ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"17" червня 2025 р. Справа № 910/13669/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Жейда Г.І. (у режимі відеоконференції)

від відповідача: Курдюмов В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець"

на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 (повний текст рішення складено 26.03.2025) (суддя Зеленіна Н.І.)

у справі № 910/13669/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 7"

до Державного підприємства "Гарантований покупець"

про стягнення 5 851 653,83 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У листопаді 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Будівельне управління № 7" (далі ТОВ "БУ № 7", позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Державного підприємства "Гарантований покупець" (далі ДП "Гарантований покупець", відповідач) про стягнення 5 851 653,83 грн, з яких 4 968 351,69 грн основної заборгованості, 260 981,55 грн 3 % річних, 622 320,59 грн інфляційних втрат (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог від 02.12.2024, від 08.01.2025).

Позовні вимоги обґрунтовані порушенням відповідачем зобов`язань за договором № 16585/01 від 22.02.2019 в частині оплати відпущеної позивачем у липні-грудні 2022 року та в лютому-липні, вересні-жовтні 2023 року електричної енергії за "зеленим тарифом".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/13699/24 закрито провадження у даній справі в частині позовних вимог про стягнення основного боргу в розмірі 1 388 065,81 грн. Позовні вимоги ТОВ "БУ № 7" в іншій частині задоволено повністю та стягнуто з ДП "Гарантований покупець" на користь ТОВ "БУ № 7" 3 580 285,88 грн заборгованість за договором № 16585/01 від 22.02.2019, 260 981,55 грн 3 % річних, 622 320,59 грн інфляційних витрат, 53704,29 грн судового збору. Повернуто ТОВ "БУ № 7" зі спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 34 070,52 грн, сплачений відповідно до платіжної інструкції від 05.11.2024 № 1476, оригінал якої знаходиться в матеріалах справи № 910/13669/24.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач не виконав свої грошові зобов`язання за договором № 16585/01 від 22.02.2019 та порушив строки оплати електричної енергії за "зеленим тарифом" на суму 3 580 285,88 грн; у зв`язку з простроченням відповідачем оплати відпущеної у липні-грудні 2022 року та лютому-липні, вересні-жовтні 2023 року електричної енергії за "зеленим" тарифом, позивачем правомірно заявлено до стягнення з відповідача 3 % річних у сумі 260 981,55 грн та інфляційні втрати в сумі 622 320,59 грн. При цьому суд відхилив як необґрунтовані доводи відповідача про настання обставин непереборної сили, які унеможливлюють стягнення з відповідача 3 % річних та інфляційних втрат, а також не знайшов підстав для задоволення клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних до 1 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/13669/24, ДП "Гарантований покупець" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить його скасувати в частині задоволення позовних вимог як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 11, 263, 509, 551, 617, 625, 629 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 193, 233 Господарського кодексу України (далі ГК України), ч. 8 ст. 16 Закону України "Про ринок електричної енергії", ст. 236 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), та ухвалити нове рішення, котрим відмовити позивачу в частині задоволення позовних вимог про стягнення 3 580 285,88 грн заборгованості, 260 981,55 грн 3 % річних та 622 320,59 грн інфляційних втрат.

Зокрема, скаржник зазначає, що проведення гарантованим покупцем розрахунків із виробниками електричної енергії з альтернативних джерел енергії на період дії воєнного стану в Україні, які мають договірні відносини з гарантованим покупцем, у тому числі з позивачем, з урахуванням положень, визначених наказами Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 та № 206 від 15.06.2022, є належним виконанням умов договору. Також, скаржник посилається на наявність підстав для зменшення 3 % річних на підставі ст. 233 ГК України та ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім того, відповідач зазначає про те, що судом першої інстанції не враховано наявність підстав для звільнення відповідача від нарахувань за ст. 625 ЦК України на підставі п. 5.1, 5.2 договору та ст. 617 ЦК України.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 (колегія суддів у складі: Демидової А.М. - головуючого, Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ДП "Гарантований покупець" на рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/13669/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 10.06.2025 об 11:10; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 23.05.2025.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 10.06.2025 відкладено розгляд апеляційної скарги на 17.06.2025 об 11:55.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.06.2025 задоволено заяву ТОВ "БУ № 7" про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позиції учасників справи

Позивач 12.05.2025 подав до Північного апеляційного господарського суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить суд залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду без змін.

Відповідачем 10.06.2025 подано до Північного апеляційного господарського суду клопотання про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, в даній справі.

Відповідно до ст. 113 ГПК України строки, в межах яких вчиняються процесуальні дії, встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені, встановлюються судом.

