ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2025 р. м. ХарківСправа № 922/297/25

Господарський суд Харківської області у складі:

судді Шатернікова М.І.

при секретарі судового засідання Цірук О.М.

розглянувши в порядку загального позовного провадження справу

за позовом Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2; ідент. код 44725823)

до Приватної фірми "Променерго" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Довженка Олександра, 187-Г; ідент. код 30357156)

про стягнення 61 382 966,40 грн, та

за зустрічним позовом Приватної фірми "Променерго" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Довженка Олександра, 187-Г; ідент. код 30357156)

до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2; ідент. код 44725823)

про зобов`язання вчинити певні дії

за участю представників:

позивача за первісним позовом не з`явився

відповідача за первісним позовом Тоцька К. М.

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ДП Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", 30.01.2025 р., звернувся до господарського суду Харківської області з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - Приватної фірми "Променерго" на свою користь штрафні санкції у розмірі 61 382 966,40 грн, з яких: 28 519 646,40 грн пеня, 32 863 320,00 грн штраф. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем умов державного контракту № 23/2/-120-VDK-24/ДСК на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення від 09.04.2024 в частині здійснення своєчасної поставки обумовлених у контракті партій товару. Судові витрати просить суд покласти на відповідача.

Ухвалою господарського суду Харківської області від 04.02.2025 року відкрито провадження у справі № 922/297/25, розгляд якої призначено за правилами загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження, призначено підготовче засідання на "06" березня 2025 р. о 10:30.

У наданому до суду відзиві на позов (вх. 4277 від 17.02.2025), відповідач, обґрунтовуючи свою правову позицію, наголошує, що на виконання умов Державного контракту від 09.04.2024 № 23/2-120 -VDK -24/ДСК на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення відповідач (ПФ "Променерго") поставив товар, а позивач (ДП Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель"), в свою чергу, прийняв вказаний товар у кількості, зазначеній у специфікації, що підтверджується актами приймання-передачі товару за Державним контрактом від 09.04.2024 № 23/2-120 -VDK -24/ДСК на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення, які оформлені належним чином та підписані уповноваженими представниками сторін і скріплені печаткою підприємств без зауважень та заперечень, в добровільному порядку. Замовником було прийнято товар в повному обсязі, претензій відносно кількості та якості не заявлено; а також здійснено повний розрахунок за товар, що визнається відповідачем та не оспорюється сторонами. Щодо строків виконання зобов`язання та допущених прострочень, виконавець наголошує, зокрема, на п. 7.7., яким унормовано, що сторона не несе відповідальності за порушення Контракту, якщо воно сталося не з її вини. Так відповідач наполягає, що ним вжито всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Контракту, зокрема: 12 серпня 2024 року, листом вих. № 1208 «Щодо істотної зміни обставин під час виконання Державного контракту № 23/2-120-УИК-24/ДСК від 09.04.2024», завчасно було повідомлено Замовника про те, що під час виконання Державного контракту у ПФ "ПРОМЕНЕРГО" виникла істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання постачання у терміни, передбачені Контрактом, та призведе до зриву термінів постачання та неможливості здійснити п`яту поставку в строк до 06.09.2024 року. В листі від 12 серпня 2024 року ПФ "ПРОМЕНЕРГО" просило замовника перенести термін постачання товару у кількості 22 400 одиниць з 06.09.2024 на 06.10.2024. Згідно з висновком Торгово-промислової палати України про істотну зміну обставин №2042-1.5-7.1 за Державним контрактом №23/2-120-VDK-24/ДСК від 09.04.2024 року, Торгово-промисловою палатою України підтверджено настання істотної зміни обставин щодо поставки товару за Державним контрактом № 23/2-120-VDK-24/ДСК від 09 квітня 2024 року, пов`язаної із: відтоком професійних кадрів у зв`язку з посилення мобілізаційних заходів, частими обстрілами території міста Мерефа Харківської області та міста Шостка Сумської області, де розміщені виробничі потужності ПФ "ПРОМЕНЕРГО" та співвиконавців і постачальників за Державним контрактом №23/2-120-VDK-24/ДСК, коли у період з 09.04.2024 року по 08.08.2024 року було оголошено повітряних тривог більше 500 разів, що призводило до зупинки виробництва та перебування працівників в укритті на час повітряних тривог; у висновку зазначалось, що згідно з журналом обліку відключень електроенергії на ПФ "ПРОМЕНЕРГО" загальний час відключення електроенергії у робочий час за період з 09.04.2024 по 08.08.2024 року склав більше 60 робочих годин. А відтак, Торгово-промислова палата України виснувала про те, що виконання зобов`язань з поставки товару за Державним контрактом № 23/2-120-VDK-24/ДСК від 09 квітня 2024 року не є можливим у визначені договором строки. Одночасно відповідач зазначає, що відповідно до вимог чинного законодавства не має правових підстав для здійснення самостійного придбання речовин, необхідних для виготовлення товару за Контрактом, а тому, в силу обставин, вимушений користуватись послугами посередників, зокрема Державної компанії Укрспецекспорт, що в свою чергу ставить виконавця в залежність від постачальників сировини для товарів, яка була здійснення із затримкою. При цьому, на переконання відповідача, саме Міністерство оборони України, якому підпорядкований замовник за Контрактом - ДП Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" і постачальник сировини - Державна компанія Укрспецекспорт не здійснили належних заходів комунікації та не налагодило співпрацю між підпорядкованими підрозділами, не забезпечило своєчасне надходження сировини для виготовлення товару, наслідком чого є абсолютно несправедливе збагачення позивача за рахунок відповідача, яким здійснено поставку товару в повному обсязі, збитків чи будь-яких майнових втрат позивач не зазнав, в матеріалах справи відсутні будь-які докази зворотного, відповідачем вжито всіх заходів для належного виконання своїх зобов`язань. З огляду на вищевказані обставини, зважаючи на те, що заявлений позивачем до стягнення розмір штрафних санкцій є значним та є непомірним тягарем для відповідача, а також з урахуванням того, що відповідач в умовах війни забезпечує Збройні сили України озброєнням з метою запобігання подальшим можливим негативним наслідкам для відповідача, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, з урахуванням відсутності збитків у позивача, та відсутності вини відповідача, здійснення відповідачем всіх необхідних дій задля усунення порушення умов Контакту, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені та штрафу за п`ятою поставкою товару у розмірі 15 319 497,76грн.

Одночасно відповідач заперечує проти позовних вимог про стягнення пені та штрафів на підставі неналежного виконання (постачання з порушенням строків) за поставками 6-8 Державного контракту на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/2-120-VDK-24/ДСК від «09» квітня 2024 року, посилаючись на ту обставину, що позивачем, як замовником не дотримано приписів п. 8.2 Контракту та не здійснено позасудової процедури врегулювання спору, а відтак позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають, як подані передчасно, а позовна заява в цій частині підлягає поверненню на підставі п. 6 ч. 5 ст. 174 ГПК України.

