ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2513/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В., розглянувши справу

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет", Дніпропетровська область, м. Дніпро

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Млин Синельникове", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про стягнення 262 760,18 грн

Без виклику представників сторін

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" звернулося до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Млин Синельникове" про стягнення 262 760,18 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем умов договору про надання маркетингових послуг № 94603 від 01.01.2024.

Суд ухвалою від 20.05.2025 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" залишив без руху. Запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви з уточненням прохальної частини позовної заяви, а саме: вказати окремо суму основного боргу, пені, штрафів, 3% річних та інфляційних втрат у строк до 03.06.2025 включно; запропонував Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" надати до суду "Протокол до Акту 1047969 від 31.10.2024".

20.05.2025 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 20.05.2025 про залишення позовної заяви без руху. У вказаній заяві позивач просить суд стягнути з відповідача 262 760,18 грн, з яких: 146 300,00 грн основний борг, 17 968,00 грн пеня, 93 150,00 грн штраф, 1851,00 грн 3% річних, 3491,18 грн інфляційні втрати. Також разом із вказаною заявою позивач подав до суду протокол до Акту 1047969 від 31.10.2024.

Господарський суд Дніпропетровської області ухвалою від 21.05.2025 прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження у справі. Постановив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

30.05.2025 відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що визнає свої зобов`язанням перед ТОВ «АТБ-Маркет» за договором за надані маркетингові послуги на суму 146 300,00 грн. В той же час відповідач розрахунок позивачем неустойки (штрафів та/або пені), 3% річних та інфляційних втрат, від вартості неоплачених строк послуг ТОВ «Млин-Синельникове» вважає невірним. Відповідач просить суд відмовити у стягненні штрафу у розмірі 20 000,00 грн, оскільки виконавець не повинен вчиняти жодних дій щодо спонукання замовника до підписання акту виконаних робіт, а має лише констатувати факт відмови замовника від підписання акту. При цьому такий спосіб захисту позивача як «зобов`язати підписати акти виконаних робіт» не передбачений ст. 16 ЦКУ, іншими законами. Крім того, відповідачем було підписано та повернуто позивачу акт № 1048293 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) 31.12.2024. Це свідчить про належне документальне оформлення господарської операції відповідними первинними документами зі сторони відповідача. У зв`язку із викладеним відповідач просить суд позовні вимоги задовольнити частково. Відмовити у стягненні штрафу у розмірі 20 000,00 грн за несвоєчасне підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в повному обсязі. Зменшити неустойку (штрафи та пеню), 3% річних та інфляційні витрати нараховані ТОВ «Млин Синельникове» по договору на 90%.

03.06.2025 позивач подав до суду відповідь на відзив.

06.06.2025 відповідач подав до суду заперечення.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

01.01.2024 між Товариством з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Млин Синельникове" (замовник) було укладено договір про надання маркетингових послуг № 94603 (далі - договір).

За цим договором виконавець зобов`язується надати замовнику послуги, а замовник зобов`язується прийняти належно виконані виконавцем послуги й оплатити їх на умовах і в порядку, зазначених у цьому договорі (п. 1.1. договору).

Перелік і види послуг, які виконавець надає замовнику, зазначаються в додатку № 1 (Таблиця № 1) до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Замовник замовляє, а виконавець зобов`язується надати послуги з переліку послуг, зазначених у додатку № 1 (Таблиця № 1) до цього договору, в обсязі, протягом строку й на умовах, зазначених у заявках замовника. Заявки на надання послуг можуть бути надіслані замовником в поточному місяці/кварталі на наступний місяць/квартал за допомогою ПЗ M.E.DOC, електронною поштою, а також іншими зручними шляхами комунікацій замовника з виконавцем (п. 1.2. договору).

Замовник зобов`язаний оплатити виконавцю надані послуги, вартість яких зазначається в додатку № 1 (Таблиця № 1) до цього договору, який є його невід`ємною частиною. Під час здійснення платежів замовник зобов`язаний сплачувати кожен рахунок окремим платіжним дорученням, в якому зобов`язаний зазначити у призначенні платежу номер та дату договору й рахунку, згідно з якими здійснюється платіж (п. 2.2.1. договору).