У силу приписів ч. 1 ст. 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 119 ГПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

При цьому, процесуальний закон виходить з того, що процесуальний строк продовжується для вчинення процесуальної дії, яке ще не вчинена.

Аналогічна правова позиція викладена в ухвалі Верховного Суду від 09.11.2020 у справі № 906/72/16.

Як вбачається з матеріалів справи, у межах строку, встановленого в ухвалі Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 про відкриття апеляційного провадження у даній справі (до 23.05.2025), відповідач не звертався до Північного апеляційного господарського суду із заявою про продовження строку для подання клопотань.

Відповідно до ст. 118 ГПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням встановленого законом або призначеного судом строку (ч. 1). Заяви, скарги і документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 2).

З урахуванням викладеного, клопотання відповідача про залучення третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, яке подано після закінчення процесуального строку, встановленого судом в ухвалі про відкриття апеляційного провадження у даній справі, залишається судом без розгляду на підставі ч. 2 ст. 118 ГПК України.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 17.06.2025 взяли участь представники позивача (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) та відповідача (в залі суду).

У судовому засіданні представник відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримав і просив суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, 22.02.2019 між Державним підприємством "Енергоринок" (далі ДП "Енергоринок") (ДПЕ) та ТОВ "БУ № 7" (ВАД) укладено договір № 16585/01 від 22.02.2019 (далі Договір).

30.06.2019 ДП "Енергоринок" (ДПЕ), ДП "Гарантований покупець" (гарантований покупець) та ТОВ "БУ № 7" (виробник за "зеленим" тарифом) уклали додаткову угоду № 157/01 до Договору, в якій дійшли згоди в преамбулі Договору слова "Державне підприємство "Енергоринок" (далі ДПЕ), що діє на підставі ліцензії на право здійснення підприємницької діяльності з оптового постачання електричної енергії від 18.01.2012 № 579645 та має статус платника податку на прибуток на загальних умовах" замінити на слова "державне підприємство "Гарантований покупець" (далі гарантований покупець), що діє на підставі ліцензії на провадження господарської діяльності зі здійснення функцій гарантованого покупця".

У додатковій угоді № 563/01/20 від 20.03.2020 до Договору сторони дійшли згоди в преамбулі Договору слова "виробник за "зеленим" тарифом" замінити словами "продавець за "зеленим" тарифом" та викласти статті 1-7 Договору в новій редакції.

Так, згідно з п. 1.1 Договору в редакції додаткової угоди № 563/01/20 від 20.03.2020 за цим Договором продавець за "зеленим" тарифом зобов`язався продавати, а гарантований покупець купувати всю відпущену електричну енергію, вироблену продавцем за "зеленим" тарифом, та здійснювати її оплату відповідно до умов цього Договору та законодавства України, у тому числі Порядку купівлі гарантованим покупцем електричної енергії, виробленої з альтернативних джерел, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі НКРЕКП від 26.04.2019 № 641 (далі Порядок), або Порядку продажу та обліку електричної енергії, виробленої споживачами, а також розрахунків за неї, затвердженого постановою НКРЕКП від 13.12.2019 № 2804 (далі Порядок продажу електричної енергії споживачами).

Пунктом 3.3 Договору в редакції додаткової угоди № 1090/01/21 від 05.03.2021 встановлено, що оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців за "зеленим" тарифом у розрахунковому місяці, оплата продавцем за "зеленим" тарифом частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця, формування актів купівлі-продажу електричної енергії та актів приймання-передачі частки відшкодування вартості врегулювання небалансу електричної енергії гарантованого покупця здійснюються згідно з главою 10 Порядку або главою 6 Порядку продажу електричної енергії споживачами.

Додатковою угодою № 514/07/24 від 25.01.2024 до Договору глави 1-8 договору замінено главами 1-9 в редакції, викладеній у цій додатковій угоді.

Так, згідно з п. 3.3 Договору в редакції, викладеній у додатковій угоді № 514/07/24 від 25.01.2024, оплата електричної енергії, купленої гарантованим покупцем у продавців у розрахунковому місяці, формування актів купівлі-продажу електричної енергії здійснюються відповідно до Порядку.

Пунктом 10.4 Порядку (в редакції, чинній до 26.01.2024) встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

З 26.01.2024 Порядок діє в новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.

Так, відповідно до п. 11.4 Порядку в редакції, що діє з 26.01.2024, гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці. При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Постановою НКРЕКП № 1190 від 20.09.2022, яка оприлюднена 21.09.2022, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у липні 2022 року.

Постановою НКРЕКП № 473 від 14.03.2023, яка оприлюднена 15.03.2023, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у серпні 2022 року.

Постановою НКРЕКП № 858 від 30.04.2024, яка оприлюднена 01.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у січні, лютому та липні-вересні 2023 року.