Відповідачем, Приватною фірмою "Променерго", 18.02.2025 подано зустрічну позовну заяву до ДП Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель", в якій просить суд: визнати протиправною бездіяльність Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" яка полягає у неналежному розгляді листів Приватної фірми "ПРОМЕНЕРГО" від 12.08.2024 № 1208 та від 22.08.2024 року № 372/Б відносно настання істотної зміни обставин та пропозиції укласти додаткову угоду; зобов`язати Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" належним чином розглянути листи Приватної фірми "ПРОМЕНЕРГО" від 12.08.2024 №1208 та від 22.08.2024 року № 372/Б; зобов`язати Державне підприємство Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" укласти додаткову угоду про подовження строків поставки шляхом внесення змін у Державний контракт на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/2-120-VDK-24/ДСК від «09» квітня 2024 року, а саме у додаток Додаток № 1 (специфікація) в частині п`ятої поставки, яку викласти в наступній редакції: строком поставки п`ятої партії Товару у кількості 25 000 од. є ТО +225 днів.

У наданій до суду відповіді на відзив (вх. 4674 від 21.02.2025), позивач за первісним позовом наголошує, що позиція ТОВ "ПРОМЕНЕРГО" про те, що належне виконання умов Державного контракту прямо залежить від дій контрагента за договором комісії є необґрунтованою та такою, що не відповідає дійсності, оскільки невиконання контрагентами відповідача своїх зобов`язань перед ним є одним із можливих ризиків підприємницької діяльності і не є не прогнозованою обставиною, тим більше що контракт укладався після запровадження в Україні воєнного стану, а тому мав врахувати ймовірне настання таких обставин при укладенні контракту, в тому числі за умов поставки товару з іноземної держави. Відповідач за первісним позовом як юридична особа, яка здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, підписуючи з Агенцією Державний контракт на постачання продукції для державних потреб оборони, усвідомлював, що кінцевою датою поставки Товару є дата, визначена у цьому Державному контракті (специфікації), з огляду на що, повинен був розумно оцінити цю обставину з урахуванням виду своєї діяльності та можливості виконання зобов`язання у погоджений сторонами строк. Окрім цього, позивач за первісним позовом зауважує, що виконавець, укладаючи вищезазначений Державний контракт з Агенцією, був обізнаний про розпочату збройну агресію російської федерації проти України, а тому, як постачальник, котрий надсилає свою пропозицію Замовнику, який визначив вимоги до предмету закупівлі, повинен був врахувати ризики вчасного виготовлення або наявності Товару у контрагента. Одночасно позивач за первісним позовом наголошує, що позиція відповідача щодо недотримання позивачем порядку врегулювання спору визначеного Державним контрактом є безпідставною, оскільки спосіб захисту свого порушеного права шляхом досудового врегулювання спору не є обов`язковим до правовідносин, що складаються між сторонами, а право особи на звернення до суду передбачено статтею 55 Конституції України, статтями 15,16 Цивільного кодексу України та відповідними нормами Господарського процесуального кодексу. Так, зокрема Конституційний Суд України в своєму рішенні від 09.07.2002 № 15-рп/2002 зазначив, що: можливість судового захисту не може бути поставлена законом, іншими нормативно-правовими актами у залежність від використання суб`єктом правовідносин інших засобів правового захисту, у тому числі досудового врегулювання спору; обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист; обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 05.03.2025 зустрічну позовну заяву Приватної фірми "Променерго" (вх. 4418) подану в межах справи № 922/297/25 залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків позовної заяви.

У підготовчому засіданні 06.03.2025 у справі постановлено ухвалу, яку занесено до протоколу підготовчого засідання, про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 27.03.2025 року о 10:00 год.

Ухвалою Господарського суду Харківської області від 17.03.2025 зустрічний позов Приватної фірми "Променерго" прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ДП Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель". Вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом у межах справи № 922/297/25.

У підготовчому засіданні 27.03.2025 у справі задоволено клопотання позивача про відкладення підготовчого засідання та клопотання відповідача про продовження підготовчого провадження та постановлено протокольну ухвалу про продовження строку проведення підготовчого провадження на 30 днів до 06.05.2025 р. в порядку ч. 3 ст. 177 ГПК України та про відкладення підготовчого засідання в порядку п. 3 ч. 2 ст. 183 ГПК України на 10 квітня 2025 року о 10:00 год.

У наданому до суду відзиві на зустрічний позов (вх. 8191 від 02.04.2025), відповідач за зустрічним позовом, обґрунтовуючи свою правову позицію, наголошує, що обраний позивачем за зустрічним позовом спосіб захисту є неналежним, що є самостійною підставою для відмови в позові. Одночасно по суті заявлених вимог відповідач за зустрічним позовом зазначає, що контракт може бути змінений тільки за взаємною згодою сторін, проте будь-які зміни (які спрямовані на затягування поставки товарів військового призначення в умовах збройної агресії) в укладені державні контракти, стороною яких є Агенція оборонних закупівель, що забезпечує централізовану закупівлю товарів, робіт і послуг, призначених для виконання державних програм у сфері національної безпеки і оборони, що є надзвичайно важливою функцією в умовах збройної агресії російської федерації, є недопустимим. Натомість події на які посилається Приватна фірма "Променерго" не свідчать про істотну зміну обставин, тим більше виконавець протягом квітня 2024 - серпня 2024 року не повідомляв замовника про неможливість виконання зобов`язань через настання істотних змін обставин, тому в порядку п. 7.12 контракту втратив право посилатись на ці обставини. Більш того всі обставини на які посилається виконавець вже існували на момент укладання контракту. Разом з тим, відповідач за зустрічним позовом наголошує, що внесення змін у договір шляхом укладення додаткової угоди в частині строків поставки товару вже після того, як вони закінчились є необґрунтованим.

В свою чергу, позивач за зустрічним позовом у наданій до суду відповіді на відзив (вх. 8660 від 08.04.2025), наполягає, що сторонами у Контракті визначено алгоритм дій для подовження строку виконання зобов`язань з постачання товару, і даний алгоритм дій був повністю виконаний виконавцем, в той час, як замовник, свої зобов`язання за договором належним чином не виконав та не розглянув подані позивачем документи, встановлені контрактом, чим порушив умови договору та права ПФ "ПРОМЕНЕРГО". Позивач наголошує на тому, що на момент укладення Контракту мав всю відповідну базу та необхідну кількість кваліфікованих працівників, що підтверджується наданим до цієї відповіді на відзив доказами, однак ПФ "Променерго" не може відповідати за рішення своїх працівників переїхати в більш безпечні області України та за рішення Уряду щодо призиву на воєнну службу та здійснення відповідних заходів. ПФ «Променерго» зазначає, що неправомірними діями, в порушення умов Контракту, відповідач намагається покласти на виконавця майновий тягар у вигляді нарахованих штрафних санкцій; поведінка відповідача свідчить про те, що його метою у спірних правовідносинах є збагачення за рахунок стягнення штрафних санкцій та процентів, що в свою чергу буде мати негативні наслідки для обороноздатності нашої країни, адже у ПФ "Променерго" наявні діючі контракти з іншими контрагентами, у тому числі і з Міністерством оборони України.

У підготовчому засіданні 10.04.2025 р. постановлено: протокольну ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті в порядку передбаченому п. 3 ч. 2 ст. 185 ГПК України на 01.05.2025 о 10:30.

У судовому засіданні 01.05.2025 р. було задоволено клопотання представника позивача та представника відповідача та постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 15.05.2025 р. о 12:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

У судовому засіданні 15.05.2025 р. було постановлено протокольну ухвалу про оголошення перерви у судовому засіданні до 05.06.2025 р. о 13:30, в порядку ч. 2 ст. 216 ГПК України.

