ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" червня 2025 р. Справа №914/2286/24

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії суддів:

головуючий суддя Желік М.Б.

судді Орищин Г.В. Галушко Н.А.

за участю секретаря судового засідання Гуньки О.П.

розглядаючи апеляційні скарги Відділу освіти Трускавецької міської ради від 18.04.2025 (вх. №01-05/1200/25 від 18.04.2025) та Львівської обласної прокуратури №24-418 вих. 25 від 17.04.2025 (вх. №01-05/1226/25 від 22.04.2025)

на рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 (повне рішення складено 31.03.2025, суддя Горецька З.В.)

у справі №914/2286/24

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут

до відповідача Відділу освіти Трускавецької міської ради

про стягнення заборгованості

за участю представників:

від прокуратури: прокурор Букаловська Л.Є.;

від позивача: представник Борис В.Ю.;

від відповідача: представник Докторевич Р.А.

Учасникам процесу роз`яснено права та обов`язки, передбачені ст.ст. 35, 42, 46 Господарського процесуального кодексу України.

Відповідно до ст.222 Господарського процесуального кодексу України фіксування судового засідання здійснюється технічними засобами.

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 позов задоволено; стягнуто з Відділу освіти Трускавецької міської ради на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут 680 232,46 грн заборгованості за електричну енергію та 10 203,49 грн судового збору.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник звернувся до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить:

- відстрочити сплату судового збору до постановлення рішення по справі; - прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи копії актів про прийняття - передавання товарної продукції №23011 від 10.02.2023 року, №23021 від 08.03.2023 року, №23031 від 31.03.2023 року, №23041 від 08.05.2023 року, №23051 від 05.06.2023 року, №23061 від 10.07.2023 року, №23071 від 04.08.2023 року, №23081 від 31.08.2023 року; №23091 від 10.10.2023 року; №23101 від 09.11.2023 року; №23111 від 08.12.2023 року; №23121 від 15.01.2024 року; №24011 від 31.01.2024 року;

- прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень та платіжних інструкцій про здійснення оплати за електричну енергію: № 26, 183, 178 від 10.02.2023; № 69, 661, 522, 6 від 14.03.2023; № 97, 784, 1090, 11 від 12.04.2023; № 144, 1077, 1436, 18 від 17.05.2023; № 179, 1360, 24, 1916 від 14.06.2023; № 251, 1519, 28, 2109 від 24.07.2023; № 270, 1577, 31, 2262 від 10.08.2023; № 300, 1745, 34, 2273 від 08.09.2023; № 351, 2089, 37, 3299 від 13.10.2023; № 391, 173, 2450, 2457, 42, 3969 від 14.11.2023; № 427, 579, 2724, 4295 від 12.12.2023; № 47 від 14.12.2023; № 8, 8, 8, 1 від 18.01.2024; № 411, 529, 51, 8 від 23.02.2024;

- скасувати рішення Господарського суду у Львівській області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.04.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 23.04.2025 у задоволенні клопотання Відділу освіти Трускавецької міської ради про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги до постановлення судового рішення відмовлено, апеляційну скаргу Відділу освіти Трускавецької міської ради від 18.04.2025 (вх. №01-05/1200/25 від 18.04.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 залишено без руху та встановлено апелянту строк протягом 10 днів з дня вручення ухвали для усунення недоліків, а саме надати суду докази сплати судового збору за подання апеляційної скарги в розмірі 12 244,18 грн.

29.04.2025 скаржник подав клопотання (№01-04/3356/25) про усунення недоліків апеляційної скарги, до якого додано платіжну інструкцію №111 від 25.04.2025 про сплату судового збору на суму 5441,86 грн., № 61 про сплату судового збору на суму 1360,46 грн. та № 861 про сплату судового збору на суму 5441,86 грн.

Зарахування сплаченого судового збору у встановленому розмірі до спеціального фонду державного бюджету підтверджується виписками, сформованими в Автоматизованій системі діловодства суду від 28.04.2025.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.05.2025, після усунення недоліків апеляційної скарги викладених в ухвалі суду від 23.04.2025, відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Відділу освіти Трускавецької міської ради; призначено розгляд справи на 28.05.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу до 26.05.2025.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, скаржник Львівська обласна прокуратура №24-418 вих. 25 від 17.04.2025 (вх. №01-05/1226/25 від 22.04.2025) звернулася до Західного апеляційного господарського суду зі скаргою, в якій просить:

- скасувати рішення Господарського суду у Львівській області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі;

- прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи копії актів про прийняття - передавання товарної продукції №23011 від 10.02.2023 року, №23021 від 08.03.2023 року, №23031 від 31.03.2023 року, №23041 від 02.05.2023 року, №23051 від 05.06.2023 року, №23061 від 10.07.2023 року, №23071 від 04.08.2023 року, №23091 від 10.10.2023 року; №23101 від 09.11.2023 року;