Постановою НКРЕКП № 896 від 08.05.2024, яка оприлюднена 10.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у грудні 2022 року, у березні-червні 2023 року та у листопаді та грудні 2023 року.

Постановою НКРЕКП № 946 від 15.05.2024, яка оприлюднена 16.05.2024, затверджено розмір вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел енергії, наданої ДП "Гарантований покупець" у вересні-листопаді 2022 року та жовтні 2023 року.

На виконання умов Договору продавець у період липень-грудень 2022 року і лютий-липень, вересень, жовтень 2023 року продав гарантованому покупцю електроенергію загальною вартістю 40 935 149,92 грн, у тому числі ПДВ, що підтверджується підписаними обома сторонами актами купівлі-продажу електроенергії та актами коригування до актів купівлі-продажу електроенергії, а саме за:

- липень 2022 року 740 444,000 кВт*год, загальною вартістю 3 515 035,75 грн;

- серпень 2022 року 645 271,000 кВт*год, загальною вартістю 3 063 230,50 грн;

- вересень 2022 року 488 970,000 кВт*год, загальною вартістю 2 321 238,38 грн;

- жовтень 2022 року 431 498,000 кВт*год, загальною вартістю 2 403 409,34 грн;

- листопад 2022 року 97 437,000 кВт*год, загальною вартістю 542 716,30 грн;

- грудень 2022 року 77 242,000 кВт*год, загальною вартістю 430 231,76 грн;

- лютий 2023 року 302 216,000 кВт*год, загальною вартістю 1 789 215,43 грн;

- березень 2023 року 270 994,000 кВт*год, загальною вартістю 1 604 371,20 грн;

- квітень 2023 року 311 233,000 кВт*год, загальною вартістю 1 862 542,76 грн;

- травень 2023 року 840 431,000 кВт*год, загальною вартістю 5 029 475,28 грн;

- червень 2023 року 862 143,000 кВт*год, загальною вартістю 5 159 408,57 грн;

- липень 2023 року 899 608,000 кВт*год, загальною вартістю 5 454 647,16 грн;

- вересень 2023 року 779 832,000 кВт*год, загальною вартістю 4 728 402,16 грн;

- жовтень 2023 року 504 508,000 кВт*год, загальною вартістю 3 031 225,33 грн.

Фактично гарантованим покупцем сплачено кошти за вищезазначену придбану електроенергію в загальному розмірі 35 966 798,23 грн, що підтверджується платіжними інструкціями, а саме:

за електроенергію, поставлену в липні 2022 року, відповідач сплатив 3 492 200,46 грн (платіжні інструкції № 233020 від 14.07.2022 353 130,00 грн, № 234070 від 25.07.2022 335 375,56 грн, № 237106 від 29.07.2022 432 384,79 грн, № 386225 від 29.07.2024 771 310,11 грн, № 394129 від 28.08.2024 800 000,00 грн, № 403856 від 30.09.2024 800 000,00 грн.). Залишок заборгованості за липень 2022 року становить 22 835,29 грн;

за електроенергію, поставлену в серпні 2022 року, відповідач сплатив 1 387 524,46 грн (платіжні інструкції № 240087 від 15.08.2022 480 211,30 грн, № 241201 від 25.08.2022 432 848,32 грн, № 243183 від 31.08.2022 474 464,84 грн). Залишок заборгованості за серпень 2022 року становить 1 675 706,04 грн;

за електроенергію, поставлену у вересні 2022 року, відповідач сплатив 1 517 347,03 грн (платіжні інструкції № 246900 від 15.09.2022 565 887,93 грн, № 257925 від 26.09.2022 502 562,68 грн, № 259824 від 30.09.2022 448 896,42 грн). Залишок заборгованості за вересень 2022 року становить 803 891,35 грн;

за електроенергію, поставлену в жовтні 2022 року, відповідач сплатив 1 958 452,32 грн (платіжні інструкції № 261174 від 14.10.2022 701 043,44 грн, № 263044 від 25.10.2022 642 333,68 грн, № 263977 від 31.10.2022 463 612,64 грн, № 278197 від 31.01.2023 121 748,94 грн, № 379205 від 11.07.2024 - 29 713,62 грн). Залишок заборгованості за жовтень 2022 року становить 444 957,02 грн;

за електроенергію, поставлену в листопаді 2022 року, відповідач сплатив 531 504,05 грн (платіжні інструкції № 265439 від 15.11.2022 337 855,16 грн, № 266254 від 21.11.2022 17 886,69 грн, № 267093 від 25.11.2022 148 931,89 грн, № 268045 від 30.11.2022 26 830,31 грн). Залишок заборгованості за листопад 2022 року становить 11 212,25 грн;