22.05.2025 представник позивача за первісним позовом подано до суду письмову промову у судових дебатах (вх. 12413), згідно з якою просить розгляд справи провести за відсутності представника позивача; ухвалити рішення, яким задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача штрафні санкції за Державним контрактом від 09.04.2024 № 23/2-120-VDK-24/ДСК, в розмірі 61 382 966,40 грн., з яких: пеня 0,1% - 28 519 646,40 грн. та штраф 7% - 32 863 320,00 грн, а також витрати зі сплати судового збору в сумі 920 744,49 грн. В задоволенні зустрічного позову ПФ «ПРОМЕНЕРГО» - відмовити. Обґрунтовуючи свою позицію наголошено на неналежному виконанні ПФ "ПРОМЕНЕРГО" зобов`язань за Контрактом, що є підставою для застосування відповідальності, передбаченої умовами п. 7.2 Контракту в розмірі 0,1% вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, штрафу у розмірі 7 (семи) відсотків вказаної вартості. Щодо клопотання відповідача про зменшення розміру неустойки, позивач за первісним позовом наголошує, що вказане клопотання суперечить правовій позиції Верховного Суду, викладених у постановах від 04.02.2020 у справі № 918/116/19, від 15.06.2022 у справі № 922/2141/21 та від 05.04.2023 у справі № 910/18718/21, де зазначено, що зменшення штрафних санкцій на 99% фактично нівелює їхнє призначення як заходу цивільної відповідальності та створює ризик ухилення від відповідальності. Крім того, у п. 7.31 постанови Верховного Суду від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 наголошується, що суд може лише зменшити неустойку, але не звільняти боржника від її сплати. Позивач зазначає, що контракт, укладений в умовах воєнного стану, мав на меті забезпечення виконання оборонного замовлення. Прострочення поставки товару більш як на 120 днів є критичним порушенням, а зменшення судом пені та штрафу фактично може звільнити відповідача від відповідальності та створює небезпечний прецедент.

В судовому засіданні 05.06.2025 судом завершено стадію з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами, а також надано можливість представнику відповідача за первісним позовом на стадії судових дебатів висловити перед судом свою правову позицію щодо спірних правовідносин та враховано письмову промову у судових дебатах позивача за первісним позов. У судовому засіданні 05.06.2025, після стадії судових дебатів, суд, керуючись ст. 219, 234 ГПК України, оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та постановив про відкладення ухвалення та проголошення судового рішення у справі № 922/297/25 на 06.06.2025 о 13:30 год.

У порядку ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, в судовому засіданні 06.06.2025 судом проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення.

Розглянувши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно перевіривши матеріали справи та дослідивши надані учасниками судового процесу докази, суд встановив наступне.

09.04.2024 між державним підприємством Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (замовник, позивач за первісним позовом у справі) та Приватною фірмою "Променерго" (виконавець, відповідач за первісним позовом у справі) був укладений державний контракт на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/2-120 -VDK -24/ДСК (далі - договір, контракт), відповідно до пункту 1.1. якого виконавець зобов`язується виготовити та поставити замовнику з дотриманням вимог законодавства України, умов і вимог цього контракту товари оборонного призначення (далі - товар), найменування, технічні характеристики, кількість, вартість (ціна) та строки поставки яких зазначені у цьому Контракті та в специфікації товарів оборонного призначення (додаток № 1 до контракту) (далі - специфікація), для подальшого використання Збройними Силами України, а замовник зобов`язується прийняти через НОМЕР_1 військове представництво Міністерства оборони України (далі представництво замовника) та оплатити товар в строки і на умовах, визначених цим контрактом.

Пунктом 2.6 контракту встановлено, що розрахунки за цим контрактом проводяться шляхом оплати замовником поставленого товару протягом 15 банківських днів після надання виконавцем замовнику належним чином оформленого рахунку на оплату, до якого додаються підписаний сторонами акт приймання-передачі товару за контрактом, сертифікат якості (відповідності) товару (партії товару) з обов`язковим зазначенням дати виготовлення товару та сертифікат (декларація) походження товару (за умови наявності (надходження) бюджетних коштів на рахунок замовника).

Порядок та умови поставки і приймання товарів узгоджені сторонами у розділі 3 контракту, зокрема, датою виконання виконавцем зобов`язань щодо поставки Товару є дата підписання сторонами акта приймання-передачі Товару за Контрактом (п. 3.4. Контракту).

Згідно з п. 3.5 контракту, право власності, ризики втрати від випадкового знищення та пошкодження, та контроль над товаром переходять від виконавця безпосередньо до отримувача в день підписання замовником та уповноваженим представником отримувача Акту приймання-передачі військового майна, за формою згідно з додатком 23 до Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 р. № 440, по що замовник офіційно повідомляє виконавця.

Акт приймання-передачі військового майна, що підписується замовником та отримувачем, та акт приймання-передачі Товару за Контрактом, підписуються одночасно в місці передачі товару.

Відповідно до пунктів 4.1, 4.2 контракту виконавець зобов`язаний поставити товар згідно з умовами цього Контракту не пізніше строку, визначеного в специфікації. В обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке виконавець повинен надати не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки товару, зазначеної а специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно до вимог розділу 7 цього контракту.

У пункті 7.2 контракту наведено види порушень та санкції за них, зокрема підпунктом 1 п. 7.2 унормовано, що у разі порушення строків поставки Товару з Виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 відсотка вартості товару, з якого допущено прострочення виконання за кожний день прострочення, а за прострочення понад тридцять днів додатково стягується штраф у розмірі семи відсотків вказаної вартості.

Відповідно до п. 7.7 контракту , сторона не несе відповідальності за порушення Контракту, якщо воно сталося не з її вини (умислу чи необережності). Сторона не несе відповідальності за порушення Контракту, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання цього Контракту.

Сторона звільняється від відповідальності за невиконання своїх зобов`язань за цим контрактом, якщо це невиконання або неналежне виконання сталося внаслідок дії обставин непереборної сили (форс-мажорних обставин) (п. 7.8 контракту).

У пункті 7.14 контракту зафіксовано, що сторони усвідомлюють, що цей контракт укладається під час дії в Україні правового режиму воєнного стану, а тому сам факт дії воєнного стану в Україні, не буде вважатися обставинами непереборної сили (форс-мажорними обставинами) /істотною зміною обставин, крім випадків настання конкретних подій/обставин (окупація території агресором, куди повинен поставитись товар; знищення безпосередньо товару та//або бази/складів/приміщень виконавця, де тимчасово зберігався (у разі відсутності інформації від замовника щодо місця поставки товару) товар для замовника тощо) під час дії правового режиму воєнного стану, що буде підтверджено документами, які видаються органами державної влади.

Контракт набирає чинності з дати його укладання та діє до 31.03.2025, а в частині виконання гарантійних зобов`язань - до повного виконання (пункт 11.1 контракту).

