає таке.

7.4. Землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії, зокрема, землі сільськогосподарського призначення і землі водного фонду (ст. 19 Земельного кодексу України).

7.5. Відповідно до ст. 22 Земельного кодексу України до земель сільськогосподарського призначення належать сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі під об`єктами виробництва біометану, які є складовими комплексів з виробництва, переробки та зберігання сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо).

7.6. Встановлення та зміна цільового призначення земельних ділянок регламентовані ст. 20 Земельного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, за рішенням відповідного органу.

7.7. Однак, як і при розгляді двох попередніх позовних вимог, суд акцентує, що рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про зміну цільового призначення спірної земельної ділянки не приймалося. Тому при реєстрації ділянки цільове призначення спірної земельної ділянки залишалось те саме, що і в матеріалах інвентаризації. Заяв щодо зміни цільового призначення земельної ділянки від власника (позивача) також до відповідача 2 не надходило.

7.8. Суд зауважує про відсутність правових підстав втручатися в повноваження органу місцевого самоврядування стосовно зміни цільового призначення земельних ділянок (ст. 20 Земельного кодексу України).

7.9. Земельний кодекс України в реакції станом на 20.10.2013 передбачав, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи об`єднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів.

7.10. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї (ст. 79-1).

7.11. Закон України «Про Державний земельний кадастр» (ст. 15) визначає, що до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки: цільове призначення (категорія земель, вид використання земельної ділянки в межах певної категорії земель); відомості про обмеження у використанні земельних ділянок. Відомості про земельну ділянку містять інформацію про її власників (користувачів), зазначену в частині другій статті 30 цього Закону, зареєстровані речові права відповідно до даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

7.12. Відповідно до ст. 24 Закон України «Про Державний земельний кадастр» для державної реєстрації земельної ділянки Державному кадастровому реєстратору, який здійснює таку реєстрацію, подаються: заява за формою, встановленою центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері земельних відносин; оригінал документації із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки; документація із землеустрою, яка є підставою для формування земельної ділянки у формі електронного документа; документ, що підтверджує оплату послуг з державної реєстрації земельної ділянки.

7.13. Державний кадастровий реєстратор, який здійснює державну реєстрацію земельних ділянок, протягом чотирнадцяти днів з дня реєстрації заяви: перевіряє відповідність документів вимогам законодавства; за результатами перевірки здійснює державну реєстрацію земельної ділянки або надає заявнику мотивовану відмову у державній реєстрації. Підставою для відмови у здійсненні державної реєстрації земельної ділянки є:

- розташування земельної ділянки на території дії повноважень іншого Державного кадастрового реєстратора;

- подання заявником документів, передбачених частиною четвертою цієї статті, не в повному обсязі;

- невідповідність поданих документів вимогам законодавства; як реєстратор мав перевірити цільове призначення?..

- знаходження в межах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини.

7.14. Прокурор не вказує та не доводить порушення відповідачем 2 жодного із наведених приписів порядку формування та реєстрації земельної ділянки; не стверджує про подання неповного пакету документів чи інший недолік, що встановлював би обов`язок реєстратора відмовити в реєстрації земельної ділянки, що мало б наслідком необхідність скасування її реєстрації.

7.15. Крім цього, внесено необхідні відомості щодо спірної земельної ділянки: кадастровий номер :03:000:0008, площа 10,3823 га, належить до комунальної форми власності, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, категорія земель землі сільськогосподарського призначення, вид використання земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відомості про обмеження у використанні земельної ділянки прибережна захисна смуга вздовж річок, навколо водойм та на островах.

7.16. Підсумовуючи, суд зазначає, що у справі відсутні відомості про те, що відповідач 2 допустив неправомірну поведінку при здійсненні державної реєстрації земельної ділянки з номером :03:000:0008.