за електроенергію, поставлену в грудні 2022 року, відповідач сплатив 375 234,04 грн (платіжні інструкції № 269857 від 15.12.2022 83 573,53 грн, № 270631 від 19.12.2022 5 891,61 грн, № 271392 від 26.12.2022 64 230,09 грн, № 273350 від 30.12.2022 122 868,00 грн, № 379728 від 11.07.2024 98 670,81 грн). Залишок заборгованості за грудень 2022 року становить 54 997,72 грн;

за електроенергію, поставлену в лютому 2023 року, відповідач сплатив 1 714 519,43 грн (платіжні інструкції № 279229 від 15.02.2023 277 031,04 грн, № 280377 від 24.02.2023 287862,68 грн, № 281277 від 28.02.2023 223 352,64 грн, № 282139 від 07.03.2023 131 285,86 грн, № 362070 від 06.05.2024 779 136,86 грн, № 402449 від 27.09.2024 15 850,35 грн). Залишок заборгованості за лютий 2023 року становить 74 696,00 грн;

за електроенергію, поставлену в березні 2023 року, відповідач сплатив 1 562 606,07 грн (платіжні інструкції № 283133 від 15.03.2023 154 234,68 грн, № 285030 від 24.03.2023 224 091,92 грн, № 286013 від 31.03.2023 200 707,05 грн, № 901 від 05.04.2023 109 363,93 грн, № 377627 від 28.06.2024 268 128,89 грн, № 401698 від 27.09.2024 126 320,76 грн, № 404231 від 30.09.2024 168 290,24 грн, № 406769 від 07.10.2024 311 468,60 грн). Залишок заборгованості за березень 2023 року становить 41 765,13 грн;

за електроенергію, поставлену в квітні 2023 року, відповідач сплатив 1 715 767,73 грн (платіжні інструкції № 101 від 14.04.2023 206 609,86 грн, № 901 від 17.04.2023 119 821,43 грн, № 101 від 25.04.2023 203 270,70 грн, № 301 від 26.04.2023 79 242,35 грн, № 501 від 28.04.2023 178 533,74 грн, № 356450 від 10.04.2024 476 207,05 грн, № 409589 від 23.10.2024 244 657,83 грн, № 411227 від 25.10.2024 27 580,79 грн, № 415552 від 30.10.2024 76 069,69 грн, № 419882 від 14.11.2024 82 765,46 грн, № 435409 від 26.12.2024 11 864,49 грн, № 438070 від 31.12.2024 9 144,34 грн). Залишок заборгованості за квітень 2023 року становить 146 775,03 грн;

за електроенергію, поставлену в травні 2023 року, відповідач сплатив 4 036 716,34 грн (платіжні інструкції № 15/05/ від 15.05.2023 415 277,72 грн, № 18/05/ від 18.05.2023 169 123,29 грн, № 25/05/ від 25.05.2023 587 091,05 грн, № 31/05/ від 31.05.2023 153 140,79 грн, № 31/05/ від 31.05.2023 - 722 298,18 грн, № 344202 від 07.02.2024 1 353 198,20 грн, № 345920 від 15.02.2024 542 022,19 грн, № 380519 від 11.07.2024 94 564,92 грн). Залишок заборгованості за травень 2023 року становить 992 758,94 грн;

за електроенергію, поставлену в червні 2023 року, відповідач сплатив 4 811 453,16 грн (платіжні інструкції № 15/06/ від 15.06.2023 768 209,93 грн, № 26/06/ від 26.06.2023 620 865,85 грн, № 30/06/ від 30.06.2023 789 224,92 грн, № 342549 від 31.01.2024 980 934,59 грн, № 343400 від 02.02.2024 1 113 957,23 грн, № 382155 від 11.07.2024 45 162,38 грн, № 440527 від 31.12.2024 493 098,26 грн). Залишок заборгованості за червень 2023 року становить 347 955,41 грн;

за електроенергію, поставлену в липні 2023 року, відповідач сплатив 5 422 057,54 грн (платіжні інструкції № 17/07/ від 17.07.2023 741 189,66 грн, № 25/07/ від 25.07.2023 765 400,75 грн, № 31/07/ від 31.07.2023 863 351,38 грн, № 341739 від 31.01.2024 2 030 042,28 грн, № 362907 від 06.05.2024 1 022 073,47 грн). Залишок заборгованості за липень 2023 року становить 32 589,627 грн;