Вартість послуг зазначається у додатку № 1 (Таблиця № 1) до цього договору, які є його невід`ємною частиною. Звітним періодом за цим договором є 1 календарний місяць (п. 3.1. договору).

Попередня оплата за кожний звітний період, у якому надавалися послуги згідно з додатком № 1 (Таблиця № 1) до цього договору, здійснюється замовником на підставі рахунку в безготівковій формі на поточний рахунок виконавця до останнього числа кожного звітного періоду. Рахунок в електронній формі надаються виконавцем шляхом відправлення виконавцем замовнику за допомогою ПЗ M.E.DOC підписаного уповноваженою особою виконавця за допомогою КЕП (п. 3.2. договору).

Сума оплати за цим договором встановлюється з розрахунку вартості послуг, зазначеної в додатку № 1 (Таблиця № 1), який є невід`ємною частиною цього договору (п. 3.3. договору).

По закінченню звітного періоду сторони підписують акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) відповідно до п. 4.1. цього договору (п. 3.4. договору).

Замовник зобов`язаний здійснити остаточний розрахунок з виконавцем і оплатити надані виконавцем послуги протягом 3 (трьох) банківських днів з моменту здачі-прийняття послуг, здійсненого в порядку, зазначеному в п. 4.1. договору, але не пізніше останнього числа місяця, наступного за звітним періодом (п. 3.5. договору).

По закінченню надання передбачених цим договором щомісячних послуг, виконавець передає замовнику акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в електронній формі. Акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в електронній формі надаються виконавцем шляхом відправлення виконавцем замовнику за допомогою ПЗ M.E.DOC підписаного уповноваженою особою виконавця за допомогою КЕП акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за звітний місяць, у строк не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов`язується здійснити за допомогою ПЗ M.E.DOC підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за звітний період за допомогою КЕП у строк не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним місяцем. У разі відмови замовника від підписання акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг), замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг), але не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним періодом, зобов`язаний відправити виконавцю за допомогою ПЗ M.E.DOC відповідну письмову мотивовану відмову, підписану уповноваженою особою замовника за допомогою КЕП. Отримання замовником акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) підтверджується повідомленням про одержання акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг), відправленого за допомогою ПЗ M.E.DOC. У разі безпідставної відмови замовника від підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) протягом зазначеного в цьому пункті цього договору строку, послуги у звітному періоді вважаються наданими виконавцем замовнику в повному обсязі й належної якості, а замовник згодний з вартістю, обсягом та якістю наданих виконавцем замовнику послуг. У разі відсутності письмових обґрунтованих заперечень та не підписання або несвоєчасного підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) у передбачені цим пунктом строки й не відправлення у той же строк мотивованої відмови від підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг), замовник зобов`язаний сплатити виконавцю на його поточний рахунок штрафні санкції в розмірі 20 000,00 грн за кожен випадок такого порушення згідно умов п.5.4 цього договору. При цьому, нарахування виконавцем зазначеного штрафу, а також оплата їх замовником не звільняє замовника від виконання ним своїх зобов`язань за цим пунктом. (п. 4.1. договору).

У разі невиконання або неналежного виконання зобов`язань за цим договором сторони несуть відповідальність відповідно до чинного законодавства України (п. 5.1. договору).

У разі порушення замовником строку оплати послуг виконавця замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Розрахунок пені починається із дня, наступного за граничним днем строку оплати послуг, зазначеного в цьому договорі, по день оплати включно. Моментом оплати вартості послуг вважається день зарахування коштів на поточний рахунок виконавця (п. 5.2. договору).

У разі порушення замовником строку оплати послуг виконавця більш ніж на 15 календарних днів замовник сплачує виконавцю крім пені, передбаченої п. 5.2. цього договору, додатковий штраф у розмірі 50 % від вартості неоплачених у строк послуг (п. 5.3. договору).

Сторони встановили, що до вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафів, пені) за цим договором застосовується позовна давність в 3 (три) роки. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення платежу, незалежно від його тривалості (п. 5.5. договору).

Цей договір набуває чинності з 01.01.2024 та діє до 31.12.2024. Якщо хоча б однією зі сторін не виконане будь-яке зобов`язання за цим договором, строк дії цього договору продовжується до моменту належного виконання цього зобов`язання (п. 8.2. договору).