- прийняти до розгляду та долучити до матеріалів справи копії платіжних доручень та платіжних інструкцій про здійснення оплати за електричну енергію: № 26, 183, 178 від 10.02.2023; № 69, 661, 522, 6 від 14.03.2023; № 97, 784, 1090, 11 від 12.04.2023; № 144, 1077, 1436, 18 від 17.05.2023; № 179, 1360, 24, 1916 від 14.06.2023; № 251, 1519, 28, 2109 від 24.07.2023; № 270, 1577, 31, 2262 від 10.08.2023; № 300, 1745, 34, 2273 від 08.09.2023; № 351, 2089, 37, 3299 від 13.10.2023; № 391, 173, 2450, 2457, 42, 3969 від 14.11.2023; № 427, 579, 2724, 4295 від 12.12.2023; № 47 від 14.12.2023; № 8, 8, 8, 1 від 18.01.2024; № 411, 529, 51, 8 від 23.02.2024.

Відповідно до протоколу передачі справи раніше визначеному складу суду від 22.04.2025 справу розподілено колегії суддів Західного апеляційного господарського суду у складі: Желік М.Б. - головуючий суддя, члени колегії судді Орищин Г.В., Галушко Н.А.

Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Львівської обласної прокуратури; призначено розгляд справи на 28.05.2025; встановлено строк для надання відзиву на апеляційну скаргу; витребувано матеріали справи з Господарського суду Львівської області.

Позивач подав відзиви (вх. №01-04/4055/25 від 23.05.2025 та №01-04/4103/25 від 26.05.2025) на апеляційні скарги Відділу освіти Трускавецької міської ради та Львівської обласної прокуратури, в яких заперечує доводи скаржників та просить залишити оскаржене рішення без змін. Щодо долучення скаржниками доказів заперечує, вказавши, що про існування таких сторонам було відомо під час підготовчого засідання в суді першої інстанції і правом на їх подання скаржники не скористалися, а відтак пропустили строк на вчинення зазначених процесуальних дій. Звертає увагу суду, що ще 09.04.2024 в межах справи № 914/753/24, учасниками у якій є ті самі сторони, що і у даній справі сторона позивача подала відзив, долучивши акти по Договору № 467, а відтак зазначаючи в апеляційній скарзі про свою необізнаність з їх існуванням прокурор вводить суд в оману.

Колегія суддів відмовила скаржникам у долучені зазначених доказів з посиланням на положення ст. 269 ГПК України з огляду на те, що ними не обґрунтовано винятковості випадку неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від них.

28.05.2025 ухвалою Західного апеляційного господарського суду об`єднано апеляційні скарги Відділу освіти Трускавецької міської ради від 18.04.2025 (вх. №01-05/1200/25 від 18.04.2025) та Львівської обласної прокуратури №24-418 вих. 25 від 17.04.2025 (вх. №01-05/1226/25 від 22.04.2025) на рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 в одне апеляційне провадження та відкладено розгляд справи на 11.06.2025.

Представником Відділу освіти Трускавецької міської ради подано до суду клопотання (вх.№01-04/4554/25 від 11.06.2025) про вжиття заходів для запобігання та протидії зловживанню процесуальними правами, в яких просило суд визнати зловживанням процесуальними правами дії Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут щодо неподання до суду актів прийняття-передавання товарної продукції та формування правової позиції в позовній заяві без урахування таких актів, що призвело до спотворення суті договірних правовідносин між позивачем та відповідачем та введенням суду в оману; вжити заходів для запобігання та протидії зловживанню процесуальними правами позивачем, з метою чого зокрема, прийняти та долучити до матеріалів справи приховані позивачем акти прийняття-передавання товарної продукції та провести апеляційний розгляд справи з урахуванням таких актів.

В судовому засіданні 11.06.2025 оголошено перерву до 18.06.2025.

Представником Відділу освіти Трускавецької міської ради подано до суду заяву (вх. № 01-04/4660/25 від 13.06.2025) про вступ у справу представника адвоката Докторевича Р.А.

13.06.2025 представником Товариства з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут подано до суду заперечення (вх.№01-04/4670/25 від 13.06.2025) на клопотання відповідача про вжиття заходів для запобігання та протидії зловживанню процесуальними правами, в яких просить в задоволенні клопотання відмовити у повному обсязі.

Розглянувши клопотання про вжиття заходів для запобігання та протидії зловживанню процесуальними правами колегія суддів в судовому засіданні 18.06.2025 відмовила у його задоволенні з огляду на наступне.

Під зловживанням процесуальними правами розуміється форма умисних, несумлінних дій учасників процесу, що знаходить своє вираження, зокрема, у вчиненні дій, неспівмірних із наслідками, до яких вони можуть призвести, використанні наданих прав всупереч їх призначенню з метою обмеження можливості реалізації чи обмеження прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ чи встановлення явної неповаги до суду чи учасників справи Постанова ВС від 03 березня 2021 року у справі № 761/27076/19 (провадження № 61-14448св20.