за електроенергію, поставлену у вересні 2023 року, відповідач сплатив 4 578 209,74 грн (платіжні інструкції № 15/09/ від 15.09.2023 657 404,70 грн, № 25/09/ від 25.09.2023 611 693,67 грн, № 10/10/ від 10.10.2023 161 031,21 грн, № 10/10/ від 10.10.2023 541 748,04 грн, № 327909 від 06.12.2023 501 608,85 грн, № 334325 від 29.12.2023 589 266,38 грн, № 335119 від 29.12.2023 195 767,54 грн, № 340139 від 31.01.2024 386 999,74 грн, № 364575 від 06.05.2024 932 689,61 грн). Залишок заборгованості за вересень 2023 року становить 150 192,42 грн;

за електроенергію, поставлену в жовтні 2023 року, відповідач сплатив 2 863 205,86 грн (платіжні інструкції № 25/10/ від 25.10.2023 518 610,03 грн, № 16/10/ від 16.10.2023 485 568,07 грн, № 31/10/ від 31.10.2023 9 476,18 грн, № 07/11/ від 07.11.2023 417 157,60 грн, № 07/11/ від 07.11.2023 402 250,64 грн, № 331737 від 27.12.2023 379 499,74 грн, № 333533 від 29.12.2023 194 123,58 грн, № 382961 від 11.07.2024 63 014,71 грн, № 436165 від 26.12.2024 393 505,31 грн). Залишок заборгованості за жовтень 2023 року становить 168 019,47 грн.

Вказані обставини і стали підставою для звернення ТОВ "БУ № 7" із позовом у даній справі з посиланням на те, що заборгованість ДП "Гарантований покупець" перед ТОВ "БУ № 7" за придбану електроенергію в період липень-грудень 2022 року і лютий-липень, вересень-жовтень 2023 року становить 4 968 351,69 грн (з урахуванням заяв про зменшення позовних вимог).

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Згідно зі ст. 509 ЦК України та ст. 173 ГК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Згідно із частиною першою статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 ЦК України).

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 275 ГК України за договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується.

За положеннями ч. 6, 7 ст. 276 ГК України розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється, як правило, у формі попередньої оплати. За погодженням сторін можуть застосовуватися планові платежі з наступним перерахунком або оплата, що провадиться за фактично відпущену енергію.

Згідно зі ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 662 ЦК України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу, а згідно з приписами ч. 1 ст. 691 ЦК України покупець зобов`язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу, або, якщо вона не встановлена у договорі і не може бути визначена виходячи з його умов, за ціною, що визначається відповідно до статті 632 цього Кодексу, а також вчинити за свій рахунок дії, які відповідно до договору, актів цивільного законодавства або вимог, що звичайно ставляться, необхідні для здійснення платежу.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України "Про ринок електричної енергії" учасники ринку електричної енергії провадять свою діяльність на ринку електричної енергії на договірних засадах. Для забезпечення функціонування ринку електричної енергії укладається, зокрема, двосторонній договір купівлі-продажу електричної енергії (двосторонній договір).

Відповідно до ч. 1 ст. 66 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівлю-продаж електричної енергії за двосторонніми договорами здійснюють виробники, електропостачальники, оператор системи передачі, оператори систем розподілу, трейдери, гарантований покупець, оператори установок зберігання енергії та споживачі.

За положеннями ч. 2 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" гарантований покупець зобов`язаний купувати у суб`єктів господарювання, яким встановлено "зелений" тариф, або у суб`єктів господарювання, які за результатами аукціону набули право на підтримку, всю відпущену електричну енергію, вироблену на об`єктах електроенергетики з альтернативних джерел енергії (а з використанням гідроенергії вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), за встановленим їм "зеленим" тарифом, аукціонною ціною з урахуванням надбавки до нього/неї протягом всього строку застосування "зеленого" тарифу або строку дії підтримки, якщо такі суб`єкти господарювання входять до складу балансуючої групи гарантованого покупця.

Відповідно до ч. 3 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" купівля-продаж такої електричної енергії за "зеленим" тарифом з урахуванням надбавки до нього здійснюється на підставі двостороннього договору між виробником або споживачем, якому встановлено "зелений" тариф, та гарантованим покупцем.

У ч. 5 ст. 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" передбачено, що гарантований покупець здійснює оплату електричної енергії, купленої за "зеленим" тарифом та за аукціонною ціною, за фактичний обсяг відпущеної електричної енергії на об`єктах електроенергетики, що використовують альтернативні джерела енергії (а з використанням гідроенергії вироблену лише мікро-, міні- та малими гідроелектростанціями), на підставі даних комерційного обліку, отриманих від адміністратора комерційного обліку, у порядку та строки, визначені відповідними договорами.

Пунктом 8 частини дев`ятої статті 65 Закону України "Про ринок електричної енергії" встановлено зобов`язання гарантованого покупця сплачувати своєчасно та в повному обсязі за електричну енергію, куплену у виробників, яким встановлено "зелений" тариф, а також у виробників, які за результатами аукціону набули право на підтримку.