Позивач зазначає, що на виконання умов договору надав відповідачу маркетингові послуги на загальну суму 176 570,00 грн з ПДВ, на підтвердження чого надав підписані сторонами акти здачі прийняття робіт (наданих послуг):

- № 1047969 від 31.10.2024 про надання послуг на суму 143 190,00 грн з ПДВ (а.с. 25);

- № 1048293 від 30.11.2024 про надання послуг на суму 33 380,00 грн з ПДВ (а.с. 27).

Як зазначає позивач, враховуючи, що відповідачем була здійснена переплата в попередніх періодах у розмірі 20 690,00 грн, то позивачем було виставлено рахунок № 100827 від 01.11.2024 (а.с. 93) на оплату послуг за жовтень 2024 р. на суму 122 500,00 грн.

Також, позивач зазначає, що у зв`язку із тим, що відповідачем були здійснені часткові оплати, то позивач виставив рахунок № 101409 від 01.12.2024 (а.с. 92) на оплату послуг за листопад 2024 р. на суму 23 800,00 грн.

Таким чином, як зазначає позивач, загальна сума заборгованості відповідача за надані маркетингові послуги складає 146 300,00 грн.

Однак, як зазначає позивач, відповідач в порушення умов договору за надані послуги в повному обсязі не сплатив, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 146 300,00 грн.

Також позивач надав до суду підписану сторонами угоду взаємних розрахунків з наданих послуг за період з 01.10.2024 31.12.2024 за договором № 94603 від 01.01.2024 (а.с. 94), відповідно до якої заборгованість відповідача перед позивачем станом на 31.12.2024 становить 146 300,00 грн.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 968,00 грн за загальний період з 01.12.2024 по 09.05.2025 та штраф відповідно до п. 5.3. договору у розмірі 73 150,00 грн.

Також позивач зазначає, що 13.12.2024 після надання маркетингових послуг у листопаді, направив відповідачу за допомогою ПЗ M.E.DOC акт здачі-прийняття робіт (наданих послуг) № 1048293 від 30.11.2024, який відповідач, відповідно до п. 4.1. договору повинен був підписати та направити позивачу у строк до 28.12.2024. Однак, в порушення вимог п. 4.1 договору відповідач підписав та повернув акт № 1048293 здачі-прийняття робіт (наданих послуг) 31.12.2024 о 14:34, що підтверджується протоколом руху документа/звіта та пов`язаних з ним повідомлень/квитанцій (а.с. 28).

У зв`язку із чим позивач нарахував та просить стягнути з відповідача штраф відповідно до п. 4.1. договору у розмірі 20 000,00 грн.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.12.2024 по 09.05.2025 у розмірі 1851,00 грн та інфляційні втрати за загальний період з грудня 2024 року по квітень 2025 року у розмірі 3491,18 грн.

Позивач зазначає, що відповідач заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ст. 626 Цивільного кодексу України).

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1 ст. 901 Цивільного кодексу України).

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 903 Цивільного кодексу України).

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч. 1 ст. 193 Господарського кодексу України).

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ч. 1 ст. 526 Цивільного кодексу України).

Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України).

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ч. 1 ст. 599 Цивільного кодексу України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ч. 1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Доказів оплати наданих послуг в сумі 146 300,00 грн відповідач не надав.

Відповідач подав до суду відзив, в якому зазначив, що визнає свої зобов`язанням перед ТОВ «АТБ-Маркет» за договором за надані маркетингові послуги на суму 146 300,00 грн.

Відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь-якій стадії судового процесу (п. 1 ч. 2 ст. 46 Господарського процесуального кодексу України)

Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві (ч. 1 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (ч. 4 ст. 191 Господарського процесуального кодексу України).

Господарський суд зазначає, що в даному випадку визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права чи інтереси інших осіб.

Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення основного боргу у розмірі 146 300,00 грн є правомірними та підлягають задоволенню.

Позивач нарахував та просить стягнути з відповідача пеню у розмірі 17 968,00 грн за загальний період з 01.12.2024 по 09.05.2025 та штраф у розмірі 93 150,00 грн.

Відповідно до п. 5.2. договору у разі порушення замовником строку оплати послуг виконавця замовник сплачує виконавцю пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу. Розрахунок пені починається із дня, наступного за граничним днем строку оплати послуг, зазначеного в цьому договорі, по день оплати включно. Моментом оплати вартості послуг вважається день зарахування коштів на поточний рахунок виконавця.

У разі порушення замовником строку оплати послуг виконавця більш ніж на 15 календарних днів замовник сплачує виконавцю крім пені, передбаченої п. 5.2. цього договору, додатковий штраф у розмірі 50 % від вартості неоплачених у строк послуг (п. 5.3. договору).

Відповідно до п. 4.1. договору по закінченню надання передбачених цим договором щомісячних послуг, виконавець передає замовнику акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в електронній формі. Акти здачі-прийняття робіт (наданих послуг) в електронній формі надаються виконавцем шляхом відправлення виконавцем замовнику за допомогою ПЗ M.E.DOC підписаного уповноваженою особою виконавця за допомогою КЕП акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за звітний місяць, у строк не пізніше 20-го числа місяця, наступного за звітним. Замовник зобов`язується здійснити за допомогою ПЗ M.E.DOC підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) за звітний період за допомогою КЕП у строк не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним місяцем. У разі відмови замовника від підписання акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг), замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг), але не пізніше 28-го числа місяця, наступного за звітним періодом, зобов`язаний відправити виконавцю за допомогою ПЗ M.E.DOC відповідну письмову мотивовану відмову, підписану уповноваженою особою замовника за допомогою КЕП. Отримання замовником акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг) підтверджується повідомленням про одержання акту здачі-прийняття робіт (наданих послуг), відправленого за допомогою ПЗ M.E.DOC. У разі безпідставної відмови замовника від підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) протягом зазначеного в цьому пункті цього договору строку, послуги у звітному періоді вважаються наданими виконавцем замовнику в повному обсязі й належної якості, а замовник згодний з вартістю, обсягом та якістю наданих виконавцем замовнику послуг. У разі відсутності письмових обґрунтованих заперечень та не підписання або несвоєчасного підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг) у передбачені цим пунктом строки й не відправлення у той же строк мотивованої відмови від підписання актів здачі-прийняття робіт (наданих послуг), замовник зобов`язаний сплатити виконавцю на його поточний рахунок штрафні санкції в розмірі 20 000,00 грн за кожен випадок такого порушення згідно умов п.5.4 цього договору. При цьому, нарахування виконавцем зазначеного штрафу, а також оплата їх замовником не звільняє замовника від виконання ним своїх зобов`язань за цим пунктом.

Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 548 Цивільного кодексу України).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема - сплата неустойки (п.3 ч.1 ст. 611 Цивільного кодексу України).

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ст.549 Цивільного кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.230 Господарського кодексу України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

У разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг). Штрафні санкції за порушення грошових зобов`язань встановлюються у відсотках, розмір яких визначається обліковою ставкою Національного банку України, за увесь час користування чужими коштами, якщо інший розмір відсотків не передбачено законом або договором (ч.ч.4, 6 ст. 231 Господарського кодексу України).

Згідно зі ст. ст. 1, 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.

Нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано (ч.6 ст.232 Господарського Кодексу України).

Відповідно до п. 5.5. договору сторони встановили, що до вимог про стягнення штрафних санкцій (штрафів, пені) за цим договором застосовується позовна давність в 3 (три) роки. Нарахування пені здійснюється протягом усього періоду прострочення платежу, незалежно від його тривалості.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, пені є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення пені в заявленому позивачем розмірі.

Господарським судом здійснено перевірку розрахунку штрафів позивача та встановлено, що він виконаний правильно.

Також позивач нарахував та просить стягнути з відповідача 3% річних за період з 01.12.2024 по 09.05.2025 у розмірі 1851,00 грн та інфляційні втрати за загальний період з грудня 2024 року по квітень 2025 року у розмірі 3491,18 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Передбачене законом право кредитора вимагати сплату боргу з урахуванням процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Згідно перерахунку, виконаного господарським судом, розмір 3% річних та інфляційних втрат є більшим, ніж заявлено позивачем. Разом з тим, суд позбавлений права збільшувати розмір позовних вимог. Пред`явлення вимог в меншому розмірі є правом позивача. Враховуючи викладене, суд розглядає вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат в заявленому позивачем розмірі.