Аналіз частини другої статті 13 ЦК України дає підстави для висновку, що недобросовісна поведінка особи, яка полягає у вчиненні дій, які можуть у майбутньому порушити права інших осіб, є формою зловживання правом. Формулювання зловживання правом необхідно розуміти, як суперечність, оскільки якщо особа користується власним правом, то його дія дозволена, а якщо вона не дозволена, то саме тому відбувається вихід за межі свого права та дію без права, injuria.

Сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій, які складають зміст відповідного суб`єктивного цивільного права, недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права. Термін зловживання правом свідчить про те, що ця категорія стосується саме здійснення суб`єктивних цивільних прав, а не виконання обов`язків. Обов`язковою умовою кваліфікації дій особи як зловживання правом є встановлення факту вчинення дій, спрямованих на здійснення належного відповідній особі суб`єктивного цивільного права. Постанова ВС від 12 жовтня 2021 року у справі № 311/2121/19 (провадження № 61-11958св20).

Зловживання правом - це свого роду спотворення права. У цьому випадку особа надає своїм діям повну видимість юридичної правильності, використовуючи насправді свої права в цілях, які є протилежними тим, що переслідує позитивне право Постанова Верховного Суду від 08.05.2018 у справі № 910/1873/17. Зловживання процесуальними правами - це процесуальне правопорушення, яке характеризується умисними недобросовісними діями учасників господарського процесу (їх представників), що призводять до порушення процесуальних прав інших учасників процесу, з метою перешкоджання господарському судочинству, що є підставою для застосування судом процесуальних санкцій (позбавлення права на процесуальну дію або застосування судом інших негативних юридичних наслідків, передбачених законом). Постанова від 05.04.2023 у справі № 922/4278/21

Зловживання процесуальними правами зводиться до того, що особа реалізує свої процесуальні права і вчиняє передбачені процесуальним законодавством процесуальні, дії, але робить це на шкоду іншим особам, з метою, яка не співпадає з завданням господарського процесу, визначеним у статті 2 ГПК (справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.

Водночас в межах даної справи зловживанням процесуальними правами відповідач просить визнати бездіяльність позивача щодо подання актів про прийняття-передавання товарної продукції та платіжних інструкції, однак колегія суддів зазначає, що сторонами не заперечується факт сплати коштів відповідачем позивачу згідно зазначених платіжних інструкцій, а сам факт зазначення про корегування ціни вказано і у рахунках на оплату, що виставлялися позивачем та долучені ним до позовної заяви. При цьому, розміри цих корегувань та їх суми також не заперечуються сторонами.

Окрім того, судова колегія зазначає, що відповідачем не заперечувався факт наявності у нього зазначених актів і станом на час розгляду справи в суді першої інстанції, однак своїм правом щодо їх надання в межах встановленого процесуальним законом строку не скористався.

У підсумку вказані обставини свідчать про суб`єктивну процесуальну поведінку сторони, а не про об`єктивну неможливість подання доказів чи клопотань з метою належного захисту своїх інтересів у суді першої інстанції. З огляду на що, у задоволенні поданих скаржниками клопотань слід відмовити.

В судове засідання 18.06.2025 скаржники та позивач участь уповноважених представників забезпечили, які навели свої доводи та міркування щодо вимог апеляційних скарг та просили врахувати їх при винесенні постанови.

Відповідно до ст.269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Розглянувши апеляційні скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, взявши до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, враховуючи наведені представниками сторін доводи, колегія суддів дійшла висновку про те, що вимоги апеляційних скарг не підлягають задоволенню, а оскаржене рішення скасуванню, з огляду на наступне.

Розгляд справи в суді першої інстанції. Короткий зміст позовних вимог та рішення суду першої інстанції.

Товариство з обмеженою відповідальністю Львівенергозбут звернулося до Господарського суду Львівської області з позовом до Відділу освіти Трускавецької міської ради про стягнення заборгованості. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за договором про постачання електричної енергії споживачу №467 від 30.12.2022 в розмірі 680 232,46 грн., обґрунтовуючи свою позицію тим, що помилково та в порушення умов Договору застосував знижку в розмірі 680 232,46 грн., яку згодом донарахував. Ціна за одиницю товару передбачена в договорі, тому підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Виснуючи про наявність підстав для задоволення позовних вимог суд зазначив наступне:

- укладений між позивачем та відповідачем договір по своїй правовій природі є договором про закупівлю, згідно якого позивач продає відповідачу товар електроенергію за бюджетні кошти, а відтак підстави зміни такої істотної умови цього договору як ціни за одиницю товару визначено положеннями ЗУ Про публічні закупівлі та п. 19 Постанови КМУ № 11785 від 12.10.2022.

- згідно законодавчих вимог будь-які зміни істотних умов договору укладеного за результатами процедури публічних закупівель, серед яких і ціна за одиницю товару, оформляються виключно шляхом укладення додаткових угод до договору про закупівлю, які підлягають обов`язковому оприлюдненню на веб-порталі уповноваженого органу. При цьому, підстави для внесення відповідних змін, передбачені в п. 19 Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 та п. 5.4. договору, повинні бути підтверджені належними документами, а самі зміни вносяться за пропозицією однієї із сторін договору.