Матеріалами справи підтверджено, що на виконання умов Договору позивач у липні-грудні 2022 року і лютому-липні, вересні-жовтні 2023 року продав відповідачу електроенергію загальною вартістю 40 935 149,92 грн.

Акти купівлі-продажу електроенергії підписані та скріплені печатками сторін без будь-яких зауважень, що свідчить про належне виконання позивачем своїх обов`язків за Договором із продажу електричної енергії відповідачу.

Відповідач за поставлену електричну енергію розрахувався лише частково, у зв`язку із чим за ним обліковувалася заборгованість у розмірі 4 968 351,69 грн.

У п. 3.3 Договору сторони визначили строк остаточного розрахунку за електричну енергію відповідного періоду з вказівкою на подію, яка має неминуче настати (затвердження вартості послуги НКРЕКП), з посиланням Порядок.

Відповідно до пункту 10.1 Порядку (в редакції, чинній до 26.01.2024) до 15 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 10 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

До 25 числа (включно) розрахункового місяця гарантований покупець здійснює оплату платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати відповідно до оперативних даних щодо обсягу товарної продукції, наданої АКО, підписаної КЕП уповноваженої особи, за перші 20 днів розрахункового місяця, що визначається відповідно до обсягів відпуску електричної енергії генеруючими одиницями продавця, що визначені відповідно до пунктів 8.7 та 8.8 глави 8 цього Порядку, з урахуванням авансових платежів та заборгованості продавця перед гарантованим покупцем за спожиту електричну енергію.

Якщо надходження оперативних даних щодо обсягу товарної продукції за перші 10 та 20 днів розрахункового місяця від АКО припадає на день здійснення авансового платежу та/або на вихідний день, то оплата платежу продавцям із забезпеченням їм пропорційної оплати здійснюється впродовж двох робочих днів після отримання даних.

У п. 10.4 Порядку № 641 (в редакції, чинній до 26.01.2024) встановлено, що після отримання від продавця акта купівлі-продажу протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці, гарантований покупець здійснює остаточний розрахунок з продавцем із забезпеченням йому 100 % оплати відпущеної електричної енергії попереднього розрахункового періоду (місяця) з урахуванням авансових платежів.

У разі необхідності оплати продавцем спожитої електричної енергії продавець здійснює таку оплату протягом двох робочих днів з дати отримання від гарантованого покупця підписаного КЕП уповноваженої особи акта купівлі-продажу.

Виходячи з вищенаведеного, гарантований покупець зобов`язаний здійснювати оплату в кожному розрахунковому місяці за куплену електричну енергію у виробника за "зеленим" тарифом у три етапи: перший (авансовий) до 15 числа (включно) розрахункового місяця; другий (авансовий) до 25 числа (включно) розрахункового місяця; третій (остаточний, у розмірі 100 %) протягом трьох робочих днів з дати оприлюднення рішення Регулятора (НКРЕКП) щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

Наведене відповідає правовому висновку щодо остаточного розрахунку за електричну енергію з виробником за "зеленим" тарифом, викладеному в постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.06.2024 у справі № 910/4439/23.

При цьому, як правильно враховано місцевим господарським судом, з 26.01.2024 Порядок діє в новій редакції, відповідно до постанови НКРЕКП від 24.01.2024 № 178.

У п. 11.4 Порядку в редакції, яка діє з 26.01.2024, встановлено, що гарантований покупець забезпечує проведення розрахунку та здійснення оплати за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію протягом п`яти робочих днів з дня оприлюднення рішення Регулятора щодо затвердження розміру вартості послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел, наданої гарантованим покупцем у розрахунковому місяці.

При визначенні суми коштів для здійснення остаточного місячного платежу за відпущену продавцем за "зеленим" тарифом у попередньому розрахунковому періоді (місяці) електричну енергію гарантованим покупцем, зокрема враховується сума коштів, сплачених такому продавцю за "зеленим" тарифом шляхом здійснення авансових платежів, та сума коштів, отриманих гарантованим покупцем від ОСП відповідно до договору про надання послуги із забезпечення збільшення частки виробництва електричної енергії з альтернативних джерел.

Оскільки постанови НКРЕКП № 858, № 896 та № 946 оприлюднені після 26.01.2024, то розрахунки за електричну енергію, відпущену в лютому 2023 року, липні-вересні 2023 року, грудні 2022 року, березні-червні 2023 року, вересні-листопаді 2022 року, жовтні 2023 року, мають здійснюватися в строки, встановлені пунктом 11.4 Порядку в редакції з 26.01.2024, в той час як розрахунки за електричну енергію, відпущену у липні, серпні 2022 року мають здійснюватися у строки, встановлені пунктом 10.4 Порядку в редакції, чинній до 26.01.2024.

