ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

30 червня 2025 року м. Черкаси справа № 925/737/25

Господарський суд Черкаської області у складі головуючого судді Грачова В.М., без повідомлення учасників справи, розглянувши, в приміщенні суду в м. Черкаси, Фермерського господарства "Шмель" про забезпечення позову до Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд" про стягнення 940000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

23.06.2025 року позивач Фермерське господарство "Шмель" звернувся, через систему «Електронний суд», в Господарський суд Черкаської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд" (далі-відповідач) про стягнення 940000 грн безпідставно набутих коштів та відшкодування судових витрат.

Позов мотивовано безпідставним утриманням відповідачем коштів у розмірі 940000 грн перерахованих позивачем платіжними дорученнями №163 від 27.12.2024,№158 від 27.12.2024, №№158 від 27.12.2024 року на умовах договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 2712-2 від 27.12.2024 року, Специфікації № 1 від 27.12.2014 року, які останнім отримані, однак поставка товару не здійснена, документи не підписано.

Ухвалою Господарського суду Черкаської області від 25.06.2025 року позовну заяву Фермерського господарства "Шмель" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд" про стягнення 940000 грн. прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі № 925/737/25 за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 28.08.2025 року.

26.06.2025 року позивач подав, через систему «Електронний суд», заяву про забезпечення позову (вх. 9796/25), в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на грошові кошти, що містяться на рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд" в межах заявлених позовних вимог у сумі 940000 грн.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник зазначив, що відповідач свідомо ухиляється від повернення безпідставно набутих коштів та з дуже суттєвим ступенем ймовірності буде вживати подальші заходи щодо невиконання свого обов`язку з повернення отриманих від позивача коштів, що в свою спричиняє матеріальні збитки Фермерському господарству "Шмель". Невиконання відповідачем свого обов`язку, відсутність будь-якого розуміння щодо строків повернення коштів, причин затримки оплати, відсутність контакту з керівництвом відповідача, залишення письмових вимог про повернення коштів без уваги та відповіді, свідчить про наявність загрози унеможливлення виконання майбутнього рішення суду, оскільки така поведінка відповідача може свідчити про намір відповідача ухилитись від виконання майбутнього судового рішення про стягнення з нього коштів.

Заявник вказує, що заявлена до стягнення сума грошових коштів є значною, позиція відповідача щодо погашення боргу є такою, що ставить під загрозу отримання коштів позивачем, на підставі вищевикладеного, заявник вважає, що є достатні підстави для вжиття судом заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на грошові кошти, в межах позовних вимог, у розмірі 940000 грн., що знаходяться на всіх рахунках Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд", а невжиття такого заходу може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів заявника, за захистом яких він звернувся до суду.

Дослідивши заяву позивача та матеріали справи, суд розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, приходить до таких висновків.

Згідно зі ст. 136 ГПК України господарський суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 137 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він має намір звернутися до суду.

Умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, що має бути підтверджено доказами наявності фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного заходу до забезпечення позову.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 137 ГПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві, або виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку; 6) зупиненням продажу майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно, або про виключення його з опису і про зняття з нього арешту; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів, що містять об`єкти інтелектуальної власності; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами у випадках, передбачених законами, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 6, 8 ст. 140 ГПК України, про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу. Ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 139 ГПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові) (для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштовий індекс, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; 3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; 4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; 6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; 7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого господарського суду України від 26.12.2011 року N 16 «Про деякі питання практики застосування заходів до забезпечення позову», питання про забезпечення позову може вирішуватися господарським судом як без проведення окремого судового засідання, так і в засіданні з викликом представників сторін, інших учасників судового процесу із заслуховуванням їх думки.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову оцінюється обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням таких умов: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між заявленим заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення господарського суду, імовірності ускладнення чи непоновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, у разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається.

Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення господарським судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду (правова позиція Верховного Суду викладена в постанові від 25.03.2019 року у справі № 920/622/18).

Велика Палата Верховного Суду вже виснувала про те, що під забезпеченням позову розуміють сукупність процесуальних дій, що гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Особам, які беруть участь у справі, надано можливість уникнути реальних ризиків щодо утруднення чи неможливості виконання рішення суду, яким буде забезпечено судовий захист законних прав, свобод та інтересів таких осіб. Важливим є момент об`єктивного існування таких ризиків, а також того факту, що застосування заходів забезпечення позову є дійсно необхідним, що без їх застосування права, свободи та законні інтереси особи (заявника клопотання) будуть порушені, на підтвердження чого є належні й допустимі докази. Також важливо, щоб особа, яка заявляє клопотання про забезпечення позову, мала на меті не зловживання своїми процесуальними правами, порушення законних прав відповідного учасника процесу, до якого зазначені заходи мають бути застосовані, а створення умов, за яких не існуватиме перешкод для виконання судового рішення (постанова Великої Палати Верховного Суду від 18.05.2021 року у справі N 914/1570/20).

Велика Палата Верховного Суду констатує, що як характер спору (майновий або немайновий), так і те, чи підлягає судове рішення у конкретній справі примусовому виконанню, не мають вирішального значення при дослідженні судом питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову.

Ключовим є встановлення судом: 1) наявності спору між сторонами; 2) ризику незабезпечення ефективного захисту порушених прав позивача, який може проявлятися як через вплив на виконуваність рішення суду у конкретній справі, так і шляхом перешкоджання поновленню порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду; 3) співмірності обраного позивачем виду забезпечення позову з пред`явленими позовними вимогами та 4) дійсної мети звернення особи до суду з заявою про забезпечення позову, зокрема, чи не є таке звернення спрямованим на зловживання учасником справи своїми правами.

Наявність або відсутність підстав для забезпечення позову суд вирішує в кожній конкретній справі з урахуванням установлених фактичних обставин такої справи та загальних передумов для вчинення відповідної процесуальної дії (судом врахована позиція Великої Палати Верховного Суду викладена у постанові від 24.04.2024 року у справі № 754/5683/22).

Отже, питання задоволення заяви про застосування заходів до забезпечення позову вирішується судом в кожному конкретному випадку, виходячи з характеру заявлених позовних вимог та обставин справи, а заявлений захід забезпечення позову має перебувати у зв`язку з предметом позовної вимоги.

Фермерське господарство "Шмель" вказує, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд" попередньо надало згоду на поставку товару кукурудзи у кількості 102,18 т на умовах попередньої оплати згідно договору купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 2712-2 від 27.12.2024 року, Специфікації № 1 від 27.12.2014 року. Після оплати позивачем платіжними дорученнями №163 від 27.12.2024,№158 від 27.12.2024, №№158 від 27.12.2024 року вартості погодженого товару на загальну суму 940000 грн., відповідачем товар не поставлено, договір купівлі-продажу сільськогосподарської продукції № 2712-2 від 27.12.2024 року, Специфікація № 1 від 27.12.2014 року не підписані, отримані від позивача кошти не повернено за зверненнями позивача.

Заявлені позивачем заходи забезпечення позову накладення арешту на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю «Севенік-Трейд» в межах суми позовних вимог на його рахунках є співмірними та перебувають у зв`язку з предметом спору.

Так, заявлені заходи забезпечення позову відповідають вимогам, на забезпечення яких вони вживається, оскільки предметом заборони є лише накладення арешту на рахунки відповідача в межах суми позовних вимог - 940000 грн., що складає предмет спору позовних вимог у даній справі.

Оцінивши доводи заявника щодо необхідності вжиття запропонованого ним заходу забезпечення позову, суд з урахуванням принципів розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову, забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу, наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, необхідності запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям такого заходу прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дійшов до висновку про обґрунтованість заяви Фермерського господарства "Шмель" про забезпечення позову про накладення арешту на рахунки відповідача, і вважає, що невжиття запропонованих позивачем заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав позивача, за захистом яких він звернувся до господарського суду. Вжиття вказаних заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямоване лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 29.06.2006 у справі "Пантелеєнко проти України" наголошено, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. При цьому, відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 31.07.2003 у справі "Дорани проти Ірландії", поняття "ефективний засіб" передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При вирішенні справи "Каіч та інші проти Хорватії" (рішення від 17.07.2008) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував на тому, що пункт 1 статті 6 Конвенції забезпечує всім "право на суд", яке охоплює право на виконання остаточного рішення, ухваленого будь-яким судом. ЄСПЛ в контексті права на виконання остаточного рішення зауважує, що метою заходу забезпечення є підтримання status quo, поки суд не визначиться щодо виправданості цього заходу. Крім того, тимчасовий захід спрямований на те, щоб протягом судового розгляду щодо суті спору суд залишався в змозі розглянути позов заявника за звичайною процедурою. ЄСПЛ також звернув увагу на те, що тимчасові забезпечувальні заходи мають на меті забезпечити протягом розгляду продовження існування стану, який є предметом спору (§§ 60, 61 рішення від 13.01.2011 у справі "Кюблер проти Німеччини", заява № 32715/06).

Отже, заходи забезпечення позову, без застосування яких існує ризик такої зміни обставин, внаслідок якої подальше ухвалення остаточного рішення суду на користь позивача вже не призведе до захисту прав або інтересів позивача, по який він звертався до суду, слід розглядати як такі, що охоплені "правом на суд".

Заявником у поданій заяві зазначається про відсутність підстав для вжиття зустрічного забезпечення.

Водночас, за змістом диспозитивної норми статті 141 ГПК України пред`явлення особі, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, вимог забезпечити відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), є правом, а не обов`язком господарського суду (наведена правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 18.07.2018 по справі №916/2851/17 та від 26.11.2018 у справі №904/2925/18), так само як і питання зустрічного забезпечення може бути вирішено судом в ухвалі про зустрічне забезпечення позову, винесеній за результатами розгляду клопотання відповідача про зустрічне забезпечення, що відповідає принципу змагальності сторін, закріпленому статтею 13 цього Кодексу.

Відтак, у даному випадку не зазначення в даній ухвалі про вирішення питання зустрічного забезпечення не можна вважати процесуальним порушенням, оскільки з метою захисту своїх прав відповідач не позбавлений можливості звернутися з клопотанням про зустрічне забезпечення.

Керуючись ст.ст. 136-137, 139, 140, 202, 233-235 ГПК України, господарський суд

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву Фермерського господарства "Шмель" про забезпечення позову вх. № 9796/25 від 26.06.2025 року.

Накласти арешт на грошові кошти Товариства з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд", ідентифікаційний код юридичної особи 45772853, місцезнаходження: 18000, Черкаська обл., м. Черкаси вул. Гоголя буд. 155, кв 23, що знаходяться на всіх банківських та розрахункових рахунках в межах суми позовних вимог - 940000 грн.

Ухвала є виконавчим документом і підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Стягувачем за даною ухвалою є Фермерське господарство "Шмель" , ідентифікаційний код юридичної особи 19228326, місцезнаходження: 65078, Одеська обл., м. Одеса, вул. Космонавтів, буд. 32.

Боржником за даною ухвалою є Товариство з обмеженою відповідальністю "Севенік-Трейд", ідентифікаційний код юридичної особи 45772853, місцезнаходження: 18000, Черкаська обл., м. Черкаси вул. Гоголя буд. 155, кв 23.

Ухвала набрала законної сили: 30.06.2025 року.

Дата видачі ухвали: 30.06.2025 року.

Строк пред`явлення ухвали до виконання по 01.07.2028 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею і може бути оскаржена у строки та в порядку, встановлені ст.ст. 253-259 ГПК України.

Суддя В.М. Грачов