- судом встановлено, що впродовж терміну дії цього договору сторони не зверталися один до одного із пропозицією змінити (зменшити ціну) за одиницю товару, не надавали один одному жодних документів на підтвердження наявності будь-якої підстави для зміни (зменшення) ціни, що передбачена в п. 19 вказаної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 та 5.4. договору.

- матеріали справи не містять доказів укладення між сторонами додаткових угод до договору щодо зміни (зменшення) ціни за одиницю товару з будь-якої підстави, передбаченої в п. 5.4. Договорі та п. 19 вказаної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 за одиницю товару.

- натомість, додаткова угода №467 від 22.02.2024 передбачає, що сума договору становить 6 597 901,95 грн. Вказана додаткова угода підтверджує той факт, що згідно умов договору №467 від 30.12.2022 весь обсяг електричної енергії, спожитої відповідачем протягом строку дії цього договору, має бути оплачений по ціні, визначений у вказаному договорі а саме 5,904 грн., з ПДВ за 1 кВт.

- рахунки, які виставляв позивач є односторонніми документами, що виставляються без згоди відповідача. Їх зміна, виставлення нового рахунку, не потребує згоди іншої сторони за договором. Згідно умов договору №467 від 30.12.2022, сторонами визначено ціну за одиницю 5,904 грн, з ПДВ за 1 кВт.

- відтак, оплата згідно вказаного тарифу за спожиту електричну енергію з метою виконання умов договору є законною вимогою постачальника. Рахунок позивача на суму 680 232,46 грн. виставлений на виконання умов договору, а відповідно, підлягає обов`язковій оплаті, що є підставою для задоволення вимог позивача у повному обсязі.

Узагальнені доводи апелянтів, заперечення позивача.

Вимоги апеляційної скарги Відділу освіти Трускавецької міської ради обґрунтовані тим, що оскаржене рішення є незаконним та необґрунтованим, на підтвердження чого апелянт наводить наступні доводи:

- протягом строку дії договору позивачем систематично виставлялися рахунки на оплату електроенергії з врахуванням корекції поточного періоду, в якій вказувалася сума знижки. Вказане свідчить про те,що знижка на оплату поставленої електроенергії була надана позивачем та зафіксована в рахунках, які є односторонніми правочинами.

- поставлена електроенергія за вказані періоди є оплаченою на умовах знижки, тобто договір щодо цих періодів є виконаним обома його сторонами.

- натомість, неможливою є відмова від одностороннього договору-рахунку щодо надання знижки, оскільки відповідно до положень ч.1 ст. 214 ЦК України така відмова допускається лише якщо інше не встановлено законом, однак ч.3 ст. 632 ЦК України встановлено, що не допускається зміна ціни в договорі після його виконання, що мало місце в даних правовідносинах.

- протилежна позиція призведе до зміни вартості вже поставленої та оплаченої електроенергії, тобто до зміни ціни вже виконаного зобов`язання по договору, однак така відмова не може мати місце згідно наведених правових норм.

- односторонні правочини-рахунки не визнані недійсними в судовому порядку, а відтак діє презумпція правомірності правочину, і відповідно зобов`язання, які виникли на їх підставі є такими, що підлягають виконанню.

- судом допущено неправильне застосування норм матеріального права до даних правовідносин, а саме не застосовано положення ст. ст. 204 та 214 ЦК України, щодо презумпції правомірності правочинів та неможливості односторонньої відмови від правочину.

- в актах прийняття-передавання електричної енергії відображено обсяг електричної енергії, що поставив позивач відповідачу за відповідні розрахункові періоди із зазначенням від`ємного значення стрічки 2, що підтверджує наявність знижки поточного періоду, застосованої позивачем в односторонньому порядку.

- при цьому ціна за одиницю товару зазначена в актах не змінювалася і повністю відповідає ціні, передбаченій в п. 5.2. договору; окрім того ні рахунки, ні зазначені акти не містили інформації про існування боргу за попередні розрахункові періоди (місяці).

- підписані між сторонами акти про прийняття-передавання товарної продукції скаржник вважає двохсторонніми правочинами, в яких відповідач прийняв запропоновані позивачем знижки, а відтак щодо них судом також слід було застосувати положення ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, чого здійснено не було.

- після проведення оплати, а саме - 23.02.2024 вартості поставленої продукції за січень 2024 договір №467 від 30.1.2022 був виконаним. Натомість вимога виставлена позивачем 27.03.2024 про оплату 680 232,46 грн., тобто щодо вже виконаного договору, суперечить положенням ч.3 ст. 632 ЦК України, яка виключає можливість зміни ціни договору після його виконання.

- має місце зловживання позивачем своїми процесуальними правами з огляду на не долучення до позовної заяви, в якості доказів актів прийняття-передавання готової продукції, в яких зафіксовано коригування ціни в бік зменшення.

Заперечуючи доводи апеляційної скарги позивач зазначив наступні аргументи на їх спростування:

- за результатами проведення процедури закупівлі між позивачем та відповідачем укладено договір на закупівлю електричної енергії в якому сторони, зокрема погодили ціну за одиницю товару у сумі 5,904 грн. за 1 кВт*год., разом з ПДВ.

- будь-які зміни істотних умов, серед яких і ціна за одиницю товару оформляються виключно шляхом укладення додаткових угод до договору про закупівлю, які підлягають обов`язковому оприлюдненню на веб-порталі уповноваженого органу.

- такі ж підстави зміни ціни договору, що визначені п.19 Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022, визначені в укладеному між сторонами договорі, а саме п. 5.4. та розділі 6, в якому погоджено порядок внесення відповідних змін.

- протягом терміну дії договору сторони не зверталися одна до одної з пропозицією зміни (зменшення ) ціни договору за одиницю товару, не надавали один одному жодних документів на підтвердження наявності будь-якої підстави для зміни ціни, що передбачені в п.19 Постанови та п.5.4. договору.

- укладеним договором не передбачено прав та/або обов`язку постачальника здійснювати коригування /надавати споживачу знижку, також не визначено такого порядку зміни ціни договору, як надання коригувань (знижок) в односторонньому порядку.

- сторонами не заперечується обсяг наданої позивачем та спожитої відповідачем електроенергії, а відтак враховуючи відсутність зміни ціни в передбаченому законом порядку, такий обсяг повинен бути оплачений відповідачем з врахуванням ціни договору, що визначена в п.5.2. договору, а саме по 5,904 грн. за 1 кВт*год.

- ні рахунки, ні акти підписані на виконання між сторонами правочину договору на постачання електричної енергії №467 від 31.1.2022 не є окремими правочинами, та не встановлюють загальних прав на обов`язків сторін за договором. Вказане підтверджується положеннями Закону України Про публічні закупівлі та постанови КМУ №1178, згідно з якими забороняється укладення замовниками, серед яких і відповідач, будь-яких правочинів поза межами процедури про публічні закупівлі.

- з огляду на зазначене необґрунтованими є доводи скаржника щодо визнання рахунків та актів прийняття товарної продукції окремими правочинами, якими сторони внесли зміни до договору на закупівлю електричної енергії, що укладено за результатами проведеної процедури публічної закупівлі, а відтак безпідставним є покликання сторони відповідача на презумпцію їх правомірності.

- представник вказує на помилковість тверджень скаржника про здійснення нечесної підприємницької діяльності з огляду на те, що позивач не вимагає від відповідача сплатити вартість товару згідно умов укладеного договору по ціні іншій, аніж визначена у ньому.

Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Львівської області апеляційну скаргу подав заступник керівника Львівської обласної прокуратури, який вказує на те, що рішення є необґрунтованим на підтвердження чого зазначає наступне:

- зазначена у рахунках позивача знижка не була помилковою, оскільки застосовувалася позивачем систематично, добровільно та з власної ініціативи.

- відповідно до п.4.3. ПРРЕЕ дані, необхідні для формування платіжних документів, у тому числі щодо обсягів електричної енергії, надаються учасниками роздрібного ринку адміністратором комерційного обліку в порядку, встановленому Кодексом комерційного обліку. Пунктом 2.3. та 4.9. ПРРЕЕ визначено, що після розрахункового періоду, обумовленого у комерційній пропозиції, здійснюється коригування обсягів оплати, що була здійснена за цей розрахунковий період, відповідно до фактичного обсягу спожитої електроенергії.

- на підтвердження прийняття передавання електричної енергії між сторонами підписувалися двохсторонні акти, в яких відображено обсяги фактично спожитої електроенергії та наявність знижки поточного періоду, яку надавав позивач.

- при цьому, ціна за одиницю товару зазначена в актах про прийняття-передавання товарної продукції не змінювалася і повністю відповідає ціні, передбаченій в п.5.2. договору. Окрім того, ні акти, ні рахунки не містили інформації про існування боргу за попередні розрахункові періоди (місяці).

- поведінка позивача свідчить про його недобросовісність, що проявилося у прихованні від суду наявності актів про прийняття-передачу торгової продукції ,які місять інформацію про вартість товару та розмір наданої позивачем знижки. Натомість Львівська обласна прокуратура не була стороною договору про постачання електричної енергії №467 від 30.12.2022 на момент вступу у справі та ознайомлення з матеріалами справи не володіла інформацією щодо їх наявності у сторони. Зазначені докази на думку скаржника, мають істотне значення для вирішення спору по суті.

- поведінка позивача щодо надання знижки, а згодом з обґрунтуванням відсутності підстав для здійснення відповідних дій щодо стягнення такої свідчить про здійснення ним нечесної підприємницької діяльності.

- на думку скаржника, виставлені рахунки та підписані між сторонами акти про прийняття-передавання торгової продукції є правочинами, які свідчать про зміну ціни договору, не визначенні в судовому порядку недійсними та повинні бути врахованими при вирішенні даного спору з огляду на презумцію правомірності правочину. При цьому, скаржник зазначив, що місцевим господарським судом не досліджено правову природу виставлених позивачем рахунків, а відтак допущено не з`ясування обставин, які мають значення для правильного вирішення спору.

- вказує скаржник і на порушення місцевим господарським судом норм матеріального права, що проявилося у не застосуванні до даних правовідносин положень ч. 3 ст. 632 ЦК України, з огляду на те, що скасування позивачем наданих знижок мало місце вже щодо виконаного договору.

Позивач заперечуючи вимоги апеляційної скарги Львівської обласної прокуратури зазначає наступні доводи на їх спростування:

- відповідно до норм процесуального закону кожна із сторін самостійно визначає докази, якими вона обґрунтовує свої вимоги та заперечення. Водночас скаржник не був позбавлений можливості надати докази, якими він обґрунтовує вимоги апеляційної скарги до суду першої інстанції, зокрема, те не виключно з огляду на те, що підготовче засідання, яке було призначеним на 11.11.2024 відкладалося чотири рази до 17.03.2025, що свідчить про створення умов місцевим господарським судом для реалізації сторонами своїх прав.

- доводи прокурора про відсутність інформації щодо наявності доказів, долучених ним до апеляційної скарги, зокрема, актів приймання-передачі торгової продукції та платіжних доручень є неправдивими, оскільки у справі № 914/753/24, яка розглядалася за участю тих самих сторін, що і у даній справі ТОВ Львівенергозбут надано відзив, до якого вказані документи були долученими. Як вбачається із квитанції №863253 від 09.04.2024 відзив по справі № 914/753/24 разом із долученими доказами доставлений Львівській обласній прокуратурі 09.04.2024 через підсистему Електронний суд.

- вказане спростовує доводи скаржника щодо моменту, з якого йому стало відомо про існування зазначених доказів, а саме із зазначеної ним дати 17.04.2025 (дата отримання документів від відповідача на запит Львівської обласної прокуратури), що свідчить про його недобросовісність.

- звертає увагу й на те, що прокурор вступив у справі на стадії підготовчого засідання, а не на стадії судового розгляду, а відтак подання доказів залежало виключно від суб`єктивного волевиявлення сторони.

- інші доводи, є аналогічними за змістом, які надані у відзиві на апеляційну скаргу Відділу освіти Трускавецької міської ради.

Фактичні обставини справи, встановлені судом за результатами оцінки доказів.

У 2022 році Відділом освіти Трускавецької міської ради проведено процедуру закупівлі електричної енергії (ідентифікатор закупівлі UA-2022-12-02-009975-a).

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України Про публічні закупівлі за результатом проведення цієї закупівлі між позивачем, що був переможцем цієї процедури закупівлі, та відповідачем, згідно Закону, постанови Кабінету Міністрів України №1178 від 12.10.2022 укладено договір про закупівлю електричної енергії, а саме Договір про постачання електричної енергії споживачу за №467 від 30.12.2022 (далі договір) за умовами якого постачальник зобов`язується постачати споживачу товар за ДК 02:2015-09310000-5- електрична енергія, а споживач зобов`язується прийняти та оплатити цей товар на умовах цього договору.

Товаром за цим договором є електрична енергія, а також послуги, пов`язані з її постачанням споживачу, вартість яких не перевищує вартості самого товару, в тому числі послуги з передачі електричної енергії та послуги з постачання електричної енергії споживачу з дотриманням якості послуги з електропостачання (п.2.2. договору).

В п. 5.2. договору сторони погодили ціну за одиницю товару 5,904 грн за 1 кВт-год, разом з ПДВ.

В п. 1 додатку 2 до договору передбачено, що розрахунок споживача з постачальником здійснюється за ціною згідно з цим договором.

Відповідно до п. 2 цього додатку до договору розрахунковим періодом вважається календарним місяць.

Згідно з п. 3 вказаного додатку до договору вартість спожитої електричної енергії визначається як добуток обсягу спожитої електричної енергії визначеної оператором системи розподілу на ціну згідно з цим оговором.

Згідно розділу 1 договору умови цього договору розроблені відповідно до закону України Про ринок електричної енергії, Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 14.08.2018 № 312, Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, затверджених постановою НКРЕ КП №1469 від 27.12.2017 та закону України Про публічні закупівлі з урахуванням постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 Про затвердження особливостей здійснення публічних закупівель товарів, робіт та послуг для замовників, передбачених ЗУ Про публічні закупівлі, на період дії правового режиму воєнного стану в Україні та протягом 90 днів з дня його припинення або скасування.

Згідно п. п. 2.1., 14.1. договору позивач зобов`язався поставити відповідачу товар електричну енергію з 01.01.2023 по 31.12.2023, а відповідач зобов`язався оплатити товар на умовах цього Договору.

Розділом 5 договору визначено ціну, порядок обліку та оплати електричної енергії, порядок зміни ціни. Так, п. 5.4. договору визначено, що істотні умови договору визначаються відповідно до актів цивільного, господарського законодавства. Істотні умови цього договору не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами у повному обсязі, крім визначених цим пунктом випадків.

Згідно з п.5.4.5 договору визначено, що істотні умови можуть бути зміненими у випадку погодження сторонами зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів). Сторони за зверненням зацікавленої сторони можуть внести зміни до договору в разі узгодженої зміни ціни в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів).

В Розділі 6 договору сторонами визначено порядок внесення змін до договору. Так, в п. 6.1. договору передбачено, що в разі необхідності зміни умов договору, сторона ініціатор такої зміни зобов`язана підготувати та направити на погодження іншій стороні проект змін до цього договору у формі додаткової угоди. Зміни до договору оформляються у письмовій формі шляхом укладення додаткової угоди. Згідно п. 6.4. договору пропозиція щодо внесення змін до істотних умов має містити обґрунтування необхідності внесення таких змін.

Матеріали справи не містять доказів, а сторонами і не заперечується факт того, що під час терміну дії цього Договору сторони не зверталися один до одного із пропозицією змінити (зменшити ціну) за одиницю товару, не надавали один одному жодних документів на підтвердження наявності будь-якої підстави для зміни (зменшення) ціни, що передбачена в п. 19 вказаної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022, 5.4. договору.

Більше того, сторонами не укладено жодної додаткової угоди до договору про зміну (зменшення) ціни за одиницю товару з будь-якої підстави, передбаченої в п. 5.4. Договорі та п. 19 вказаної Постанови КМУ №1178 від 12.10.2022 за одиницю товару.

Як стверджує позивач, останній помилково у розрахунковому періоді січня 2023 здійснив коригування/надав відповідачу знижки в розмірі 89 264,58 грн, в лютому 2023 110 021,71 грн, в березні 2023 118 641,71 грн, в квітні 2023 136 413,05 грн, в травні 2023 128 545,10 грн, в червні 2023 50 642,03 грн, в липні 2023 19 569,76 грн, вересні 2023 18 745,72 грн, в жовтні 2023 8 388,80 грн, разом протягом строку дії Договору - на суму 680 232,46 грн.

У 2023 році позивач згідно умов договору поставив відповідачу 838 271 кВт-год по ціні 5,904 грн за 1 кВт-год на загальну суму 4 949 151,98 грн. Відповідачем оплачено 4 268 919,52 грн. Факт поставки та його обсяг не заперечується відповідачем, а відтак в порядку положень ст. 75 ГПК України не підлягає доказуванню, з огляду на відсутність у суду обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом.

Відповідно до п. 14.1. договору передбачено, що цей договір набуває чинності з 01.01.2023 та діє до 31.12.2023 включно, а в частині розрахунків діє до повного виконання сторонами взятих на себе зобов`язань за цим договором.

Відповідно до п. 7 додатку №2 до договору строк оплати рахунку постачальника 5 банківських днів.

Позивач виставив відповідачу вимогу за №904-2024-1896 від 27.03.2024 про оплату 680 232,46 грн., яку відповідач отримав 28.03.2024.

Доказів оплати матеріали справи не містять.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 11 ЦК України договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків (зобов`язань). Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається (ст. 525 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Господарські зобов`язання можуть виникати, зокрема, з господарського договору та інших угод, передбачених законом, а також з угод, не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать (ст. 174 ГК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У відповідності до ст. 173 ГК України, яка кореспондується з приписами ст. 509 ЦК України, в силу господарського зобов`язання, яке виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання, один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.

Правові та економічні засади здійснення закупівель товарів, робіт і послуг для забезпечення потреб держави, територіальних громад та об`єднаних територіальних громад визначає Закон України Про публічні закупівлі. Метою цього Закону є забезпечення ефективного та прозорого здійснення закупівель, створення конкурентного середовища у сфері публічних закупівель, запобігання проявам корупції у цій сфері, розвиток добросовісної конкуренції.

Частиною 4 ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі визначено, що умови договору про закупівлю не повинні відрізнятися від змісту тендерної пропозиції/пропозиції за результатами електронного аукціону (у тому числі ціни за одиницю товару) переможця процедури закупівлі/спрощеної закупівлі або узгодженої ціни пропозиції учасника у разі застосування переговорної процедури, крім випадків визначення грошового еквівалента зобов`язання в іноземній валюті та/або випадків перерахунку ціни за результатами електронного аукціону в бік зменшення ціни тендерної пропозиції/пропозиції учасника без зменшення обсягів закупівлі.

Істотні умови договору про закупівлю не можуть змінюватися після його підписання до виконання зобов`язань сторонами в повному обсязі, крім випадків визначених ч.5 ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі, зокрема, у випадку погодження зміни ціни в договорі про закупівлю в бік зменшення (без зміни кількості (обсягу) та якості товарів, робіт і послуг), у тому числі у разі коливання ціни товару на ринку.

Частиною 7 ст. 41 ЗУ Про публічні закупівлі визначено, що замовник обов`язково оприлюднює повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю та/або про ціни на матеріальні ресурси у разі, зокрема, внесення змін до істотних умов договору про закупівлю у випадках, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до положень ст. 10 ЗУ Про публічні закупівлі замовник самостійно та безоплатно через авторизовані електронні майданчики оприлюднює в електронній системі закупівель у порядку, встановленому Уповноваженим органом та цим Законом, інформацію про закупівлю, а саме: повідомлення про внесення змін до договору про закупівлю та/або про ціни на матеріальні ресурси - протягом трьох робочих днів з дня внесення змін до договору про закупівлю у випадках, передбачених частиною п`ятою статті 41 цього Закону. До такого повідомлення додаються зміни до договору про закупівлю (у тому числі документи, що містять інформацію про ціни на матеріальні ресурси, в разі зміни цін на них) у машинозчитувальному форматі (у разі внесення змін до договорів, зазначених в абзацах другому, третьому частини першої статті 41 цього Закону);

Таким чином, зазначеним Законом встановлено імперативну норму, згідно з якою зміна істотних умов договору про закупівлю, якою є ціна договору, може здійснюватися виключно у випадках, визначених ст. 41 Закону.

Частиною 2 ст. 632 ЦК України встановлено, що зміна ціни після укладання договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом.

Зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 651 ЦК України).

Як встановлено судом, під час терміну дії договору про постачання електричної енергії споживачу №467 від 30.12.2022 сторони не зверталися один до одного із пропозицією змінити (зменшити ціну) за одиницю товару, не надавали один одному жодних документів на підтвердження наявності будь-якої підстави для зміни (зменшення) ціни, що передбачена в п. 19 вказаної Постанови, 5.4. договору.

Між сторонами не укладено жодної додаткової угоди до договору про зміну (зменшення) ціни за одиницю товару з будь-якої підстави, передбаченої в п. 5.4. Договорі та п. 19 вказаної Постанови за одиницю товару.

Враховуючи відсутність між сторонами спору щодо обсягу поставленої позивачем та спожитої відповідачем електроенергії, місцевим господарських судом вірно встановлено, що увесь обсяг повинен бути оплачений з розрахунку 5,904 грн. за 1 кВт-год, разом з ПДВ, відповідно до п. 5.2 договору, що є підставою для задоволення вимог позивача.

В спростування тверджень скаржників щодо не застосування місцевим господарським судом положень ст. ст. 204, 214 ЦК України колегія суддів зазначає наступне.

За своєю правовою природою рахунок на оплату товару не є первинним документом, а є документом, який містить тільки платіжні реквізити, на які потрібно перераховувати грошові кошти в якості оплати за надані послуги, тобто, носить інформаційний характер.

Тому, ненадання рахунку не є відкладальною умовою у розумінні приписів ст. 212 ЦКУ та не є простроченням кредитора у розумінні ст. 613 ЦКУ, а значить не звільняє від обов`язку оплатити товар. А відтак, його не виставлення чи виставлення на меншу суму не свідчить про зміну ціни договору, якщо сторонами не погоджено іншого.

Схожа за змістом правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.04.2020 по справі № 915/641/19.

Підсумовуючи зазначене, судова колегія зазначає, що не дотримання порядку внесення змін до договору укладеного за результатами проведення процедури закупівлі у відповідності до положень ЗУ Про публічні закупівлі не може свідчити про внесення змін до договору, в тому числі щодо зміни його істотної умови ціни.

Не є таким доказом і виставлені позивачем рахунки на оплату електричної енергії та підписані між сторонами акти на їх виконання.

Щодо тверджень скаржників про необхідність застосування судом положень ч.3 ст. 632 ЦК України до даних правовідносин, судова колегія вказує, що визначена відповідно до умов договору про постачання електричної енергії споживачу №467 від 30.12.2022 ціна за одиницю товару не змінювалася, а відтак відсутні підстави щодо їх застосування.

У постанові Верховного Суду від 29.01.2021 у справі № 922/51/20 зазначено, що Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.

Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 02.10.2018 у справі № 910/18036/17, від 23.10.2019 у справі № 917/1307/18, від 18.11.2019 у справі № 902/761/18, від 04.12.2019 у справі № 917/2101/17). Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).

Зважаючи на те, що доводи апеляційних скарг не знайшли свого підтвердження доказами, що містяться в матеріалах справи, беручи до уваги межі перегляду оскаржуваного рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, в їх задоволенні слід відмовити, а оскаржене рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 у справі № 914/2286/24 залишити без змін.

В порядку положень статті 129 ГПК України судовий збір слід залишити за скаржниками.

Керуючись ст.ст.86, 129, 269, 270, 275, 276, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:

1 В задоволенні вимог апеляційних скарг Відділу освіти Трускавецької міської ради від 18.04.2025 (вх. №01-05/1200/25 від 18.04.2025) та Львівської обласної прокуратури №24-418 вих. 25 від 17.04.2025 (вх. №01-05/1226/25 від 22.04.2025) відмовити.

2. Рішення Господарського суду Львівської області від 25.03.2025 у справі №914/2286/24 залишити без змін.

3. Судові витрати покласти на скаржників.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення та не підлягає оскарженню.

Матеріали справи повернути в місцевий господарський суд.

Повний текст постанови складено 30.06.2025.

Головуючий суддя Желік М.Б.

суддя Галушко Н.А.

суддя Орищин Н.А.