З урахуванням викладеного, строк виконання зобов`язання відповідача перед позивачем зі 100 % оплати за поставлену електричну енергію за спірні періоди станом на час розгляду справи є таким, що настав.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Як встановлено місцевим господарським судом, у процесі розгляду справи відповідачем було здійснено часткові оплати, у зв`язку із чим сума заборгованості станом на 05.03.2025 становила 3 580 285,88 грн, загальна сума сплаченої заборгованості склала 1 388 065,81 грн, що не заперечувалось позивачем.

З огляду на сплату відповідачем частини основного боргу в сумі 1 388 065,81 грн у процесі розгляду справи, суд першої інстанції дійшов висновку про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 1 ст. 231 ГПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору.

Відповідно до ч. 1, 4 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, в частині закриття провадження у даній справі рішення суду не оскаржується, відтак, відповідно до ч. 1 ст. 269 ГПК України в цій частині рішення місцевого господарського суду в апеляційному порядку не переглядається. При цьому, підстав для виходу за межі доводів та вимог апеляційної скарги судом апеляційної інстанції не встановлено.

Оскільки судом встановлено оплату відповідачем частини основного боргу в сумі 1 388 065,81 грн, тоді як решту заборгованості в розмірі 3 580 285,88 грн не оплачено, позовні вимоги ТОВ "БУ № 7" у частині стягнення з ДП "Гарантований покупець" заборгованості за Договором у розмірі 3 580 285,88 грн обґрунтовано задоволено місцевим господарським судом.

При цьому, щодо посилання відповідача на накази Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 "Про розрахунки на ринку електричної енергії" та № 206 від 15.06.2022 "Про розрахунок з виробниками за "зеленим тарифом", суд апеляційної інстанції вважає, що місцевим господарським судом у цьому зв`язку правомірно зазначено, що наведені накази не звільняють відповідача від обов`язку повного розрахунку.

До того ж, як слушно враховано судом, станом на дату настання строку оплати за заявлений період накази Міністерства енергетики України № 140 від 28.03.2022 та № 206 від 15.06.2022 втратили чинність.

У свою чергу, перевіривши здійснений позивачем розрахунок заявлених до стягнення сум 3 % річних та інфляційних втрат, з огляду на ненадання відповідачем власного контррозрахунку, суд першої інстанції правомірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Так, згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом цієї норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника, зупинення виконавчого провадження чи виконання рішення суду про стягнення грошової суми.

Аналогічна правова позиція викладена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, у постановах від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц (провадження № 14-241цс19) та № 646/14523/15-ц (провадження № 14-591цс18), від 13.11.2019 у справі № 922/3095/18 (провадження № 12-105гс19), від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 (провадження № 12-79гс19).

Відповідач послався на форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), які є надзвичайними та невідворотними обставинами, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами (ч. 1 ст. 617 ЦК України, ч. 2 ст. 218 ГК України та ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні").

Надзвичайними є ті обставини, настання яких не очікується сторонами при звичайному перебігу справ. Під надзвичайними можуть розумітися такі обставини, настання яких добросовісний та розумний учасник правовідносин не міг очікувати та передбачити при прояві ним достатнього ступеня обачливості.

Невідворотними є обставини, настанню яких учасник правовідносин не міг запобігти, а також не міг запобігти наслідкам таких обставин навіть за умови прояву належного ступеня обачливості та застосування розумних заходів із запобігання таким наслідкам. Ключовим є те, що непереборна сила робить неможливим виконання зобов`язання в принципі, незалежно від тих зусиль та матеріальних витрат, які сторона понесла чи могла понести (п. 38 постанови Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20), а не лише таким, що викликає складнощі, або є економічно невигідним.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, Президент України видав Указ № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", на підставі якого в Україні з 05 год. 30 хв. 24.02.2022 введено воєнний стан.

Торгово-промислова палата України (далі ТПП України) листом від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 засвідчила, що військова агресія російської федерації проти України стала підставою для введення воєнного стану та є форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили).

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 07.06.2023 у справі № 906/540/22, вказаний лист ТПП України адресований "Всім, кого це стосується", тобто необмеженому колу суб`єктів, його зміст носить загальний інформаційний характер та констатує абстрактний факт наявності форс-мажорних обставин без доведення причинно-наслідкового зв`язку у конкретному зобов`язанні.

