cправа № 918/195/24(918/700/24)
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Погребняка В.Я. - головуючого, Огородніка К.М, Пєскова В.Г.
за участю секретаря судового засідання Громак В.О.,
учасники справи:
позивач - Сільськогосподарське приватне підприємство "Случ",
представник позивача - адвокат Красовський В.Б., (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.),
відповідач - Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області
представник відповідача - не з`явився,
відповідач - Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія"
представник відповідача - не з`явився,
розглянув у відкритому судовому засіданні (в режимі відеоконференції за допомогою системи відеоконференцзв`язку за посиланням на офіційний вебпортал судової влади України vkz.court.gov.ua.) заяву
Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ"
про ухвалення додаткового рішення
у справі за позовом
Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ"
до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області
Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія"
про визнання незаконним та скасування рішень, визнання недійсним договору, скасування державної реєстрації права оренди земельної ділянки
в межах справи № 918/195/24
про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська аграрна компанія"
1. В провадженні Господарського суду Рівненської області перебуває справа №918/195/24 про банкрутство Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю "Дубенська Аграрна Компанія" (далі - СТОВ "Дубенська Аграрна Компанія", боржник).
2. Сільськогосподарське приватне підприємство "Случ" звернулося до Господарського суду Рівненської області (в межах справи про банкрутство) з позовом до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області та до СТОВ "Дубенська аграрна компанія".
3. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 02.10.2024 у справі №918/195/24 (918/700/24) позов СПП "Случ" до Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області, СТОВ "Дубенська аграрна компанія" задоволено частково;
визнано протиправним та скасовано рішення Немовицької сільської ради №1259 від 14.10.2022 "Про надання в оренду СГ ТОВ "Дубенська аграрна компанія" земельної ділянки площею 5,9577 га під господарськими будівлями та дворами для ведення товарного сільськогосподарського виробництва";
визнано недійсним договір оренди землі від 26.10.2022, укладений між Немовицькою сільською радою та СГ ТОВ "Дубенська аграрна компанія";
скасовано рішення державного реєстратора Привільненської сільської ради від 07.11.2022 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 65381572;
визнано протиправним та скасовано рішення Немовицької сільської ради №1327 від 24.01.2023 "Про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки комунальної власності";
визнано протиправним та скасовано рішення Немовицької сільської ради № 1372 від 22.03.2023 "Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки із зміною цільового призначення із земель сільськогосподарського призначення комунальної власності в землі промисловості, транспорту, зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення (11.02) для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості в користуванні на умовах оренди СГ ТОВ "Дубенська аграрна компанія";
в решті позову відмовлено.
4. Постановою Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 апеляційну скаргу Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області залишено без задоволення;
рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2024 у справі №918/195/24 (918/700/24) залишено без змін.

5. Немовицька сільська рада Сарненського району Рівненської області звернулась з касаційною скаргою на рішення Господарського суду Рівненської області від 02.10.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №918/195/24 (918/700/24), з вимогою оскаржені судові рішення в частині задоволення вимог Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" (далі - СГ ПП "Случ", заявник) скасувати, справу в оскарженій частині передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

6. 27.05.2025 Верховним Судом у складі колегії Касаційного господарського суду винесено постанову про залишення касаційної скарги Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області без задоволення, а рішення господарського суду Рівненської області від 02.10.2024 та постанову Північно-західного апеляційного господарського суду від 20.01.2025 у справі №918/195/24 (918/700/24) - без змін

7. За результатами касаційного оскарження представник СГ ПП "Случ" - адвокат Красовський В.Б. звернувся 30.05.2025 до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, в якій просив стягнути з відповідача - Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області на користь СГ ПП "Случ" () понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі №918/195/24 (918/700/24) у розмірі 17 355,52 грн.

8. Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 918/195/24 (918/700/24) було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя - Погребняк В.Я., суддя - Огороднік К.М., суддя - Пєсков В.Г., що підтверджується протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 30.05.2025.

9. Ухвалою Верховного Суду від 17.06.2025 датою проведення судового засідання за заявою СГ ПП "Случ" визначено 24.06.2025.

10. Ухвалою від 19.06.2025 Верховний Суд задовольнив заяву представника СГ ПП "Случ" адвоката Красовського В.Б. про проведення судового засідання дистанційно у режимі відеоконференції поза межами приміщення суду.

11. В судове засідання 24.06.2025 з`явився уповноважений представник СГ ПП "Случ" адвокат Красовський В.Б. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду) і надав пояснення в обґрунтування доводів заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції.

12. Інші учасники справи, будучи повідомленими належним чином про час і місце розгляду заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції (що підтверджується відповідними довідками про доставку ухвали від 17.06.2025, якою датою проведення судового засідання за заявою СГ ПП "Случ" визначено 24.06.2025 - в кабінет Електронного суду), своїх уповноважених представників в судове засідання не направили, заперечень проти заяви про розподіл витрат на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції не надали.

13. Розглянувши заяву СГ ПП "Случ" про покладення на Немовицьку сільську раду Сарненського району Рівненської області судових витрат на правничу допомогу за розгляд справи у касаційному суді, Верховний Суд вважає, що зазначена заява підлягає задоволенню, зокрема, з огляду на таке.

14. Кожен має право на професійну правничу допомогу (стаття 59 Конституції України).

15. За пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

16. Відповідно до статті 19 зазначеного Закону видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

17. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначено в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховують складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

18. Розмір гонорару визначають лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини (див. пункт 19 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 07.07.2021 у справі № 910/12876/19).

19. Загальне правило розподілу судових витрат визначене в частині четвертій статті 129 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), відповідно до якої інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

20. Тож, одним із принципів господарського судочинства є відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення. Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, зокрема у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору.

21. Водночас, процесуальне законодавство передбачає критерії, які потрібно застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу в судовому спорі. Так, за змістом частин першої та третьої статті 123 і частини четвертої статті 129 ГПК України витрати на професійну правничу допомогу є одним з видів судових витрат, які розподіляють між сторонами залежно від результатів вирішення судової справи.

22. Частини перша - третя статті 126 ГПК України передбачають, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

23. Частина четверта статті 126 ГПК України передбачає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

24. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 126 ГПК України).

25. За частиною п`ятою статті 129 ГПК України під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

26. Згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлює суд на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подають до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

27. Зазначеними нормами права передбачені такі основні критерії визначення та розподілу судових витрат, як їх дійсність, обґрунтованість, розумність і співмірність відповідно до ціни позову, з урахуванням складності та значення справи для сторін. Водночас обов`язок доведення неспівмірності витрат покладено на сторону, яка заявляє відповідне клопотання про зменшення їх розміру.

28. У розумінні приписів частин п`ятої та шостої статті 126 ГПК України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе винятково на підставі клопотання іншої сторони у разі доведення нею недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

28. Такі висновки викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21.

30. Водночас, у частинах п`ятій - сьомій, дев`ятій статті 129 ГПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Відтак, суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи (див. постанову Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21).

31. У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

32. Аналогічні критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так, у пункті 154 рішення від 28.11.2002 у справі "Лавентс проти Латвії" (Lavents v. Latvia) за заявою № 58442/00 щодо судових витрат ЄСПЛ зазначив, що за статтею 41 Конвенції він відшкодовує лише витрати, стосовно яких було встановлено, що вони справді були необхідними і становлять розумну суму. Крім того, будь-яке клопотання, подане на підставі статті 41 Конвенції, має містити конкретні суми, розбиті на пункти, і супроводжуватися необхідними документами на їх підтвердження, інакше Суд може відхилити це клопотання повністю або частково.

33. У пункті 268 рішення від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України" за заявою № 19336/04 ЄСПЛ також нагадав, що за змістом практики Суду заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.

34. Отже, у разі недотримання вимог частини п`ятої статті 126 ГПК України суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

35. Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

36. Стаття 221 ГПК України передбачає, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.

37. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

38. Особа, яка понесла судові витрати під час апеляційного чи касаційного перегляду додаткового судового рішення про розподіл судових витрат, має право на відшкодування таких витрат, що відповідатиме принципу господарського судочинства, передбаченому у пункті 12 частини третьої статті 2 ГПК України. Під час вирішення цього питання суд має керуватися критеріями, визначеними у частині п`ятій статті 126 та частині п`ятій статті 129 ГПК України.

39. Інакше розуміння позбавить особу права на відшкодування понесених нею судових витрат у разі необґрунтованого оскарження іншим учасником справи додаткового судового рішення, що нівелюватиме значення такої засади судочинства, як відшкодування судових витрат стороні, на користь якої ухвалене судове рішення (зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2024 у справі № 910/14524/22 і колегія суддів не вбачає підстав для відступу від нього у цій справі).

40. Так, СГ ПП "Случ" у відзиві в порядку статті 124 ГПК України зазначило та просило врахувати те, що у зв`язку із касаційним оскарженням Немовицькою сільською радою Сарненського району Рівненської області рішень судів попередніх інстанцій орієнтовний розмір судових витрат на правничу допомогу адвоката, який підлягає відшкодуванню зі скаржника, становить 16 000 грн.

41. Отже, у цій справі заявник скористався своїм процесуальним правом, передбаченим частиною восьмою статті 129 ГПК України, та подав докази понесення ним судових витрат у виді професійної правничої допомоги протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, попередньо зробивши про це відповідну заяву до закінчення судових дебатів у справі.

42. Відповідно до вимог статті 126 ГПК України представником СГ ПП "Случ" надано копії документів, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу, а саме копії:

- договору про надання правової допомоги від 15.07.2024;

- додаткової угоди від 10.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 15.07.2024;

- рахунків №INV-002955 від 14.03.2025 та №INV-003159 від 27.05.2025;

- платіжної інструкції №750 від 21.03.2025;

- наказу про відрядження №06/25-в від 19.5.2025;

- звіт з описом наданої Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" правової допомоги СГ ПП "Случ" в суді касаційної інстанції у справі № 918/195/24 (918/700/24).

43. Зазначені докази підтверджують, що на дату винесення судом рішення вартість прийнятих послуг та гонорару адвоката відповідно до підписаного Договору від 15.07.2024, додаткової угоди від 10.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 15.07.2024, рахунків та платіжної інструкції складає 16 000,00 грн.

44. Так, відповідно до пункту 1 додаткової угоди від 10.03.2025 до договору про надання правової допомоги від 15.07.2024, пункт 3.1. Договору про надання правової допомоги від 15.07.2024 доповнено реченням наступного змісту: "За представництво інтересів Клієнта в суді касаційної інстанції Сторонами погоджено фіксовану суму гонорару в розмірі 16 000 грн / 8 000 грн - у разі відмови відкритті провадження і 8 000 грн у разі відкриття провадження і супровід під час розгляду справи/".

45. За змістом Звіту з описом наданої правової допомоги Адвокатським бюро "Миколи Бляшина" СГ ПП "Случ" у справі № 918/195/24 (918/700/24), під час її розгляду Верховним Судом, адвокатом надано такі послуги:

аналіз касаційної скарги Немовицької сільської ради на рішення суду першої інстанції, складання та підготовка відзиву на касаційну скаргу;

підготовка заперечення щодо відкриття касаційного провадження;

участь в 2 судових засіданнях суду касаційної інстанції.

46. Надання адвокатом зазначених послуг підтверджуються наявними матеріалами справи, зокрема, наявними у матеріалах справи відзивом на касаційну скаргу, заперечення щодо відкриття касаційного провадження, а також протоколами судових засідань від 20.05.2025, 27.05.2025.

47. При цьому колегія суддів враховує, що касаційна скарга була залишена без задоволення Верховним Судом, а скаржник не скористався своїм правом, передбаченим частинами п`ятої та шостої статті 126 ГПК України щодо подання клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката та з метою доведення їх неспівмірності.

48. Суд звертає увагу, що укладений між адвокатом і клієнтом договір та визначені у такому договорі суми гонорару не є безумовною підставою для стягнення таких сум на користь учасника справи, на користь якого було прийняте судове рішення.

49. Принцип невтручання у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом передбачає відсутність у суду повноважень будь-яким чином безпосередньо впливати на сторін договору та на укладення як договору в цілому, так і щодо його окремих положень. Також суд не наділений повноваженнями втручатися у розрахунки між клієнтом та його адвокатом, не є стороною договірних відносин.

50. Крім того, представником позивача підтверджено додаткові витрати на проїзд Рівне-Київ-Рівне на суму 755,52 грн., а також на добові згідно з наказом про відрядження № 06/25-в від 19.05.2025 на суму 600,00 грн., що загалом становить 1 355,52 грн. та підтверджується доданими до заяви про розподіл судових витрат квитками на проїзд та наказом про відрядження.

51. З огляду на зазначене, виходячи із загальних засад цивільного законодавства щодо справедливості, добросовісності, розумності та співмірності судових витрат, враховуючи всі аспекти та складність справи (яка, на думку колегії суддів не є занадто складною), судова колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають відшкодуванню судові витрати на правову допомогу в розмірі 17 355, 52 грн.

На підставі викладеного та керуючись статтями 126, 129, 240, 244, 281, 283, 315 ГПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду,-

ПОСТАНОВИВ:

1. Заяву Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" про ухвалення додаткового рішення у справі № 918/195/24 (918/700/24) про відшкодування витрат на правничу допомогу у суді касаційної інстанції задовольнити.

2. Стягнути з відповідача - Немовицької сільської ради Сарненського району Рівненської області (адреса: вул. Центральна, 4, с. Немовичі, Сарненський район, Рівненська область, 34540; ) на користь Сільськогосподарського приватного підприємства "Случ" (34544, Рівненська область, Сарненський район, с. Тинне, вул. Миру, 12; ) понесені судові витрати на професійну правничу допомогу в суді касаційної інстанції у справі № 918/195/24 (918/700/24) у розмірі 17 355,52 грн.

3. Доручити Господарському суду Рівненської області видати наказ.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий В.Я. Погребняк

Судді К.М. Огороднік

В.Г. Пєсков