Заперечення відповідача спростовуються матеріалами справи, тому відхиляються господарським судом.

Господарський суд зазначає, що враховуючи положення ч.1 ст.9 Конституції України та беручи до уваги ратифікацію Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Першого протоколу та протоколів № 2,4,7,11 до Конвенції та прийняття Закону України від 23.02.2006 № 3477-IV (3477-15) "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди також повинні застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та рішення Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до пункту 58 рішення Європейського суду з прав людини "Серявін та інші проти України" від 10.02.2010 у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994, пункт 29).

У рішенні Суду у справі "Трофимчук проти України" від 28.10.2010 Європейським судом з прав людини також зазначено, що вимога щодо обґрунтованості рішень не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід сторін.

Тому суд вважає за необхідне відзначити, що інші доводи та міркування учасників справи судом розглянуті, але до уваги та врахування при вирішенні даної справи не приймаються, оскільки на результат вирішення спору не впливають.

Відповідач у своєму відзиві просить суд зменшити неустойку (штрафи та пеню), 3% річних та інфляційні витрати нараховані ТОВ «Млин Синельникове» по договору на 90%.

Своє клопотання відповідач обґрунтовує наступним. ТОВ «Млин Синельникове» просить суд взяти до уваги, що відповідач належно виконував свої зобов`язання по договору, це підтверджує і позивач в своїй позовній заяві (відповідачем була здійснена переплата в попередніх періодах у розмірі 20 690,00 грн, а також здійснювалися часткові оплати та передплати по договору. Затримка виконання своїх зобов`язань стосовно оплати за договором виникла у відповідача внаслідок того, що 05.12.2024 приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Селезньовим М.О. було відкрито виконавче провадження (ВП 76520778) та винесена Постанова про арешт майна боржника від 05.12.2024 та постанова про арешт коштів боржника від 10.12.2024 (ТОВ «Млин Синельниково»), на підставі чого банківські рахунки та грошові кошти ТОВ «Млин Синельниково» було заблоковано, грошові кошти з рахунку були списані на частину погашення боргу по відкритому виконавчому провадженню. Неможливість користуватися рахунком в зв`язку з його блокуванням та відсутності після списання грошових коштів призвело до критичної потреби в грошових коштах для підтримання технологічного процесу відповідача, для закупки сировини, розрахунку за електричну енергію, виплату заробітної плати, фактичного призупинення ведення господарської діяльності відповідача. ТОВ «Млин Синельникове» до розблокування рахунку не може повноцінно вести свою господарську діяльність, розпоряджатися та проводити рух коштів по рахунку. Грошові кошти, які поступають на рахунок ТОВ «Млин Синельниково» списуються в рахунок погашення заборгованості за виконавчим провадженням. ТОВ «Млин Синельникове» просить суд взяти до уваги співвідношення заборгованості та розміру штрафних санкцій, а також період за який штрафні санкції нараховані позивачем. Згідно з чиним законодавством розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій не врегульований, а тому таке питання може вирішуватися судом з урахуванням вимог статті 86 ГПК України.

Частиною 1 ст. 233 Господарського кодексу України передбачено, що суд має право зменшити розмір санкцій, якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.

Відповідно ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Вирішуючи, в тому числі й з власної ініціативи, питання про зменшення розміру неустойки (штрафу, пені), яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, господарський суд повинен об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеню виконання зобов`язання, причини (причин) неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення виконання, наслідків порушення зобов`язання, невідповідності розміру стягуваної неустойки (штрафу, пені) таким наслідкам, поведінки винної сторони (в тому числі вжиття чи невжиття нею заходів до виконання зобов`язання, негайне добровільне усунення нею порушення та його наслідків) тощо (п. 3.17.4. Постанови пленуму Вищого господарського суду України № 18 від 26.12.2011 «Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції»).

Правовий аналіз зазначених статей свідчить, що вони не є імперативними та застосовуються за визначених умов на розсуд суду. При вирішенні питання про можливість зменшення неустойки, суд бере до уваги майновий стан сторін і оцінює співвідношення розміру заявлених штрафних санкцій, зокрема, із розміром збитків, враховує інтереси обох сторін.

Господарський суд зазначає наступне.

Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних відповідно до ст. 625 ЦК України є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Подібні висновки сформульовані, зокрема, в постановах Великої Палати Верховного Суду від 19.06.2019 у справах № 703/2718/16-ц та № 646/14523/15-ц.

З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 902/417/18 дійшла висновку, що, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір як неустойки, штрафу, так і процентів річних за час затримки розрахунку відповідно до ст. 625 ЦК України, оскільки всі вони спрямовані на відновлення майнової сфери боржника. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення, та, зокрема, зазначених вище критеріїв, суд може зменшити загальний розмір відсотків річних як відповідальності за час прострочення грошового зобов`язання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення штрафних санкцій є правом суду, а за відсутності в законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення штрафних санкцій.

З огляду на наведені приписи чинного законодавства, з урахуванням встановлених обставин справи та майнового стану сторін суд вважає за доцільне зменшити розмір штрафу до 33 150,00 грн.

Щодо клопотання відповідача про зменшення інфляційних втрат, суд вважає за необхідне зазначити, що інфляційна складова боргу не підлягає зменшенню на підставі ст.233 ГК та ст.551 ЦК, оскільки інфляційні нарахування на суму боргу, сплата яких передбачена ч.2 ст.625 ЦК, не є штрафною санкцією, а виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення коштів внаслідок інфляційних процесів за весь час прострочення в їх сплаті.

Таким чином, з огляду на те, що закон не передбачає можливість зменшення інфляційних втрат, суд дійшов висновку, що клопотання відповідача про зменшення інфляційних втрат задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, зважаючи на те, що має місце прострочення виконання зобов`язання є правомірними та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача 202 760,18 грн, з яких: 146 300,00 грн основний борг, 17 968,00 грн пеня, 33 150,00 грн штраф, 1851,00 грн 3% річних, 3491,18 грн інфляційні втрати.

За подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру сплачується судовий збір в розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру - 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ст. 4 Закону України "Про судовий збір").

При поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору (ч. 3 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Господарський суд зазначає, що позовна заява подана позивачем до суду в електронній формі.

При зверненні з позовом до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 3154,00 грн згідно з платіжною інструкцією № 157004 від 12.05.2025, замість 3153,12 грн. Таким чином, при зверненні з позовом до суду позивач надмірно сплатив судовий збір в розмірі 0,88 грн.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила, за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Відповідне клопотання позивачем до суду подано не було. Тому суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що надмірно сплачений судовий збір в розмірі 0,88 грн підлягає поверненню позивачу з державного бюджету України, для чого позивачу необхідно звернутися до суду з відповідним клопотанням.

Також, як вказано вище, відповідач у своєму відзиві визнав позовні вимоги в частині основного боргу у розмірі 146 300,00 грн.

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 1 ст. 130 Господарського процесуального кодексу України).

У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір").

Враховуючи викладене, оскільки заява про визнання позову подана відповідачем до початку розгляду справи по суті, господарський суд вважає за доцільне повернути позивачу 50% сплаченого ним при поданні позову (пропорційно визнаних відповідачем вимог на суму 146 300,00 грн) судового збору у розмірі 877,80 грн (146 300,00 грн х 1,5% х 0,8 = 1755,60 грн / 2 = 877,80).

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2275,32 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Млин Синельникове" (49082, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Березанівська, буд. 42, ідентифікаційний код 44847786) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 40, ідентифікаційний код 30487219) 205 035,50 грн, а саме: 202 760,18 грн, з яких: 146 300,00 грн основний борг, 17 968,00 грн пеня, 33 150,00 грн штраф, 1851,00 грн 3% річних, 3491,18 грн інфляційні втрати, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2275,32 грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Повернути Товариству з обмеженою відповідальністю "АТБ-Маркет" (49000, Дніпропетровська область, м. Дніпро, проспект Олександра Поля, буд. 40, ідентифікаційний код 30487219) із державного бюджету України судовий збір розмірі 877,80 грн, перерахований згідно з платіжною інструкцією № 157004 від 12.05.2025.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 27.06.2025

Суддя І.В. Мілєва