За наведеною правовою позицією лист ТПП України від 28.02.2022 № 2024/02.0-7.1 не є безумовною підставою вважати, що форс-мажорні обставини настали для всіх без виключення суб`єктів. Кожен суб`єкт, який в силу певних обставин не може виконати свої зобов`язання за окремо визначеним договором, має доводити наявність в нього форс-мажорних обставин.

Торгово-промислова палата України засвідчує форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а також торговельні та портові звичаї, прийняті в Україні, за зверненнями суб`єктів господарської діяльності та фізичних осіб (ч. 3 ст. 14 Закону України "Про Торгово-промислові палати в Україні").

Згідно із ч. 1 ст. 14-1 Закону "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю.

Сертифікат ТПП України не є єдиним доказом існування форс-мажорних обставин та має оцінюватися судом з урахуванням встановлених обставин справи та в сукупності з іншими доказами (подібні висновки викладені в постанові Верховного Суду у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 19.08.2022 у справі № 908/2287/17 та постановах Верховного Суду від 21.07.2021 у справі № 912/3323/20, від 25.11.2021 у справі № 905/55/21).

Посилання на наявність обставин форс-мажору використовується стороною, яка позбавлена можливості виконувати договірні зобов`язання належним чином, для того, щоб уникнути застосування до неї негативних наслідків такого невиконання. Інша ж сторона договору може доводити лише невиконання/неналежне договору контрагентом, а не наявність у нього форс-мажорних обставин (як обставин, які звільняють сторону від відповідальності за невиконання). Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору (постанови Верховного Суду від 15.06.2018 у справі № 915/531/17, від 26.05.2020 у справі № 918/289/19, від 17.12.2020 у справі № 913/785/17, від 30.11.2021 у справі № 913/785/17).

Суд апеляційної інстанції зважає на те, що відповідачем не доведено взаємозв`язку між військовою агресією та неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань з оплати придбаної у позивача електроенергії. При цьому придбання та часткова оплата у спірний період відбувались уже після повномасштабного вторгнення, а відтак, відповідач був обізнаний про цю обставину та відповідні ризики, пов`язані із цим.

Відтак, судом першої інстанції правомірно відхилено відповідні доводи відповідача.

Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних до 1 грн від стягнутої суми, заявленого у відзиві на позовну заяву, апеляційний господарський суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Частиною третьою статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Зменшення неустойки (зокрема, штрафу) є протидією необґрунтованому збагаченню однієї із сторін за рахунок іншої; відповідає цивільно-правовим принципам рівності і балансу інтересів сторін; право на зменшення штрафних санкцій направлене на захист слабшої сторони договору, яка в силу зацікавленості в укладенні договору, монополістичного положення контрагента на ринку, відсутності часу чи інших причин не має можливості оскаржити включення в договір завищених санкцій.

З урахуванням вищевикладеного, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, ч. 1 ст. 233 ГК України, а також виходячи з принципів добросовісності, розумності, справедливості та пропорційності, суд, в тому числі, і з власної ініціативи, може зменшити розмір неустойки (штрафу) до її розумного розміру.

Як було роз`яснено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до статті 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Такого висновку Велика Палата Верховного Суду дійшла з урахуванням того, що у справі № 902/417/18 умовами договору сторони передбачили відповідальність за прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання у вигляді пені та штрафу, збільшили позовну давність за відповідними вимогами, а також умовами пункту 5.5 договору змінили розмір процентної ставки, передбаченої в частині другій статті 625 ЦК України, і встановили її в розмірі 40 % від несплаченої загальної вартості товару протягом 90 календарних днів з дати, коли товар повинен бути сплачений покупцем, та 96 % від несплаченої ціни товару до дня повної оплати з дати закінчення дев`яноста календарних днів.

Отже, відповідне зменшення відсотків річних Велика Палата Верховного Суду допустила з урахуванням конкретних обставин справи № 902/417/18, а саме - встановлення відсотків річних на рівні 40 % та 96 %, і їх явну невідповідність принципу справедливості.

Апеляційний господарський суд вважає, що в даній справі, в якій відсотки річних нараховані за встановленою в статті 625 ЦК України ставкою у розмірі 3 %, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами неспівмірності 3 % річних із сумою боргу, а також те, що тягар з їх сплати може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним, що даний випадок є виключним.

Відтак, порушення принципів розумності, справедливості та пропорційності під час нарахування відповідачу 3 % річних судом не встановлено.

З огляду на зазначене вище, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зменшення 3 % річних, розмір яких є законодавчо визначеним.

За таких обставин, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком місцевого господарського суду про відмову в задоволенні клопотання відповідача про зменшення розміру 3 % річних до 1 грн.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, §54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції пр. захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Державного підприємства "Гарантований покупець" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 05.03.2025 у справі № 910/13669/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена 27.06.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко