УХВАЛА

26 червня 2025 року

м. Київ

cправа № 916/4164/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: Баранця О. М. (головуючий), Бакуліної С. В., Мамалуя О. О.,

за участю секретаря судового засідання Грабовського Д. А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Господарського суду Одеської області

у складі судді Лічмана Л. В.

від 23 січня 2025 року

та на постанову Південно-західного апеляційного господарського суду

у складі колегії суддів: Аленіна О. Ю., Принцевської Н. М., Філінюка І. Г.

від 16 квітня 2025 року

у справі за позовом ОСОБА_1

до Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів"

про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, скасування реєстраційної дії та запису,

за участю представників:

від позивача: ОСОБА_1.

від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:

1. Короткий зміст позовних вимог.

У вересні 2024 року ОСОБА_1 звернувся до Господарського суду Одеської області з позовом до Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів" про:

- визнання протиправним з моменту прийняття та скасування рішення державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 грудня 2022 року про державну реєстрацію змін до відомостей про Громадську організацію "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів";

- скасування реєстраційної дії, вчиненої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 грудня 2022 року про державну реєстрацію змін до відомостей про Громадську організацію "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів", та запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 028034756 щодо Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів".

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що спірні рішення державного реєстратора та реєстраційна дія порушують права позивача, як члена цієї організації, суперечать пунктам 5, 6 та 10-3 частини першої статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», оскільки надані для проведення державної реєстрації документи не відповідають вимогам пункту 3 частини першої статті 15 цього закону та статуту відповідача, а відомості, зазначені у поданих для проведення державної реєстрації документах, не відповідають відомостям, що містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

2. Короткий зміст оскаржуваних рішення місцевого та постанови апеляційного господарських судів, мотиви їх ухвалення.

Господарський суд Одеської області рішенням від 23 січня 2025 року у справі № 916/4164/24, залишеним без змін постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року, відмовив у задоволенні позову повністю.

Суди попередніх інстанцій виходили з того, що:

- позивач не обґрунтував порушення його прав відповідачем у справі;

- державний реєстратор вчинив спірну реєстраційну дію з дотриманням вимог Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» та відповідно до наданих йому для здійснення державної реєстрації документів;

- позивач обрав неефективний спосіб захисту своїх прав у господарському судочинстві, оскільки фактично ставить під сумнів не саме рішення державного реєстратора щодо внесення відповідного запису, а порушення своїх прав він убачає в ухваленні відповідного рішення Конференції відповідача від 12 жовтня 2022 року, оскільки вважає, що таке рішення прийнято у порушення положень статуту, з огляду на що належному способу захисту прав та / або інтересів позивача у цій справі відповідає позовна вимога про визнання недійсним саме рішення конференції від 12 жовтня 2022 року, а оскарження дії державного реєстратора з реєстрації змін до відомостей про юридичну особу фактично є похідною вимогою від вимоги про визнання недійсним зазначеного рішення конференції відповідача, яка позивачем у межах даного спору не заявлялася.

4. Короткий зміст вимог касаційної скарги.

У касаційній скарзі позивач - ОСОБА_1 просить скасувати рішення Господарського суду Одеської області від 23 січня 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

5. Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу.

Як на підставу касаційного оскарження судових рішень позивач послався на пункт 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України та зазначив про те, що суди попередніх інстанцій:

- порушили норми процесуального права, а саме: частину п`яту статті 236 та пункт 5 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, не врахували висновок Верховного Суду щодо застосування цих норм права, викладений у постанові Касаційного господарського суду від 03 серпня 2023 року у справі № 916/3610/21, з огляду на що не надали оцінку основним аргументам позивача, які становлять підстави позову та не дослідили надані позивачем доказів щодо невідповідності оскаржуваного рішення державного реєстратора положенням статті 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань»;

- неправильно застосували норми матеріального права, а саме: статтю 15 Цивільного кодексу України та підпункт 6 пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань», не врахували висновки Верховного Суду щодо застосування вказаних норм права, викладені у пунктах 7.20. - 7.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 916/1595/23, з огляду на що дійшли помилкового висновку про неможливість задоволення позовної вимоги про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін у складі керівних органів юридичної особи, як самостійної позовної вимоги, без оскарження відповідного рішення статутного органу юридичної особи щодо формування складу керівних органів.

6. Узагальнений виклад позиції інших учасників справи.

Відповідач відзиву на касаційну скаргу суду касаційної інстанції не надав.

7. Оцінка аргументів учасників справи і висновків судів попередніх інстанцій.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду, розглянувши касаційну скаргу позивача, дослідивши наведені у ній доводи та підстави касаційного оскарження, дійшов висновку про необхідність закриття касаційного провадження за поданою касаційною скаргою на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України з огляду на таке.

Як уже зазначалося, позивач оскаржує рішення Господарського суду Одеської області від 23 січня 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року у цій справі з підстави касаційного оскарження, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України.

За змістом пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 1, 4 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Для цілей застосування норм процесуального права, в яких вжитий термін «подібні правовідносини», зокрема пункту 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, таку подібність слід оцінювати за певними критеріями, а саме: змістовим, суб`єктним та об`єктним критеріями, з яких: змістовий є основним, а два інші (суб`єктний та об`єктний) - додатковими.

Змістовний критерій полягає у тому, що оцінювання спірних правовідносин здійснюється за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків учасників. Суб`єктний і об`єктний критерії матимуть значення у випадках, якщо для застосування норми права, яка поширюється на спірні правовідносини, необхідним є специфічний суб`єктний склад саме цих правовідносин та/чи їх специфічний об`єкт.

У кожному випадку порівняння правовідносин і їхнього оцінювання на предмет подібності слід насамперед визначити, які правовідносини є спірними. А тоді порівнювати права й обов`язки сторін саме цих відносин згідно з відповідним правовим регулюванням (змістовий критерій) і у разі необхідності, зумовленої цим регулюванням, - суб`єктний склад спірних правовідносин (види суб`єктів, які є сторонами спору) й об`єкти спорів. Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що таку подібність суд касаційної інстанції визначає з урахуванням обставин кожної конкретної справи. Це врахування слід розуміти як оцінку подібності насамперед змісту спірних правовідносин (обставин, пов`язаних із правами й обов`язками сторін спору, регламентованими нормами права чи умовами договорів), а за необхідності, зумовленої специфікою правового регулювання цих відносин, - також їх суб`єктів (видової належності сторін спору) й об`єктів (матеріальних або нематеріальних благ, щодо яких сторони вступили у відповідні відносини).

На предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом. А якщо правове регулювання цих відносин залежить від складу їх учасників або об`єкта, з приводу якого вони вступають у правовідносини, то у такому разі подібність слід також визначати за суб`єктним і об`єктним критеріями відповідно. Для встановлення подібності спірних правовідносин у порівнюваних ситуаціях суб`єктний склад цих відносин, предмети, підстави позовів і відповідне правове регулювання не обов`язково мають бути тотожними, тобто однаковими.

Аналогічні висновки Верховного Суду викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 233/2021/19.

Отже, для касаційного перегляду з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, наявності самих лише висновків Верховного Суду щодо застосування норми права у певній справі не достатньо. Обов`язковою умовою для касаційного перегляду судового рішення є подібність правовідносин у справі, в якій Верховних Суд зробив висновки щодо застосування норми права, на які послався скаржник, з правовідносинами у справі, яка переглядається. При цьому, така подібність оцінюється з урахуванням зазначених вище критеріїв та висновків Верховного Суду щодо застосування таких критеріїв подібності.

Позивач у касаційній скарзі послався на неврахування судами попередніх інстанцій при ухваленні у цій справі спірних рішення та постанови висновків Верховного Суду, викладених:

- у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 серпня 2023 року у справі № 916/3610/21 щодо застосування частини п`ятої статті 236 та пункту 5 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України стосовно необхідності надання судом оцінки аргументам учасників справи, дослідження та надання оцінки доказам у справі;

- у пунктах 7.20. - 7.23. постанови Великої Палати Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 та у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11 вересня 2024 року у справі № 916/1595/23 щодо застосування статті 15 Цивільного кодексу України та підпункту 6 пункту 2 частини першої статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» стосовно можливості здійснення окремого розгляду в порядку господарського судочинства позовної вимоги про оскарження рішення про державну реєстрацію змін у складі керівних органів юридичної особи у порядку господарського судочинства без оскарження самого рішення вищого статутного органу юридичної особи про формування складу її керівних органів.

Проаналізувавши ці висновки Верховного Суду, суд касаційної інстанції вважає, що правовідносини у справах, в яких Верховний Суд сформував висновки, на які послався скаржник, є неподібними до правовідносин, які склалися між сторонами у цій справі № 916/4164/24, що переглядається, з огляду на таке.

Предметом спору у цій справи № 916/4164/24 є вимоги про:

- визнання протиправним з моменту прийняття та скасування рішення державного реєстратора від 09 грудня 2022 року про державну реєстрацію змін до відомостей про Громадську організацію "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів";

- скасування реєстраційної дії, вчиненої в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань на підставі рішення державного реєстратора Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 09 грудня 2022 року про державну реєстрацію змін до відомостей про Громадську організацію "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів", та запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 028034756 щодо Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів".

Як встановили суди попередніх інстанцій та підтверджується матеріалами справи позивач оскаржує реєстраційні дії, вчинені державним реєстратором на підставі ухваленого Конференцією (вищим органом управління) відповідача рішення від 12 жовтня 2022 року, без заявлення у межах даного спору вимоги про визнання недійсним цього рішення Конференції.

Однак, як вбачається, у справі № 916/3610/21, на висновки Верховного Суду в якій послався позивач у касаційній скарзі у цій справі, спірні правовідносини стосувалися саме визнання недійсними та скасування рішень конференції громадської організації, як вищого органу управління такої організації, а рішення державного реєстратора та реєстраційні дії, вчинені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, у справі № 916/3610/21 позивачем не оскаржувалися. Питання належності та ефективності обраного позивачем способу захисту порушеного права у межах справи № 916/3610/21 не виникало. Отже, за своїм змістом правовідносини у справі № 916/3610/21 є іншими, ніж правовідносини у цій справі № 916/4164/24, тобто є неподібними до правовідносини у цій справі.

Позивач у касаційній скарзі послався на те, що суди попередніх інстанцій не врахували висновки Верховного Суду, викладені у зазначеній постанові від 03 серпня 2023 року у справі № 916/3610/21, щодо застосування частини п`ятої статті 236 та пункту 5 частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України, та, зокрема, цитує, як неврахований судами попередніх інстанцій у цій справі № 916/4164/24, висновок Верховного Суду, наступний уривок: «При цьому Верховний Суд зазначає про те, що суди попередніх інстанцій не дослідили належним чином рішення Ради Громадської організації від 22 жовтня 2020 року про виключення ОСОБА_2 (позивача у цій справі) з членів Громадської організації "Водно-моторне спортивно-оздоровче товариство рибалок-любителів", на надали належну оцінку цьому рішенню. Суди в порушення статті 237 Господарського процесуального кодексу України не встановили, чи оскаржувалося зазначене рішення в судовому порядку, чи визнавалося рішення судом недійсним. Суди не з`ясували позицію сторін у справі та третіх осіб -2 та -3 у справі щодо зазначеного рішення та щодо обставин виключення позивача з членів Громадської організації. Оскаржувані рішення та постанова судів попередніх інстанцій в порушення частини четвертої статті 238 Господарського процесуального кодексу України не містять мотивів оцінки аргументів усіх учасників справи щодо зазначеної обставини та доказу, який цю обставину підтверджує, - рішення Ради Громадської організації від 22 жовтня 2020 року (витяг з протоколу засідання ради).».

Проте, Верховний Суд зазначає, що цей процитований позивачем уривок з постанови суду касаційної інстанції не є висновком щодо застосування норм процесуального права, а є висновком, який стосується фактичних обставин, що склалися у конкретній справі, наявних у справі доказів, що не були досліджені судами.

У справі № 904/5857/17, на висновки Верховного Суду в якій також послався позивач у касаційній скарзі, позовні вимоги хоча і стосувалися, як і у цій справі № 916/4164/24, що розглядається, визнання дій державного реєстратора неправомірними та скасування реєстраційних записів, вчинених на підставі рішень вищого органу управління юридичної особи, однак у зазначених справах мають місце різні процесуальні обставини. Висновки Верховного Суду, що містяться у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17, на які послався позивач, стосуються виключно юрисдикційної підсудності зазначеного спору. У постанові відсутні висновки щодо можливості оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін у складі керівних органів юридичної особи окремо від рішення статутного органу управління юридичної особи, про що помилково зазначає позивач у касаційній скарзі. Твердження скаржника про існування у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 таких висновків (щодо можливості оскарження рішення державного реєстратора про державну реєстрацію змін у складі керівних органів юридичної особи окремо від рішення статутного органу управління юридичної особи) ґрунтуються на суб`єктивному довільному тлумаченні ним змісту цієї постанови, без урахування того, що Верховний Суд у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 вирішував виключно питання юрисдикційної підсудності зазначеного спору. Питання ефективності обраного позивачем способу захисту порушених прав не вирішувалося і не могло бути вирішене судами до визначення підсудності спору. Натомість у цій справі № 916/4164/24, що розглядається, на відміну від обставин у справі № 904/5857/17, процесуальне питання юрисдикційної підсудності спору відсутнє, що свідчить про неподібність процесуальних обставин у порівнюваних справах (№ 916/4164/24 та № 904/5857/17). З огляду на викладене висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17, на які послався скаржник, є нерелевантними для цієї справи № 916/4164/24 та не підлягають врахуванню.

Помилковими є також і посилання скаржника на подібність правовідносин за об`єктом оскарження, підставами та предметом позову у справі № 916/1595/23. Як вбачається у справі № 916/1595/23, на відміну від цієї справи № 916/4164/24, позивачем були заявлені вимоги як про визнання протиправними рішень вищого органу управління громадської організації, так і вимоги про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора про проведення державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, вчинених на підставі оскаржуваних рішень органу управління. Натомість, як уже зазначалося вище по тексту цієї ухвали, вимога про визнання недійсним рішення вищого органу управління громадської організації, на підставі якої були вчинені спірні реєстраційні дії, позивачем у цій справі № 916/4164/24 не заявлялася, що свідчить про неподібність правовідносин у справах № 916/1595/23 та № 916/4164/24.

Крім того, як вбачається, суди попередніх інстанцій у справі № 916/1595/23 відмовили у задоволенні позовної вимоги про визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора не лише з підстав того, що орган державної реєстрації є неналежним відповідачем за цими вимогами, а також і з підстав того, що ці вимоги не підлягають задоволенню, як похідні від вимоги, заявленої до громадської організації, про визнання протиправними та скасування рішень такої громадської організації, у задоволенні якої було відмовлено. Наведене навпаки підтверджує правильність зроблених судами попередніх інстанцій у цій справі № 916/4164/24 висновків про те, що оскарження дії державного реєстратора з реєстрації змін до відомостей про юридичну особу фактично є похідною вимогою від вимоги про визнання недійсним зазначеного рішення конференції відповідача.

З огляду на викладене, Верховний Суд зазначає про те, що правовідносини у справах № 916/3610/21, № 904/5857/17 та № 916/1595/23 є неподібними до правовідносини у цій справі № 916/4164/24, що розглядається, що виключає можливість та необхідність врахування висновків Верховного Суду, викладених у постановах від 03 серпня 2023 року у справі № 916/3610/21, від 04 вересня 2018 року у справі № 904/5857/17 та від 11 вересня 2024 року у справі № 916/1595/23, на неврахування яких судами попередніх інстанцій послався позивач.

З огляду на викладене посилання позивача у касаційній скарзі на неврахування судами попередніх інстанцій зазначених висновків Верховного Суду є безпідставними, а наведена скаржником підстава касаційного оскарження, передбачена пунктом 1 частини другої статті 287 Господарського процесуального кодексу України, є необґрунтованою та не знайшла свого підтвердження після відкриття касаційного провадження.

Інших підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі скаржник не навів.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 287 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Враховуючи наведене касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23 січня 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року у справі № 916/4164/24 підлягає закриттю на підставі пункту 5 частини першої статті 296 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до частин другої та третьої статті 314 Господарського процесуального кодексу України процедурні питання, пов`язані з рухом справи, клопотання та заяви учасників справи, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення провадження у справі, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом касаційної інстанції шляхом постановлення ухвал в порядку, визначеному цим Кодексом для постановлення ухвал суду першої інстанції.

Постанова або ухвала суду касаційної інстанції оформлюється суддею- доповідачем (іншим суддею, якщо суддя-доповідач не згодний з постановою / ухвалою) і підписується всім складом суду, який розглядав справу, якщо інше не передбачено цим Кодексом.

Право на касаційне оскарження не є безумовним, а тому встановлення законодавцем процесуальних фільтрів доступу до касаційного суду не є обмеженням в отриманні судового захисту, оскільки це викликано виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати сталість та єдність судової практики, а не можливість проведення «розгляду заради розгляду». При цьому процесуальні обмеження зазвичай вводяться для забезпечення ефективності судочинства, а право на доступ до правосуддя, як відомо, не є абсолютним правом, і певні обмеження встановлюються законом з урахуванням потреб держави, суспільства чи окремих осіб (наведена правова позиція викладена в ухвалі об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2018 року у справі № 910/4647/18).

Керуючись статтями 234, 235, пунктом 5 частини першої статті 296, статтею 314 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

1. Касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Господарського суду Одеської області від 23 січня 2025 року та постанову Південно-західного апеляційного господарського суду від 16 квітня 2025 року у справі № 916/4164/24 закрити.

2. Ухвала набирає законної сили негайно з моменту її оголошення та не підлягає оскарженню.

Головуючий О. Баранець

Судді С. Бакуліна

О. Мамалуй