УХВАЛА

25 червня 2025 року

м. Київ

cправа №910/12946/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Вронська Г.О. - головуюча, Бакуліна С.В., Баранець О.М.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст"

на рішення Господарського суду міста Києва (Бойко Р.В.)

від 12.12.2024

та постанову Північного апеляційного господарського суду (Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А., Барсук М.А.)

від 13.05.2025 (повний текст складений 13.05.2025)

у справі за позовом Приватного акціонерного товариства "Акціонерна компанія "Київводоканал"

до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст"

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Головне управління Національної поліції у м. Києві,

про стягнення заборгованості у розмірі 129 129,54 грн,

ВСТАНОВИВ:

1. Приватне акціонерне товариство "Акціонерна компанія "Київводоканал" (далі - Позивач) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" (далі - Відповідач, Скаржник) про стягнення плати за скид у міську каналізаційну мережу з об`єкта за адресою: м. Київ, вул. Промислова, 4-А (контрольний колодязь 1/11), із перевищенням допустимих концентрацій забруднюючих речовин, яка, за розрахунками Позивача, здійсненими відповідно до пунктів 7.4, 7.5 Правил приймання стічних вод абонентів у систему каналізації міста Києва, затверджених розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 12.10.2011 №1879, складає 113 909,04 грн, а також штрафних санкцій: інфляційних втрат у розмірі 9 899,54 грн і трьох процентів річних у розмірі 5 320,96 грн, нарахованих за період з 10 лютого 2023 року до 31 серпня 2024 року.

2. Рішенням Господарського суду міста Києва від 12.12.2024, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 у справі №910/12946/24, позовні вимоги задоволені повністю.

Стягнуто з Відповідача на користь Позивача плату за скид стічних вод з перевищенням допустимих концентрацій у розмірі 113 909,04 грн, інфляційні втрати у розмірі 9 899,54 грн, три проценти річних у розмірі 5 320,96 грн та судовий збір у розмірі 2 422,40 грн.

Ухвалено повернути Позивачеві з Державного бюджету України надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн, сплачений за платіжною інструкцією від 30.09.2024 №4919.

3. 29 травня 2025 року Відповідач (Скаржник) із використанням засобів поштового зв`язку подав касаційну скаргу на зазначені судові рішення, в якій просить скасувати їх та передати справу №910/12946/24 на новий розгляд до суду першої інстанції.

4. Крім того, Скаржник подав клопотання про зупинення виконання рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024.

5. Згідно з приписами пункту 1 частини першої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

6. Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

7. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина п`ята статті 12 ГПК України).

8. Частиною сьомою статті 12 ГПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

9. За змістом статті 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2024 рік" з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб у розрахунку на місяць становить 3 028 грн.

10. Частиною першою статті 163 ГПК України встановлено, що ціна позову визначається: 1) у позовах про стягнення грошових коштів - сумою, яка стягується, або сумою, оспорюваною за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку; 2) у позовах про визнання права власності на майно або його витребування - вартістю майна; 3) у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, - загальною сумою всіх вимог.

11. Предметом позову в цій справі (№910/12946/24) є стягнення з Відповідача плати за скид у міську каналізаційну мережу в розмірі 113 909,04 грн та штрафних санкцій: інфляційних втрат у розмірі 9 899,54, трьох процентів річних у розмірі 5 320,96 грн.

12. Отже, ціна позову в цій справі становить 129 129,54 грн (113 909,04 грн + 9 899,54 грн + 5 320,96 грн), що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 2024 рік - 302 800 грн (3 028 грн х 100).

13. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду зазначив, що для оскарження судових рішень у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує п`ятиста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, скаржникові необхідно довести та обґрунтувати наявність передбачених пунктом 2 частини третьої статті 287 ГПК України підстав (постанова від 21.05.2021 у справі № 905/1623/20).

14. При цьому тягар доказування наявності підстав, передбачених пунктом 2 частини третьою статті 287 ГПК України, покладається на скаржника.

15. Учасники судового процесу мають розуміти, що визначені підпунктами "а"-"г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України випадки є винятком із загального правила, і необхідність відкриття касаційного провадження у справі на підставі будь-якого з них потребує належних, фундаментальних, обґрунтувань як від заінтересованих осіб, так і від суду, оскільки інакше принцип правової визначеності буде порушено.

16. Разом із тим у тексті касаційної скарги Скаржник не навів обґрунтування підстав, передбачених підпунктами "а", "б", "в", "г" пункту 2 частини третьої статті 287 ГПК України.

17. Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію "суду права", що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є "судом фактів".

18. Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 №R (95) 5 державам-членам рекомендовано вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу.

19. У пункті 48 рішення Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 у справі "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" ("Levages Prestations Services v. France", заява №21920/93) вказано, що, зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежена перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.

20. Введення процесуальних "фільтрів" не порушує права на доступ до суду, оскільки воно вже реалізоване шляхом звернення до суду першої інстанції та надалі - суду апеляційної інстанції.

21. У цій справі касаційна скарга фактично зводиться до спроби переконати Суд у необхідності переглянути зміст рішень, ухвалених судами попередніх інстанцій. Водночас Верховний Суд не може ставити під сумнів законність рішення суду лише тому, що Скаржник вважає його незаконним. Настання відповідних наслідків у разі ухвалення судового рішення не на користь позивача / відповідача є звичайним (передбачуваним) процесом.

22. З урахуванням викладеного вище, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною Відповідача на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 у справі №910/12946/24.

23. Оскільки Суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі №910/12946/24, клопотання Скаржника про зупинення виконання судового рішення підлягає залишення без розгляду.

Керуючись статтями 234, 287, 293 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Комунального підприємства по ремонту і утриманню мостів і шляхів м.Києва "Київавтошляхміст" на рішення Господарського суду міста Києва від 12.12.2024 та постанову Північного апеляційного господарського суду від 13.05.2025 у справі №910/12946/24.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Головуюча Г. Вронська

Судді С. Бакуліна

О. Баранець