Згідно зі Специфікацією (том 1 а.с 76), поставці підлягали товари оборонного призначення (боєприпаси обумовлені у заявці) у загальній кількості 135 000 штук на загальну суму 984 150 000,00 грн у наступні строки, які обчислюються з дати набрання контрактом чинності (Т0 = 09.04.2024):

- строк поставки першої партії товару у кількості 5 000 од. = Т0+30 днів;

- строк поставки другої партії товару у кількості 5 000 од. = Т0+60 днів;

- строк поставки третьої партії товару у кількості 5 000 од. = Т0+90 днів;

- строк поставки четвертої партії товару у кількості 5 000 од. = Т0+120 днів;

- строк поставки п`ятої партії товару у кількості 25 000 од. = Т0+150 днів;

- строк поставки шостої партії товару у кількості 30 000 од. = Т0+180 днів;

- строк поставки сьомої партії товару у кількості 30 000 од. = Т0+210 днів;

- строк поставки восьмої партії товару у кількості 30 000 од. = Т0+240 днів.

Таким чином, за умовами контракту, датою укладання якого є 09.04.2024, ПФ "ПРОМЕНЕРГО", як виконавець за контрактом, взяв на себе зобов`язання поставити обумовлений у контракті товар у наступні строки:

- першу партію товару в строк до 09.05.2024 (09.04.2024 + 30 днів);

- другу партію товару в строк до 08.06.2024 (09.04.2024 + 60 днів);

- третю партію товару в строк до 08.07.2024 (09.04.2024 + 90 днів);

- четверту партію товару в строк до 07.08.2024 (09.04.2024 + 120 днів);

- п`яту партію товару в строк до 06.09.2024 (09.04.2024 + 150 днів);

- шосту партію товару в строк до 06.10.2024 (09.04.2024 + 180 днів);

- сьому партію товару в строк до 05.11.2024 (09.04.2024 + 210 днів);

- восьму партію товару в строк до 05.12.2024 (09.04.2024 + 240 днів).

Вказані обставини визнаються сторонами.

Приписами ч. 1 ст. 75 ГПК України унормовано, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованих підстав вважати їх недостовірними або визнаними у зв`язку з примусом. Обставини, які визнаються учасниками справи, можуть бути зазначені в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.

Як позивачем, так і відповідачем визнається, що в межах виконання зобов`язань за контрактом № 23/2-120-VDK-24/ДСК, відповідачем за первісним позовом було здійснено поставки товару у наступні строки та прийнято такий товар позивачем за первісним позовом на підставі наступних актів:

- 03.05.2024 поставлено 5000 шт. першої партії товару та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 77);

- 28.05.2024 поставлено 7040 шт. товару та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 78), з яких 5000 шт. - друга партія товару, 2040 шт. - частина третьої партії Товару;

- 08.07.2024 поставлено 7040 шт. товару та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 79), з яких 2 960 шт. - частина третьої партії товару, 4 080 шт. - частина четвертої партії товару;

- 30.07.2024 поставлено 3520 шт. товару та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 80), з яких 920 шт. - частина четвертої партії товару, 2600 шт. - частина п`ятої партії товару.

- 23.09.2024 поставлено 3520 шт. товару на суму 25 660 800,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 81), тобто за твердженням позивача за первісним позовом допущено прострочення поставки п`ятої партії товару в цій частині на 16 днів;

- 30.09.2024 поставлено 3520 шт. товару на суму 25 660 800,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 82), тобто за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки п`ятої партії товару в цій частині на 23 дні;

- 07.10.2024 поставлено 3520 шт. товару на суму 25 660 800,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 83), тобто - допущено прострочення поставки п`ятої партії товару в цій частині на 30 днів;

- 08.11.2024 поставлено 3520 шт. товару на суму 25 660 800,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 84), тобто - допущено прострочення поставки п`ятої партії товару в цій частині на 62 дні;

- 13.11.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 85), тобто - допущено прострочення поставки п`ятої партії товару в цій частині на 67 днів;

- 19.11.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 86), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки п`ятої партії товару у кількості 1280 шт. на 73 дні та у кількості 5760 шт. це частина шостої партії товару і в цій частині допущено прострочення на 43 дні;

- 22.11.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 87), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки шостої партії товару в цій частині на 46 днів;

- 26.11.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 88), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки шостої партії товару в цій частині на 50 днів;

- 28.11.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 89), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки шостої партії товару в цій частині на 52 дні;

- 03.12.2024 поставлено 7040 шт. на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 90), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки шостої партії товару у кількості 3120 шт. на 57 дні та у кількості 3920 шт. це частина сьомої партії товару і в цій частині допущено прострочення на 27 дні;

- 05.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 91), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки сьомої партії товару в цій частині на 29 днів;

- 09.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 92), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки сьомої партії товару в цій частині на 33 дні;

- 11.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 93), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки сьомої партії товару в цій частині на 35 днів;

- 13.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 94), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки сьомої партії товару у кількості 4960 шт. на 37 дні та у кількості 2080 шт. це частина восьмої партії товару і в цій частині допущено прострочення на 7 днів;

- 17.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 95), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки восьмої партії товару в цій частині на 11 днів;

- 19.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 96), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки восьмої партії товару в цій частині на 13 днів;

- 24.12.2024 поставлено 7040 шт. товару на суму 51 321 600,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 97), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки восьмої партії товару в цій частині на 18 днів;

- 26.12.2024 поставлено 6800 шт. товару на суму 49 572 000,00 грн та прийнято такий товар за актом приймання-передачі товару за Контрактом (том 1, а.с. 98), з яких, за твердженням позивача за первісним позовом, допущено прострочення поставки восьмої партії товару в цій частині на 20 днів.

Посилаючись на те, що відповідачем за первісним позовом допущено прострочення поставки п`ятої партії товару у кількості 22400 одиниць, позивачем за первісним позовом було нараховано в порядку п. 7.2 контракту відповідачу пеню за 5 днів прострочення у розмірі 816 480,00 грн та надіслано відповідачу електронною поштою претензію вих. № 11/2-11434 від 11.09.2024 про сплату пені за пророчення постачання товару в сумі 816 480,00 грн.

У наданому ПФ "ПРОМЕНЕРГО" листі-відповіді (вих. 13/09 від 13.09.2024 останній не визнав вимоги щодо стягнення пені заявлені ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель", просив скасувати претензію № 11/2-11434 від 11.09.2024 та, у разі необхідності, провести додаткові переговори для вирішення питання у досудовому порядку, зокрема, посилаючись на ту обставину, що ПФ "ПРОМЕНЕРГО", як виконавець за контрактом, в порядку п. 4.2 контракту завчасно повідомив ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель", як замовника, про виникнення істотної зміни обставин та неможливості здійснення поставки товару в строк до 06.09.2024.

Відповідач за первісним позовом у відзиві не заперечив факт порушення ним умов Контракту щодо строку постачання товару. Проте, наголосив, що порушення строків поставки товару сталося за відсутності вини виконовця та ним вжито всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання цього Контракту.

Зокрема, на виконання вимог Контракту з метою здійснення всіх належних заходів за для належного виконання контракту, виконавцем у відповідності до п. 2.3, 8.1, 8.2, 7.7 Контакту, здійснені наступні заходи, що передували у часі здійсненим поставкам та були вчинені з метою належного виконання контракту.

Так, 12 серпня 2024 року, листом вих. № 1208 «Щодо істотної зміни обставин під час виконання Державного контракту № 23/2-120-УИК-24/ДСК від 09.04.2024», завчасно, тобто майже за місяць, було повідомлено Замовника про те, що під час виконання Державного контракту № 23/2-120-VDK-24/ДСК від 09.04.2024 у ПФ "ПРОМЕНЕРГО" виникла істотна зміна обставин, що унеможливлює виконання постачання у терміни, передбачені Контрактом, та призведе до зриву термінів постачання та неможливості здійснити п`яту поставку в строк до 06.09.2024 року. Крім того, ПФ "ПРОМЕНЕРГО" просило замовника перенести термін постачання Товару у кількості 22 400 одиниць з 06.09.2024 на 06.10.2024.

22.08.2024 ПФ "ПРОМЕНЕРГО", листом № 372/Б від 22.08.2024 повідомило ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" про виникнення істотної зміни обставин, що унеможливило виконання постачання Товару у термін, передбачений Контрактом та призвело до зриву термінів та направлено Висновок про істотну зміну обставин Торгово-промислової палати України від 21.08.2024 № 2042/1.5-7.1.

11 вересня 2024 від позивача надійшла претензія вих. № 11/2-11434 в якій ДП "Агенція оборонних закупівель" наголошувала на тому, що п`ята поставка згідно Контракту виконана з порушенням строків на 5 днів. У претензії позивач просив відповідача сплатити пеню у розмірі 816 480,00грн. за 5 днів прострочення поставки п`ятої партії товару.

13 вересня 2024 року відповідач листом вих. № 13/09 надав позивачу відповідь на претензію, від 11 вересня 2024 року № 11/2-11434, в якій описані причини з яких ПФ "ПРОМЕНЕРГО" не погоджується з висунутими претензіями та просить скасувати претензію №11/2-11434 від 11.09.2024 та, у разі необхідності, провести додаткові переговори для вирішення питання у досудовому порядку.

В свою чергу, залишення ПФ "ПРОМЕНЕРГО" претензії без задоволення та порушення строків поставки обумовленого контрактом товару (частини 5-ї партії товару та партій товару 6-8) стало підставою для звернення позивача за первісним позовом до суду з первісним позовом у даній справі про стягнення з відповідача за первісним позовом 28 519 646,40 грн пені та 32 863 320,00 грн - 7% штраф за порушення строків поставки за державним контрактом (договором) про закупівлю від 09.04.2024 № 23/2-120-VDK- 24/ДСК.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення проти них, об`єктивно оцінивши надані суду докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, та заслухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини.

Відповідно до частини 1 статті 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Правовідносини сторін є господарськими та врегульовані Державним контрактом на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/2-120-VDK-24/ДСК від 09 квітня 2024, який за змістом закріплених у ньому прав та обов`язків сторін є договором поставки, за яким ПФ "ПРОМЕНЕРГО", як виконавець зобов`язався виготовити та поставній товари оборонного призначення.

Відповідно до ч. 1 ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму.

За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Строки та кількість товару узгоджені сторонами у специфікації.

Згідно з частиною 1 статті 662 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до статті 663 Цивільного кодексу України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За частиною 1 статті 612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до частини 1 статті 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання, зокрема, може забезпечуватися неустойкою.

Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (частина 1статті 550 Цивільного кодексу України).

За приписами частин 1, 2 статті 551 Цивільного кодексу України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до підпункту 1 п. 7.2 контракту, за порушення строків поставки товару з виконавця стягується пеня у розмірі 0,1 % вартості товару, з якого допущено прострочення виконання, за кожний день прострочення, а за прострочення понад 30 днів додатково стягується штраф у розмірі 7 % вказаної вартості.

Судом перевірено розрахунок заявленого до стягнення з відповідача розміру пені та штрафу, з урахуванням приписів чинного законодавства України та пункту 7.2 контракту, та встановлено, що сума нарахована вірно, а тому визнається обґрунтованою вимога позивача за первісним позовом про стягнення з відповідача 28 519 646,40 грн пені та 32 863 320,00 грн 7% штрафу.

Щодо зменшення заявленої до стягнення неустойки суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 Цивільного кодексу України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Положенням ст. 233 Господарського кодексу України встановлено, що у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Визначені наведеними нормами положення з урахуванням приписів Господарського процесуального кодексу України щодо загальних засад господарського судочинства та щодо обов`язку суду сприяти учасникам судового процесу в реалізації їхніх прав дає право суду зменшити розмір штрафних санкцій за умови, що він значно перевищує розмір завданих допущеним порушенням збитків.

Статтею 546 Цивільного кодексу України неустойка (штраф, пеня) віднесена до переліку видів забезпечення виконання зобов`язань.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання (ч. 1 ст. 549 ЦК України).

Згідно з приписами частини 1 ст. 230 ГК України неустойка є штрафною санкцією, яка застосовується до учасника господарських відносин у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Отже, неустойка має подвійну правову природу, є водночас способом забезпечення виконання зобов`язання та мірою відповідальності за порушення виконання зобов`язання, завданням якого є захист прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання боржником.

Завданням неустойки як способу забезпечення виконання зобов`язання та міри відповідальності є одночасно дисциплінування боржника (спонукання до належного виконання зобов`язання) та захист майнових прав та інтересів кредитора у разі порушення зобов`язання шляхом компенсації можливих втрат, у тому числі у вигляді недосягнення очікуваних результатів господарської діяльності внаслідок порушення зобов`язання.

Метою застосування неустойки є в першу чергу захист інтересів кредитора, однак не застосування до боржника заходів, які при цьому можуть призвести до настання негативних для нього наслідків як суб`єкта господарської діяльності.

Відтак, застосування неустойки має здійснюватися із дотриманням принципу розумності та справедливості.

Справедливість, добросовісність, розумність належать до загальних засад цивільного законодавства, передбачених ст. 3 ЦК України, які обмежують свободу договору, встановлюючи певну межу поведінки учасників цивільно-правових відносин. Якщо відповідальність боржника перед кредитором за неналежне виконання обов`язку щодо своєчасного розрахунку не обмежена жодними межами, а залежить виключно від встановлених договором процентів (штрафу, пені, річних відсотків), то за певних обставин обсяг відповідальності може бути нерозумним з огляду на його непропорційність наслідкам правопорушення. Він може бути несправедливим щодо боржника, а також щодо третіх осіб, оскільки майновий тягар відповідних виплат може унеможливити виконання боржником певних зобов`язань, зокрема з виплати заробітної плати своїм працівникам та іншим кредиторам, тобто цей тягар може бути невиправдано обтяжливим чи навіть непосильним. У таких випадках невизнання за судом права на зменшення розміру відповідальності може призводити до явно нерозумних і несправедливих наслідків. Тобто має бути дотриманий розумний баланс між інтересами боржника та кредитора.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

При цьому, довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання (відповідач).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.

Господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення.

Обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення.

Чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій. Відповідно, таке питання вирішується господарським судом згідно ст. 86 ГПК, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір пені саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.