7.17. Як зазначав суд вище, позивач, звертаючись до суду з позовною заявою, на виконання у тому числі приписів статті 74 Господарського процесуального кодексу України, зобов`язаний довести наявність порушених його прав та законних інтересів, а суд, у свою чергу, перевірити доводи та докази, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і в залежності від встановленого вирішити питання про наявність чи відсутність підстав для захисту прав позивача. Відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного (цивільного) права (інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові (постанова Верховного Суду 22 березня 2023 року у справі № 509/5080/18, провадження № 61-11707св22).

7.18. Існування зареєстрованого об`єкта цивільних прав за відсутності доказів незаконності такої реєстрації не порушує прав особи, в інтересах якої подано позов, не створює перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою. Неправильне, за твердженням прокурора, визначення категорії земельної ділянки не свідчить про необхідність скасування об`єкта цивільних прав, скасування в свою чергу не призведе до усунення недоліку чи до зазначення іншого цільового призначення земельної ділянки. Орган місцевого самоврядування як власник земельної ділянки жодним чином не позбавлений права приймати рішення про зміну цільового призначення земельних ділянок, навпаки саме він наділений таким правом. Водночас відсутні докази реалізації ним таких повноважень чи наявності перешкод у здійсненні таких, зокрема відповідачем 2.

7.19. Враховуючи зазначене, суд доходить висновку про безпідставність заявленої позовної вимоги.

8. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ЧЕТВЕРТОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

8.1. Звертаючи в інтересах держави в особі Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, прокурор просить визнати недійсним договір оренди від 09.09.2021, що укладений між Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області та Фермерським господарством «Марі Голд», щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0008.

8.2. Недолік оформлення акта передачі ділянки в оренду незазначення в ньому дати (п. 3.24 цього рішення) не спростовує обставини фактичного користування ділянкою відповідачем 1, адже не заперечується жодною зі сторін, речове право оренди зареєстровано, орендна плата сплачувалась (однію з підстав невжиття позивачем самостійно заходів по припинення орендних відносин було саме отримання надходжень до бюджету від орендаря). Тому такий недолік при оформленні акта не має значення для встановлення факту дійсного отримання земельної ділянки в оренду.

8.3. Обставина існування (оголошення) з 31.07.1997 Регіонального ландшафтного парку «Надсянський» бюджетною природоохоронною рекреаційною установою регіонального значення. площею 19 428 га, не є спірною. Правовий статус, серед іншого, регламентується затвердженим 07.10.2008 Положення про Регіональний ландшафтний парк «Надсянський». Встановленою та не оспорюваною є також обставина створення такого парку без вилучення земельних ділянок, лісових угідь та інших природно-охоронних об`єктів у їх власників або користувачів.

8.4. Закон України «Про природно-заповідний фонд України» встановлює вимоги щодо охорони природних комплексів та об`єктів природних заповідників (ст. 16). Так, на території природних заповідників забороняється будь-яка господарська та інша діяльність, що суперечить цільовому призначенню заповідника, порушує природний розвиток процесів та явищ або створює загрозу шкідливого впливу на його природні комплекси та об`єкти.

8.5. Для збереження і відтворення корінних природних комплексів, проведення науково-дослідних робіт та виконання інших завдань у природному заповіднику відповідно до проекту організації його території та охорони природних комплексів допускається виконання окремих видів робіт:виконання відновлюваних робіт на землях з порушеними корінними природними комплексами, а також здійснення заходів щодо запобігання змінам природних комплексів заповідника внаслідок антропогенного впливу - відновлення гідрологічного режиму, збереження та відновлення рослинних угруповань, що історично склалися, видів рослин і тварин, які зникають, тощо; здійснення протипожежних заходів та вибіркового діагностичного відстрілу диких тварин для ветеринарно-санітарної експертизи, що не порушують режиму заповідника; спорудження у встановленому порядку будівель та інших об`єктів, необхідних для виконання поставлених перед заповідником завдань; збір колекційних та інших матеріалів, виконання робіт, передбачених планами довгострокових стаціонарних наукових досліджень, проведення екологічної освітньо-виховної роботи. Однак, доказів здійснення таких відповідачем немає.

8.6. Натомість відповідно до змісту договору оренди земельна ділянка передається для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

8.7. Одним із зареєстрованих видів робіт у витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зазначено вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний).

8.8. Проектом організації території природного заповідника та охорони його природних комплексів може бути передбачено виділення земельних ділянок для задоволення господарських потребзаповідника та його працівників у сінокосах, випасах, городах та паливі відповідно до встановлених нормативів.

8.9. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про природно-заповідний фонд України» регіональні ландшафтні парки є природоохоронними рекреаційними установами місцевого чи регіонального значення, що створюються з метою збереження в природному стані типових або унікальних природних комплексів та об`єктів, а також забезпечення умов для організованого відпочинку населення.

8.10. Регіональні ландшафтні парки організовуються з вилученням або без вилучення земельних ділянок, водних та інших природних об`єктів у їх власників або користувачів. На регіональні ландшафтні парки покладається виконання таких завдань: збереження цінних природних та історико-культурних комплексів та об`єктів; створення умов для ефективного туризму, відпочинку та інших видів рекреаційної діяльності в природних умовах з додержання режиму охорони заповідних природних комплексів і об`єктів; сприяння екологічній освітньо-виховній роботі.

8.11. Відповідно до ст. 24 вказаного закону на території регіональних ландшафтних парків з урахуванням природоохоронної, оздоровчої, наукової, рекреаційної, історико-культурної та інших цінностей природних комплексів та об`єктів, їх особливостей проводиться зонування з урахуванням вимог, встановлених для територій національних природних парків. Проект організації території регіонального ландшафтного парку, охорони, відтворення та рекреаційного використання його природних комплексів та об`єктів і порядок його реалізації затверджуються державним органом, який прийняв рішення про організацію парку.

8.12. Відповідно до п. 1.5 Положення про регіональний ландшафтний парк «Надсянський», затвердженого 07.10.2008 (надалі по тексту рішення - Положення), на території парку передбачено зонування Проектом організації його території.

8.13. Відповідно до розділу 3 цього Положення на території парку передбачається диференційований режим використання території відповідно до зонування та зокрема визначено режими використання господарської зони, заповідної, рекреаційної.

8.14. Відповідно до встановлених вище обставин справи, не спростованих сторонами та зокрема відповідачем 1, територія з кадастровим номером :03:000:0008 входить до складу заповідної зони.

8.15. Тобто спірна ділянка розташована в заповідній зоні природно-заповідного фонду, що означає, що здійснення господарської діяльності на ній не допускається. Відповідно земельна ділянка не могла бути передана в оренду відповідачу 1.

8.16. Прокурор також зазначав як порушення порядку передачі в оренду ділянки ті обставини, що на земельній ділянці розміщені водойми і що по ділянці проходить кордон з Республікою Польща. Аналізуючи такі доводи заявника, суд зазначає, що наявний у першому томі справи лист 7-го Прикордонного Карпатського загону надає інформацію про те, що збіги або накладення земельних ділянок на власність Державної прикордонної служби відсутні. Крім цього, представник третьої особи 3 в усних поясненнях в судовому засіданні стверджував, що ділянки під прикордонними інженерними спорудами оборони є сформованими.

8.17. Так, відповідно до ст. 77 Земельного кодексу України в чинній станом на жовтень 2021 року редакції передбачав, що землями оборони визнаються землі, надані для розміщення і постійної діяльності військових частин, установ, військово-навчальних закладів, підприємств та організацій Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законодавства України. Землі оборони можуть перебувати лише в державній власності. Навколо військових та інших оборонних об`єктів у разі необхідності створюються захисні, охоронні та інші зони з особливими умовами користування. У межах прикордонної смуги з метою забезпечення національної безпеки і оборони, дотримання режиму державного кордону військовим частинам Державної прикордонної служби України для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій надаються в постійне користування земельні ділянки шириною 30 - 50 метрів уздовж лінії державного кордону на суші, по берегу української частини прикордонної річки, озера або іншої водойми.

8.18. Однак, докази порушення прав та інтересів третьої особи 3 наданням в оренду спірної земельної ділянки у справі відсутні і про наявність таких зацікавлена особа третя особа чи заявник позову не заявили. Крім цього, відповідно до поданого протоколу огляду місця події від 05.04.2023 вказано, що ділянка знаходиться поблизу річки Сян, а не впритул до неї. Тобто суду не надано доказів того, що спірна ділянка займає прикордонну смугу, шириною 30 50 метрів, призначену для будівництва, облаштування та утримання інженерно-технічних і фортифікаційних споруд.

8.19. Щодо розміщення спірної ділянки в межах захисної смуги вздовж річок, то так, відповідно до відомостей Державного земельного кадастру зареєстровані відомості про обмеження земельної ділянки прибережна захисна смуга вздовж річок. За загальним правилом така характеристика ділянки не забороняє можливості передання її в оренду з визначеними обмеженнями.

8.20. Так, відповідно до ст. 58 Земельного кодексу України в редакції, чинній на жовтень 2021, до земель водного фонду належать землі, зайняті прибережними захисними смугами вздовж морів, річок та навколо водойм, крім земель, зайнятих лісами. Для створення сприятливого режиму вздовж морів, навколо озер, водосховищ та інших водних об`єктів встановлюються водоохоронні зони, межі яких зазначаються в документації із землеустрою, містобудівній документації на місцевому та регіональному рівнях. Відомості про межі водоохоронних зон вносяться до Державного земельного кадастру.

8.21. Однак, відповідно до ст. 59 Земельного кодексу України юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг […] для сінокосіння, рибогосподарських потреб (у тому числі рибництва (аквакультури), культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт, догляду, розміщення та обслуговування об`єктів портової інфраструктури і гідротехнічних споруд тощо, а також штучно створені земельні ділянки для будівництва та експлуатації об`єктів портової інфраструктури та інших об`єктів водного транспорту.

8.22. В оспорюваному договорі оренди визначено, що ділянка передається для здійснення товарного сільськогосподарського виробництва, а такої мети ст. 59 Земельного кодексу України не передбачає. Тобто це не узгоджується із законодавчими допустимими видами використання земельної ділянки з відповідними обмеженнями.

8.23. Крім цього, ст. 61 Земельного кодексу України встановлює обмеження у використанні земельних ділянок прибережних захисних смуг уздовж річок, навколо водойм та на островах, а саме прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності. У прибережних захисних смугах уздовж річок, навколо водойм та на островах забороняється розорювання земель (крім підготовки ґрунту для залуження і залісення), а також садівництво та городництво.

8.24. Враховуючи мету оренди - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, очевидно що здійснюється використання земель у спосіб їх розорювання, що у свою чергу не відповідає режиму обмеженої господарської діяльності. Так, у протоколі огляду місця події від 05.04.2023 зафіксовано, що вказана земельна ділянка не оброблена, будь-яка господарська діяльність на ній не здійснюється. Проте при вирішенні вимоги про визнання недійсним правочину, завдання суду полягає у встановленні фактів дотримання процедури його вчинення в момент його укладення, а не за наслідками виконання. Тому такий документ у сукупності зі встановленими вище обставинами не спростовує допущеного порушення протиправної передачі ділянки заповідної зони природно заповідного фонду з обмеженням, встановленим для прибережних захисних смуг.

8.25. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

8.26. Стаття 203 Цивільного кодексу України визначає, серед іншого, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

8.27. Встановивши, що укладений 09.09.2021 договір оренди не відповідає приписам земельного законодавства стосовно обмежень у використанні прибережних захисних смуг уздовж річок та меті використання на праві оренди земель водного фонду, враховуючи, що регіональний ландшафтний парк знаходиться не в господарській, а в заповідній зоні природно-заповідного фонду, суд зазначає про обгрунтованість позовної вимоги та необхідність визнання оскаржуваного договору недійсним.

8.28. Суд зауважує та враховує, що за тривалий час розгляду цієї справи орендар, який обізнаний про судовий процес, не реалізував своє право на заперечення підстав позову та на участь в судових засіданнях.

8.29. Дійшовши зазначених висновків, суд зазначає, що інші підстави позову (договір укладено без попереднього отримання дозволу від органів Державної прикордонної служби України, договір укладений не Боринським селищним головою, а іншою особою на підставі довіреності), не вимагають детальної оцінки суду, оскільки не змінюють висновків щодо вирішення позовної вимоги по суті.

8.30. Усталеним є підхід, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа «Серявін та інші проти України» рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2010 року)» (Постанови КЦС ВС від 07.10.2020 року у справі № 465/3586/17, від 08.10.2020 у справі № 712/22134/12, від 05.10.2020 у справі № 347/637/18, від 27.10.2020 у справі №243/11349/18).

8.31. Щоб судове рішення вважалося належно мотивованим, важливо навести ті висновки, яких дійшов суд за результатами оцінки доказів, та знайти настільки вагомі й одночасно зрозумілі аргументи на користь прийнятого рішення, щоб вони переконали в законності й справедливості вирішення спору навіть ту сторону, яка в цьому спорі програла.

8.32. Враховуючи зазначене, позовна вимога про визнання недійсним договору оренди підлягає задоволенню.

9. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО П`ЯТОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

9.1. Крім попередньої вимоги, прокурор заявляє вимогу про усунення перешкод у здійсненні Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, за Фермерським господарством «Марі Голд», припинивши інше речове право - право оренди земельної ділянки.

9.2. Так, відповідно до встановлених обставин справи право оренди відповідача 1 зареєстровано 13.09.2021 саме на підставі договору оренди землі від 09.09.2021.

9.3. Відповідно до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що […] у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування на підставі судового рішення документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав, відповідні права чи обтяження припиняються.

9.4. Статтею 391 Цивільного кодексу України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

9.5. Відповідно до ч. 1 ст. 14 Господарського процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

9.6. Суд вважає заявлену вимогу похідною від вимоги про визнання недійсним договору оренди та такою, що не суперечить законодавству, що спрямована на повний та ефективний захист порушеного права територіальної громади як власника земельної ділянки. Зазначене відповідає завданням господарського судочинства та вичерпує спір в межах одного судового провадження.

9.7. Велика Палата Верховного Суду 23.11.2021 у справі № 359/3373/16-ц акцентує, що неодноразово звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 02 липня 2019 року у справі № 48/340, від 22 жовтня 2019 року у справі № 923/876/16.

9.8. Застосування судом того чи іншого способу захисту має приводити до відновлення порушеного права позивача без необхідності повторного звернення до суду. Судовий захист повинен бути повним та відповідати принципу процесуальної економії, тобто забезпечити відсутність необхідності звернення до суду для вжиття додаткових засобів захисту. Такі висновки сформульовані в постановах Великої Палати Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі № 910/3009/18, від 19 січня 2021 року у справі № 916/1415/19, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/2861/18.

9.9. Здійснюючи послідовний та повний захист порушеного права територіальної громади в цій справі, суд зазначає про необхідність задоволення похідної вимоги та про недоведеність підстав для відмови.

10. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО ШОСТОЇ ПОЗОВНОЇ ВИМОГИ

10.1. Прокурор також заявив вимогу про усунення перешкод у здійсненні Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, шляхом зобов?язання Фермерського господарства «Марі Голд» повернути земельну ділянку, що розташована за адресою Львівська область, Самбірський район, Боринська селищна рада (за межами населеного пункту), у розпорядження Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області.

10.2. Суд заважує, що зобов`язання повернути ділянку виникає у відповідача 1 внаслідок визнання договору оренди недійсним, що встановлено судом вище. Тобто така вимога також має ознаки похідної позовної вимоги та її вирішення залежить від задоволення попередніх.

10.3. За час розгляду справи суду не подано доказів належності спірної ділянки до іншої форми власності, ніж комунальної; право комунальної власності, зареєстроване 24.12.2020 за Боринською селищною радою, не скасоване та за будь-яким іншим суб`єктом не зареєстроване.

10.4. Відповідно до ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відновлення становища, яке існувало до порушення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

10.5. Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

10.6. Задоволення вимоги прокурора про повернення земельної ділянки у комунальну власність не порушує прав та інтересів інших осіб, а користування ділянкою на підставі договору, що визнаний недійсним, є неправомірним. Враховуючи зазначене, для повного та остаточного вирішення спору в межах однієї справи, похідна позовна вимога також підлягає задоволенню.

11. ВИСНОВКИ СУДУ ЩОДО РОЗПОДІЛУ СУДОВОГО СПОРУ

11.1. Прокурор при поданні в електронній формі позовної заяви до суду сплатив за чотири позовні вимоги немайнового характеру 12 112,00 грн судового збору.

11.2. Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору. Тому сплаті підлягав судовий збір у розмірі 9 689,60 грн (12 112 * 0,8), тобто по 2 422,40 грн за одну позовну вимогу.

11.3. За подання заяви про зміну предмету позову та доповнення спору двома позовними вимогами немайнового характеру прокуратура доплатила 6 056,00 грн. Тобто всього сплачено 18 1368,00 грн, що є на 2 422,40 грн більшим, ніж встановлено законом.

11.4. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом, є підставою для її повернення за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду.

11.5. Розподіляючи судовий збір відповідно до задоволених позовних вимог, суд зазначає, що відшкодуванню прокуратурі підлягає судовий збір відповідачем 1 за заявлені до нього і задоволені три позовні вимоги - 7 267,20 грн. Решта сплаченого судового збору за три вимоги немайнового характеру, в задоволенні яких відмовлено, залишається за особою, що його сплатила.

Керуючись ст. ст. 74, 76-80, 129, 145, 237, 238, 241 Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити частково.

2. Визнати недійсним договір оренди землі від 09.09.2021, що укладений між Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області та Фермерським господарством «Марі Голд», щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:000:0008.

3. Усунути перешкоди у здійсненні Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області (смт. Бориня, вул. І. Франка, 4, Самбірського району Львівської області, 82547, 05290787) права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, шляхом скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації іншого речового права - права оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, за Фермерським господарством «Марі Голд» (номер запису про інше речове право: 43970938, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 60378807 від 15,09.2021), припинивши інше речове право - право оренди земельної ділянки.

4. Усунути перешкоди у здійсненні Боринською селищною радою Самбірського району Львівської області права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, шляхом зобов?язання Фермерського господарства «Марі Голд» (вулиця Дружби, будинок 46 Г, с. Шегині, Яворівський район, Львівська область, 81321, ідентифікаційний код юридичної особи 41657798) повернути земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, що розташована за адресою Львівська область, Самбірський район, Боринська селищна рада (за межами населеного пункту), у розпорядження Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області (смт. Бориня, вул. І. Франка, 4, Самбірського району Львівської області, 82347, ідентифікаційний код юридичної особи 05290787).

5. Відмовити в задоволенні вимог про визнання недійсним розпорядження Турківської районної державної адміністрації № 305 від 15.11.2013 «Про затвердження матеріалів інвентаризації земель сільськогосподарського призначення державної власності на території Турківського району», про визнання недійсним наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області № 48-ОТГ від 15.12.2020 «Про передачу земельних ділянок державної власності у комунальну власність», про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження земельною ділянкою з кадастровим номером :03:000:0008, площею 10,3823 га, шляхом скасування її державної реєстрації у Державному земельному кадастрі з одночасним припиненням усіх речових прав, їх обтяжень, зареєстрованих щодо такої земельної ділянки.

6. Стягнути з Фермерського господарства «Марі Голд» (ідентифікаційний код юридичної особи 41657798, 81321, Львівська область, Яворівський район, с. Шегині, вул. Дружби, будинок 46 г) на користь Львівської обласної прокуратури (ідентифікаційний код юридичної особи 02910031, 79005, м Львів, проспект Шевченка, 17/19) 7 267,20 грн в рахунок відшкодування сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 02.07.2025.

Суддя Матвіїв Р.І.