При вирішенні питання про зменшення розміру штрафних санкцій (пені) суди також беруть до уваги як обставини, прямо визначені у ст. 233 ГК та ст. 551 ЦК, так і інші обставини, на які посилаються сторони і які мають бути доведені ними. Найчастіше судами враховуються такі обставини (постанови Верховного Суду від 12.03.2019 у справі №916/3211/16, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 16.03.2021 у справі № 922/266/20):

- ступінь виконання зобов`язання боржником (співвідношення між сумою простроченого зобов`язання та загальною сумою зобов`язання);

- причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання;

- тривалість прострочення виконання;

- наслідки порушення зобов`язання для кредитора;

- поведінку боржника (системність порушення, чи навпаки - порушення з боку боржника мало винятковий характер; намагання/зусилля боржника погасити борг або погашення основної заборгованості на момент звернення до суду, намагання врегулювати спір в досудовому порядку, звернення з пропозиціями про реструктуризацію боргу до кредитора);

- поведінку кредитора;

- майновий стан кредитора та боржника (наявність збитків, заборгованості по виплаті заробітної плати);

- негативні наслідки стягнення неустойки з боржника, які можуть настати для нього та третіх осіб (трудового колективу, населення); ризики настання неплатоспроможності боржника;

- статус боржника, предмет діяльності боржника (забезпечення оборонних потреб, безпеки та здоров`я населення);

- майнові, а також інші інтереси сторін, які заслуговують на увагу.

Втім, закон не містить вичерпного переліку обставин, які можуть бути враховані судом при зменшенні розміру неустойки, тому боржник і кредитор мають право посилатися й на інші обставини, які мають довести, а суд оцінити при ухваленні рішення.

Суд не зобов`язаний встановлювати всі можливі обставини, які можуть вплинути на зменшення пені; це не входить в предмет доказування у справах про стягнення пені. Відповідно до принципу змагальності суд оцінює лише надані сторонами докази і наведені ними аргументи. Суд повинен належним чином мотивувати своє рішення про зменшення пені, із зазначенням того, які обставини ним враховані, якими доказами вони підтверджені, які аргументи сторін враховано, а які відхилено (ст. ст. 86, 236-238 ГПК).

Такі правові висновки щодо застосування вказаних норм Господарського кодексу України та Цивільного кодексу України зроблено Верховним Судом у постановах від 14.04.2021 у справі №923/587/20, від 01.10.2020 у справі №904/5610/19, від 02.12.2020 у справі №913/698/19, від 26.01.2021 у справі №922/4294/19, від 24.02.2021 у справі №924/633/20, від 03.03.2021 у справі №925/74/19, від 16.03.2021 у справі №910/3356/20, від 30.03.2021 у справі №902/538/18, від 19.01.2021 у справі №920/705/19, від 27.01.2021 у справі №910/16181/18, від 31.03.2020 у справі №910/8698/19, від 11.03.2020 у справі №910/16386/18, від 09.07.2020 у справі №916/39/19, від 08.10.2020 у справі №904/5645/19, від 14.04.2021 у справі №922/1716/20, від 13.04.2021 у справі №914/833/19, від 22.06.2021 у справі №920/456/17.

Об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у справі № 911/2269/22 зазначила про те, що висновки Верховного Суду у справах щодо спорів, в яких вирішувалось питання щодо зменшення неустойки, демонструють очевидну різноманітність обставин (підстав та чинників), які беруться судом до уваги та впливають на рішення щодо зменшення розміру неустойки, що підлягає стягненню.

Отже, і чинники, якими обґрунтовані конкретні умови про неустойку: обставини (їх сукупність), що є підставою для застосування неустойки за порушення зобов`язань, її розмір, і обставини (їх сукупність), що є підставою зменшення судом неустойки, у кожних конкретних правовідносинах (справах) мають індивідуальний характер. А тому і розмір неустойки, до якого суд її зменшує (на 90%, 70% чи 50% тощо), у кожних конкретно взятих правовідносинах (справах) також має індивідуально-оціночний характер, оскільки цей розмір (частина або процент, на які зменшується неустойка), який обумовлюється встановленими та оціненими судом обставинами у конкретних правовідносинах, визначається судом у межах дискреційних повноважень, наданих суду відповідно до положень частини першої, другої статті 233 Господарського кодексу України та частини третьої статті 551 Цивільного кодексу України, тобто у межах судового розсуду.

Таким чином, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки.

Аналогічна правова позиція викладена й у постанові Верховного Суду від 03.04.2024 у справі № 910/10331/23.

Заперечуючи проти вимог первісного позову та здійснених позивачем нарахувань штрафних санкцій, відповідач за первісним позовом наголошує, що ним було докладено всіх зусиль для належного виконання договору. Натомість, на переконання відповідача бездіяльність позивача з неукладення додаткової угоди до Контракту щодо подовження строків поставки при всіх наявних доказах та обставинах, підтверджених висновком Торгово-промислової палати, при відсутності вини відповідача за первісним позовом та збитків позивача за первісним позовом та, як наслідок, стягнення з відповідача пені та штрафу у визначених у первісному позові розмірах, є каральною функцією, а не компенсаторною вимогою. Одночасно виконавець доводить, що він відповідно до вимог чинного законодавства не має правових підстав для здійснення самостійного придбання речовин, необхідних для виготовлення товару за Контрактом, а тому, в силу обставин, вимушений користуватись послугами посередників, зокрема Державної компанії Укрспецекспорт, що в свою чергу ставить виконавця в залежність від постачальників сировини для товарів. Зокрема, 28.02.2024 р. між Приватною фірмою "Променерго" та вищенаведеною Державною Компанією було укладено Договір комісії № USE-30-11-D/K-24 щодо постачання тринітротолуолу (TNT) у кількості 120 тон, які є складовою товару, що було виготовлено та поставлено за Державним антрактом №23/2-120-VDK-24/ДСК. Згідно з умовами відповідного Договору комісії строк поставки товару - до 31.10.2024 р. Державна компанія Укрспецекспорт надіслала офіційний лист та повідомила ПФ "ПРОМЕНЕРГО" про виникнення обставин непереборної сили, а саме: арешт судна та бюрократичне блокування фрахту третіми країнами, які спричинили затримку постачання товару. Дані обставини підтверджуються листом ДП "Укрспецекспорт" від 28.10.2024 року.

З огляду на вищевказані обставини, заявлені позивачем за первісним позовом до стягнення штрафних санкцій є значним та є непомірним тягарем для відповідача, який в умовах війни забезпечує Збройні сили України озброєнням.

Судом встановлено, що відповідач за первісним позовом в порядку приписів 4.2, 7.7-7.10 контракту завчасно повідомив замовника про обставини непереборної сили, а саме 12 серпня 2024 року листом вих. № 1208 «Щодо істотної зміни обставин під час виконання Державного контракту № 23/2-120-УИК-24/ДСК від 09.04.2024» та листом № 372/Б від 22.08.2024, яким повідомлено ДП МОУ "Агенція оборонних закупівель" про виникнення істотної зміни обставин, що унеможливило виконання постачання Товару у термін, передбачений Контрактом та призвело до зриву термінів, до якого додано Висновок про істотну зміну обставин Торгово-промислової палати України від 21.08.2024 № 2042/1.5-7.1.

У наданому висновку (т. 1 а.с.141-152) Торгово-промисловою палатою України констатовано одночасну наявність всіх умов, необхідних для зміни контракту щодо перенесення термінів поставки товару та підтверджено настання істотної зміни обставин щодо поставки товару за Державним контрактом № 23/2-120-VDK-24/ДСК від 09 квітня 2024 року, пов`язаної із: відтоком професійних кадрів у зв`язку з посилення мобілізаційних заходів, частими обстрілами території міста Мерефа Харківської області та міста Шостка Сумської області, де розміщені виробничі потужності ПФ "ПРОМЕНЕРГО" та співвиконавців і постачальників за Державним контрактом №23/2-120-VDK-24/ДСК, коли у період з 09.04.2024 року по 08.08.2024 року було оголошено повітряних тривог більше 500 разів, що призводило до зупинки виробництва та перебування працівників в укритті на час повітряних тривог (т.2 а.с. 151-189). У висновку підтверджено, що згідно з журналом обліку відключень електроенергії на ПФ "ПРОМЕНЕРГО" загальний час відключення електроенергії у робочий час за період з 09.04.2024 по 08.08.2024 року склав більше 60 робочих годин.

Крім того, до матеріалів справи надано лист № USE-30-8189 від 28.10.2024, яким заступник директора з імпорту Державної компанії Укрспецекспорт повідомив Приватну фірму "Променерго" про затримку станом на 25.10.2024 постачання тринітротолуолу (TNT) в рамках Договір комісії № USE-30-11-D/K-24, у зв`язку з виникнення обставин непереборної сили, а саме: арешт судна та бюрократичне блокування фрахту третіми країнами, які спричинили затримку постачання товару (т.с. 2. а. с 190).

Отже, позивач за первісним позовом був обізнаний з обставинами непереборної сили, що вплинули на строк виконання зобов`язань за спірним контрактом, ще до настання строків такого виконання, в порядку умов п. 4.2 контракту, та таке повідомлення виконавця та обставини викладені в ньому були підтверджені відповідними доказами.

Зазначені вище обставини об`єктивно свідчать про добросовісність відповідача за первісним позовом, а відтак суд вбачає, що застосування до відповідача за первісним позовом штрафних санкцій у заявленому позивачем розмірі є надмірним та несправедливим.

Відповідач за первісним позовом зауважив, що він бере участь у посиленні обороноздатності України шляхом здійснення поставок товарів військового призначення, в тому числі, для Міноборони з метою забезпечення потреб військових формувань.

Стягнення з відповідача штрафних санкцій у заявленому розмірі призведе до зриву виконання інших державних та зовнішньоекономічних контрактів, для виконання яких мають бути залучені власні кошти відповідача, може призвести до порушення інтересів держави у сфері обороноздатності, що в даний час є пріоритетним питанням, вкрай важливим для державного суверенітету та територіальної цілісності України.

Зважаючи на надані відповідачем за первісним позовом обґрунтування, беручи до уваги всі фактичні обставини справи, приймаючи до уваги, що товар хоч і з простроченням, але був у повному обсязі поставлений та прийнятий без зауважень позивачем за первісним позовом (доказів протилежного до матеріалів справи не надано), а матеріали справи не містять доказів понесення позивачем за первісним позовом збитків, спричинених простроченням виконання відповідачем за первісним позовом зобов`язань, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, а саме, справедливості, добросовісності, розумності, суд дійшов висновку про наявність підстав для реалізації свого права щодо зменшення розміру пені та штрафу, що підлягає стягненню з відповідача, на 97 % відсотків.

При цьому суд враховує, що обороноздатність країни підтримується не шляхом застосування надмірних штрафних санкцій стосовно підпорядкованого суб`єкта господарювання, яке може спричинити його банкрутство, а шляхом будь-якого посильного сприяння відповідному суб`єкту в своєчасному виконанні своїх зобов`язань з поставки вкрай необхідної державі продукції. Як і подальше покладення штрафних санкцій на контрагентів відповідача, які здійснюють вклад в постачання продукції, ніяким чином не стимулюватиме їх до подальшої співпраці, яка є надзвичайно необхідною.

Щодо інших аргументів сторін суд зазначає, що вони були досліджені та не наводяться у судовому рішенні, позаяк не покладаються в його основу, тоді як Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (справа Серявін проти України, § 58, рішення від 10.02.2010). Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод (рішення Європейського суду з прав людини у справі Трофимчук проти України).

Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Однак, судовий збір, у разі зменшення судом розміру неустойки на підставі статті 233 Господарського кодексу України та частини 3 статті 551 Цивільного кодексу України, покладається на відповідача повністю без урахування зменшення неустойки, оскільки таке зменшення є наслідком не необґрунтованості позовних вимог в цій частині, а виключно застосування судами свого права на таке зменшення, передбаченого наведеними нормами.

Аналогічна правова позиція щодо розподілу судових витрат викладена у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 05.04.2018 у справі № 917/1006/16, від 03.04.2018 у справі № 902/339/16.

Таким чином, у разі коли господарський суд зменшує розмір неустойки (штрафу, пені), витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору, відшкодовуються за рахунок відповідача у сумі, сплаченій позивачем за позовною вимогою, яка підлягала б задоволенню, якби зазначений розмір судом не було зменшено.

Щодо вимог за зустрічним позовом про визнання протиправною бездіяльність Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» яка полягає у неналежному розгляді листів Приватної фірми "ПРОМЕНЕРГО" від 12.08.2024 №1208 та від 22.08.2024 року № 372/Б відносно настання істотної зміни обставин та пропозиції укласти додаткову угоду; зобов`язання Державного підприємства Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» належним чином розглянути листи Приватної фірми "ПРОМЕНЕРГО" від 12.08.2024 № 1208 та від 22.08.2024 року № 372/Б; зобов`язання Державне підприємство Міністерства оборони України «Агенція оборонних закупівель» укласти додаткову угоду про подовження строків поставки шляхом внесення змін у Державний контракт на виготовлення та поставку (закупівлю) товарів оборонного призначення № 23/2-120-VDK-24/ДСК від «09» квітня 2024 року, а саме у додаток Додаток № 1 (специфікація) в частині п`ятої поставки, яку викласти в наступній редакції: строком поставки п`ятої партії Товару у кількості 25 000 од. є ТО +225 днів;

Згідно з п.10.3. Контракту зміни до Контракту можуть бути внесені за взаємною згодою Сторін шляхом оформлення додаткової угоди до Контракту. Питання щодо внесення змін до Контракту може вирішуватися Сторонами не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення його строку.

У пункті 4.2. Контракту сторонами також було унормовано, що в обґрунтованих випадках сторони мають право коригувати строк поставки і приймання товару не пізніше ніж за 5 (п`ять) календарних днів до закінчення строку дії контракту шляхом внесення змін до цього контракту на підставі письмового звернення виконавця, яке Виконавець повинен надати не пізніше ніж за 15 (п`ятнадцять) календарних днів до дати поставки Товару, зазначеної в Специфікації, з обґрунтуванням та наданням документального підтвердження настання такого випадку відповідно вимог розділу 7 цього Контракту.

Продовження строку виконання зобов`язань постачання товару можливе у випадку істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом у разі, якщо вони змінились на стільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б цей контракт або уклали б його на інших умовах. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувались при укладанні контракту він може бути змінений або розірваний за згодою сторін. Доказом виникнення істотної зміни обставин, які впливають на можливість виконання своїх обов`язків за контрактом є документ про істотну зміну обставин, що видається ТПП України. Сторона, що не можу виконати зобов`язання за контрактом унаслідок виникнення істотної зміни обставин, повинна у максимально короткий час не пізніше 5 календарних днів з моменту їх виникнення повідомити про це в письмовій формі іншу сторону. У разі не повідомлення або несвоєчасного повідомлення про настання істотної зміни обставин вона позбавляється права посилатись на ці обставини, навіть, при наявності відповідного висновку про істотну зміну обставин, що видається ТПП України. (п. 7.12 контракту).

На підставі висновку ТПП України від 28.12.2022 між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до державного контракту № 370/3/5/2/1/305 від 07.10.2022, якою внесено зміни щодо строку дії договору та внесено зміни в календарний план надання послуг - продовжено строк надання послуг до 10.03.2023.

Позивач за зустрічним позовом посилається на те, що листами від 12.08.2024 №1208, від 22.08.2024 року № 372/Б та від 13 вересня 2024 року вих. № 13/09 ним було повідомлено про зміну істотних обставин та надано пропозицією укласти додаткову угоду до Контракту, яку розглянуто неуповноваженим органом, а відповідачем безпосередньо не розглянуті.

Відповідно до ч. 1 статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Разом з тим законодавець передбачає випадки, коли розгляд питання про внесення змін до договору чи про його розірвання передається на вирішення суду за ініціативою однієї із сторін.

Підставами для внесення змін до договору, передбаченими законом, є: істотне порушення договору його стороною (частина 2 статті 651 ЦК України), істотна зміна обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору (стаття 652 ЦК України), інші випадки, встановлені договором або законом (частина 2 статті 651 Цивільного кодексу України).

Відповідно до частини першої статті 652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов`язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Згідно з частиною другою статті 652 ЦК України якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Згідно з частиною четвертою статті 652 ЦК України зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом.

При укладенні договору та визначенні його умов сторони повинні розумно оцінювати ті обставини, при яких він буде виконуватися. Інтереси сторін можуть порушуватися будь-якою зміною обставин, що виникають у ході виконання договору, проте лише істотна зміна обставин визнається підставою для вимоги про зміну договору. Зміна обставин вважається істотною тільки тоді, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони б не уклали договір або уклали б його на інших умовах.

Отже, за змістом наведених законодавчих положень зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин в судовому порядку, як і розірвання договору з цих підстав, виходячи з принципу свободи договору, є заходами, що застосовуються за наявності підтвердження дійсної істотної зміни обставин, з яких виходили сторони, укладаючи цей правочин.

Істотна зміна обставин, у свою чергу, є оціночною категорією, яка полягає у зміні договірного зобов`язання таким чином, що його виконання для однієї зі сторін договору стає більш обтяженим, ускладненим чим суттєво змінюється рівновага договірних стосунків.

Аналіз статті 652 Цивільного кодексу України свідчить про те, що закон пов`язує можливість внесення змін до договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою статті 652 ЦК України, при істотній зміні обставин.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 у справі № 910/15484/17 від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17, від 22.12.2022 у справі № 916/3577/21, від 07.09.2022 у справі № 910/9911/21, від 21.05.2019 у справі № 904/9906/17, від 12.09.2019 у справі № 910/17469/18, від 18.02.2020 у справі № 902/364/19, від 19.07.2022 у справі № 910/14155/21.

Істотна зміна обставин, якими сторони керувалися, укладаючи договір, має бути не наслідком поведінки сторін, а бути зовнішньою щодо юридичного зв`язку між ними. Зміна договору у зв`язку з істотною зміною обставин за рішенням суду, виходячи з принципу свободи договору (пункт 3 частини першої статті 3, частина перша статті 627 ЦК України), є винятковим заходом. Для застосування судом відповідного повноваження потрібна як сукупність чотирьох умов, визначених у частині другій статті 652 ЦК України, так і встановлення того, що розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом (частина четверта цієї статті), тобто що таке розірвання буде необґрунтованим згідно з принципом "найменших негативних наслідків" для сторін договору (пункти 88- 90 постанови Великої Палата Верховного Суду від 13.07.2022 у справі № 363/1834/17 (провадження № 14-53цс21)).

Разом з тим, відповідно до частин першої, другої статті 5 ГПК України, здійснюючи правосуддя, господарський суд захищає права та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного права чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З наведених норм права вбачається, що держава забезпечує захист порушених або оспорюваних прав суб`єктів господарювання. Такі права захищаються у спосіб, який передбачений законом або договором, та є ефективним для захисту конкретного порушеного або оспорюваного права позивача. Якщо закон або договір не визначають такого ефективного способу захисту, суд відповідно до викладеної в позові вимоги позивача може визначити у рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Отже, розглядаючи справу суд має з`ясувати: 1) чи передбачений обраний позивачем спосіб захисту законом або договором; 2) чи передбачений законом або договором ефективний спосіб захисту порушеного права позивача; 3) чи є спосіб захисту, обраний позивачем, ефективним для захисту його порушеного права у спірних правовідносинах.

Тобто спосіб захисту має бути дієвим (ефективним), а його реалізація повинна мати наслідком відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів особи.

Якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача, у цих правовідносинах позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Однак, якщо обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором, проте є ефективним та не суперечить закону, а закон або договір у свою чергу не визначають іншого ефективного способу захисту, то порушене право позивача підлягає захисту обраним ним способом.

Суд констатує, що спірний контракт, виконаний сторонами у повному обсязі, що визнається сторонами, а відтак, заявлені позовна за зустрічним позовом вимоги не призведуть до відновлення порушеного права чи захисту інтересів позивача, оскільки станом на дату винесення рішення у даній справі, зазначений позивачем строк (термін) вже настав.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, що також є підставою для відмови у задоволенні позову у вказаній частині.

А відтак, суд відмовляє у задоволенні зустрічного позову в зв`язку з його необгрунтованістю.

Крім того, судом було враховано об`єктивні обставини причин прострочення зобов`язань з боку виконавця та зменшено на 97% розмір штрафних санкцій.

З огляду на вищевикладене, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу не досліджуються судом, так як з огляду на встановлені фактичні обставини справи, суд дав вичерпну відповідь на всі питання, що входять до предмету доказування у даній справі та виникають при кваліфікації спірних відносин як матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Судовий збір за зустрічним позовом залишається за позивачем за зустрічним позовом.

Оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, судом здійснено розгляд справи у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, застосувавши ст. ст. 2, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3 Конституції України та ст. 2, 11 Господарського процесуального кодексу України.

Керуючись статтями 74, 76-80, 86, 129, 236-242, 252 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд

ВИРІШИВ:

1. Первісний позов Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про стягнення 61 382 966,40 грн грн. задовольнити частково.

2. Стягнути з Приватної фірми "Променерго" (62472, Харківська область, м. Мерефа, вул. Довженка Олександра, 187-Г; ідент. код 30357156) на користь Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" (04074, м. Київ, вул. Автозаводська, 2; ідент. код 44725823) 855 589,40 грн пені, 985899,60 грн штрафу, а також 920744,49 грн. судового збору сплаченого за подачу позову.

3. Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

4. В іншій частині первісного позову в сумі 27664057,00 грн пені та 31 877 420,40 грн - в позові відмовити.

5. У задоволенні зустрічного позову Приватної фірми "Променерго" до Державного підприємства Міністерства оборони України "Агенція оборонних закупівель" про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

6. Судові витрати, сплачені за подачу зустрічного позову, покласти на позивача за зустрічним позовом.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ст. 241 ГПК України).

Відповідно до ст. 256, 257 Господарського процесуального кодексу України, рішення може бути оскаржене безпосередньо до Східного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено "23" червня 2025 р.

Суддя М.І. Шатерніков