ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа№ 910/932/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Барсук М.А.

суддів: Пономаренка Є.Ю.

Руденко М.А.

при секретарі: Овчинніковій Я.Д.

за участю представників сторін:

від позивача: Анісімов Д.Д.;

від відповідача: Сібілєв М.А.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп"

на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 (повний текст складено 29.04.2025)

та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 (повний текст складено 19.05.2025)

у справі №910/932/25 (суддя Трофименко Т.Ю.)

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України"

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп"

про стягнення 1 947 981,35 грн,-

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" стягнення 1 947 981,35 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем своїх зобов`язань за договором № від 08.07.2022 в частині дотримання строків виконання робіт.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" пеню у розмірі 517 799,64 грн, штраф у розмірі 300 503,76 грн та судовий збір у розмірі 12 274,55 грн. В іншій частині позову відмовлено.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що із системного аналізу викладених норм законодавства в сукупності із узгодженими сторонами умовами Договору вбачається, що відповідальність підрядника у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання відповідачем робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

Оскільки кінцевим строком виконання підрядником усього комплексу робіт та передання замовнику готового об`єкта до експлуатації є 07.07.2023, суд першої інстанції дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення штрафу у розмірі 300 503,76 грн та пені у розмірі 517 799,64 грн.

Суд першої інстанції відхилив доводи відповідача стосовно зарахування стягнутої за порушення ним умов Договору суми банківської гарантії в рахунок сплати штрафних санкцій, допущення замовником прострочення в частині погодження змін до робочої документації, зупинення ГРС для проведення робіт та існування форс-мажорних обставин.

Також суд першої інстанції відхилив клопотання відповідача про зменшення розміру штрафних санкцій, вказавши про недоведення відповідачем обставин, необхідних для застосування судом положень ст. 233 ГК України, ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/932/25 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" про ухвалення додаткового рішення у справі № 910/932/25 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" 20 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу. В решті заяви відмовлено.

Суд першої інстанції, враховуючи фактичний обсяг наданих адвокатом послуг відповідачу у суді та витрачений ним час, обґрунтованість поданих адвокатом процесуальних документів, зважаючи на ступінь складності цієї справи, виходячи з критерію реальності, пропорційності до предмета спору і розумності розміру цих витрат, у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу, заявлені відповідачем до стягнення з позивача, поклав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 в частині відмови у стягненні пені у розмірі 574 953,63 грн та штрафу у розмірі 554 724,32 грн та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що:

- договір не має жодної із ознак саме будівельного підряду, наведених у статті 875 Цивільного кодексу України та не є договором будівельного підряду, а є договором звичайного підряду;

- в договорі передбачено прямий обов`язок відповідача дотримуватись погодженого графіку виконання робіт;

- умовами договору передбачено застосування пені і штрафу саме за несвоєчасне виконання будь-яких робіт, які передбачені графіком - етапами, а не лише усього договору в цілому.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 в частині задоволення позовних вимог про стягнення пені у розмірі 517 799, 64, штрафу у розмірі 300 503,76 грн та судового збору у розмірі 12 274,55 грн та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- судом безпідставно відмовлено у задоволенні клопотання про зобов`язання позивача надати відповідь на запитання відповідача, оскільки вони повністю стосуються предмета доказування по справі та мають значення для справи, обсягів виконання робіт та їх зміни в процесі виконання робіт;

- судом не надано належної правової оцінки простроченню кредитора з боку замовника, оскільки замовником було допущено прострочення в частині погодження змін до робочої документації та зупинення ГРС для проведення робіт;

- згідно наданого листування вбачається, що підрядником було виконано роботи у збільшеному обсягу, водночас досі не отримано оплату за них;

- позивач не здійснив дії, які були від нього необхідні для виконання договору, зокрема, не здійснив жодних дій для припинення діяльності ГРС на 40 діб для виконання робіт, як того вимагала робоча документація;

- суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій.

Не погоджуючись з додатковим рішенням суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/932/25 в частині задоволення 20 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити в цій частині нове, яким відмовити у стягненні з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 20 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Доводи апеляційної скарги зводяться до наступного:

- заявлений до стягнення нібито понесений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є надмірно великим, неспівмірним із складністю справи, а відтак необґрунтованим;

- саме порушення приписів договірних зобов`язань з боку відповідача стало підставою для звернення за захистом порушеного права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Згідно витягів з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, апеляційні скарги у справі №910/15671/23 передані на розгляд колегії суддів у складі: Барсук М.А. - головуюча суддя; судді - Пономаренко Є.Ю., Руденко М.А.

Ухвалою суду від 21.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 та призначено справу до розгляду на 24.06.2025.

Ухвалою суду від 26.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 для спільного розгляду з апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 та призначено справу до розгляду на 24.06.2025.

Ухвалою суду від 09.06.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/932/25 для спільного розгляду з апеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 у справі №910/932/25 та призначено справу до розгляду на 24.06.2025.

Позиції учасників справи

05.06.2025 через систему «Електронний суд» від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги відповідача та просив відмовити у її задоволенні.

12.06.2025 через систему «Електронний суд» від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній заперечив проти доводів та вимог апеляційної скарги позивача та просив відмовити у її задоволенні.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

08.07.2022 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (надалі - замовник, позивач) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" (надалі - підрядник, відповідач) укладено договір № (надалі - Договір), відповідно до п. 1 якого підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги: Послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Грінцеве), відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (надалі - роботи), а замовник - прийняти і оплатити такі роботи відповідно до умов Договору.

Згідно з п. 1.2 Договору склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (додаток № 1), Договірною ціною (додаток №2) та Графіком виконання робіт (додаток №3), які є невід`ємною частиною Договору.

Загальна вартість виконуваних робіт за цим Договором, що є ціною Договору згідно з Договірною ціною (додаток № 2), становить 13 680 000,00 грн, в тому числі ПДВ 20% - 2 280 000,00 грн (п. 3.1. Договору).

У відповідності до п. 4.1 Договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладення цього договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником Графіку виконання робіт (Додаток №3).

Згідно з п. 4.2 Договору строки виконання робіт можуть бути змінені з внесенням відповідних змін у цей Договір у випадках, передбачених чинним законодавством України.

Відповідно до п. 4.3 Договору датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 Договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника.

Місце виконання робіт (надалі - об`єкт): ГРС Грінцеве, с. Грінцеве, Сумський район, Сумська область (п. 4.4. Договору).

Умовами п. 4.5. Договору визначено, що передбачені цим Договором роботи підрядник виконує в умовах діючого виробництва, яке є об`єктом підвищеної небезпеки. При цьому, підрядник виконує роботи не порушуючи режимів транспорту газу та роботи газотранспортної системи, вимог з промислової безпеки та охорони праці із залученням своїх висококваліфікованих фахівців з використанням сучасних технологій. Підрядник відповідає перед замовником за якість виконаних робіт та їх відповідність вимогам, установленим національними стандартами, будівельними нормами, локальними актами замовника, іншими нормативно-правовими документами та умовами цього Договору.

Пунктами 5.1, 5.2 Договору сторони погодили, що передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін. Акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних будівельних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця. Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва. Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.

У разі виявлення в процесі приймання-передачі робіт недоліків, замовник письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення. У разі неприбуття підрядника у зазначений строк без попереднього узгодження додаткового строку прибуття для складання акту про недоліки та/або відмови підрядника підписати його, замовник складає акт про недоліки самостійно та направляє один примірник підряднику. Акт про недоліки вважається підписаним підрядником на 5 (п`ятий) робочий день після його отримання (п. 5.4. Договору).

Після усунення недоліків підрядником, зазначених в акті про недоліки виконаних робіт, підписується акт приймання виконаних робіт та довідка про вартість виконаних робіт, на підставі яких здійснюється розрахунок, передбачений розділом 3 Договору (п. 5.5. Договору).

Розділом 6 Договору обумовлено порядок виконання робіт.

Відповідно до п. 6.18. Договору роботи вважаються прийнятими замовником в повному обсязі шляхом підписання замовником та підрядником без зауважень останнього акту приймання виконаних робіт та за умови наявності підписаних всіх актів приймання виконаних робіт за цим Договором.

Згідно з умовами пунктів 7.1.1., 7.1.2. 7.1.4. Договору замовник зобов`язаний: допустити підрядника на об`єкт для проведення робіт з дотриманням вимог внутрішніх документів щодо охорони праці та допуску працівників сторонніх організацій та відвідувачів для виконання робіт (завдань) на об`єктах ТОВ "Оператор ГТС України"; приймати виконані роботи згідно оформлених в установленому Договором порядку актів приймання виконаних робіт; надати підряднику необхідну для виконання робіт інформацію, згідно Технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток № 1).

Підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені Графіком виконання робіт (Додаток № 3) строки роботи відповідно до Технічних, якісних та кількісних характеристик (Додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації (п. 7.3.1. Договору).

Відповідно до п. 10.2 Договору, у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток № 3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більше ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Договір вважається укладеним з моменту його підписання сторонами і діє 395 календарних днів. В частині гарантійних зобов`язань договір діє до закінчення гарантійного строку, а в частині розрахунків - до їх повного виконання (п. 11.1 Договору).

Додатком № 1 до Договору сторони погодили Технічні вимоги і якісні характеристики, яким зокрема, погоджений перелік робіт, що виконуються при ремонті пункту вимірювання витрати газу.

Додатком № 2 до Договору сторони погодили договірну ціну у розмірі 13 680 000,00 грн.

Додатком № 3 до Договору сторони погодили графік виконання робіт, яким визначили наступні граничні терміни виконання робіт:

1. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - 120 календарних днів;

2. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - 300 календарних днів;

3. Пусконалагоджувальні роботи - 365 календарних днів.

Передача підрядником виконаних робіт і прийняття їх замовником оформлена: актами приймання виконаних робіт за формою КБ-2в: № 1 від 29.12.2022 (за грудень 2022 року); № 1 від 12.06.2023 (за червень 2023 року); № 2 від 29.12.2023 (за грудень 2023 року); № 1 від 30.07.2024; актами вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт від 12.06.2023, від 29.12.2023; довідками про вартість виконаних робіт та витрати форми КБ-3: від 12.06.2023 за червень 2023; від 29.12.2023 за грудень 2023 року; від 30.07.2024 за липень 2024 року.

Позивач зазначає, що з урахуванням графіка виконання робіт (додаток № 3 до договору):

- роботи першого етапу (розроблення робочої документації) відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за грудень 2022 року на суму 132 432,00 грн виконані підрядником 29.12.2022, тобто, із простроченням на 51 календарний день, оскільки останнім днем виконання робіт за етапом № 1 є 05.11.2022.

- роботи другого етапу (будівельно-монтажні роботи) відповідно до Графіка виконання робіт (Додатка № 3 до Договору) відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за червень 2023 року на суму 45 417,67 грн та акту вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт за червень 2023 року на суму 7 746 783,47 грн виконані із простроченням на 38 календарних днів (виконані 12.06.2023, тоді як останній день виконання робіт за етапом № 2 - 04.05.2023);

будівельно-монтажні роботи за актом приймання виконаних будівельних робіт № 2 за грудень 2023 року та актом вартості устаткування за грудень 2023 року на сукупну суму на суму 4 148 992,23 грн виконані із простроченням на 238 календарних днів (виконано 29.12.2023).

Також із простроченням виконано роботи другого та третього етапів (будівельно-монтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи) відповідно до акту приймання виконаних будівельних робіт № 1 за липень 2024 року на суму 143 918,62 грн.

З огляду на порушення відповідачем строків виконання робіт за вищевказаними актами, позивач 12.09.2023, 23.02.2024 та 05.11.2024 направляв на адресу відповідача відповідні претензії №№ 12, 26, 17 про сплату штрафних санкцій за порушення строків виконання робіт за Договором.

Позивач вказує, що зазначені претензії залишені відповідачем без задоволення, що, відповідно, стало підставою для звернення із даним позовом до суду, у якому позивач просить стягнути з відповідача за порушення умов Договору в частині строків виконання робіт пеню у розмірі 1 092 753,27 грн та штраф у розмірі 855 228,08 грн.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до частини першої статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно з частинами 1, 2, 4 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів.

В частинах 1, 2 ст. 875 ЦК України визначено, що за договором будівельного підряду підрядник зобов`язується збудувати і здати у встановлений строк об`єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов`язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов`язок не покладається на підрядника, прийняти об`єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх.

Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов`язаних з місцезнаходженням об`єкта.

У розумінні наведеної норми основним предметом договору будівельного підряду є результат будівельних робіт - завершений будівництвом об`єкт або закінчені будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації на замовлення замовника, а не процес виконання робіт чи діяльність підрядника на створення об`єкта та його здачу. Додатковим предметом будівельного підряду можуть бути нерозривно пов`язані із місцезнаходженням об`єкта проектні та пошукові роботи щодо розробки за завданням замовника проектної або іншої технічної документації та/або виконання пошукових робіт (аналогічна правова позиція викладена у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 07.12.2018 зі справи № 910/22058/17, від 24.01.2020 зі справи № 910/3362/18).

Так, основним зобов`язанням підрядника за Договором є надання передбачених у пункті 1.1 договору послуг з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати разу ГРС Грінцеве). Водночас умовами договору з урахуванням додатків до нього також визначено інші обов`язки підрядника у межах основного зобов`язання, зокрема розробка, подання експертизи та отримання результатів експертиз робочої документації, виготовлення/придбання обладнання, будівельно-монтажні роботи, пусконалагоджувальні роботи.

Отже, проаналізувавши передбачені у договорі зобов`язання підрядника, суд першої інстанції з урахуванням висновків Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в постанові від 18.02.2025 у справі №910/3385/24 з подібних правовідносин, дійшов правильного висновку, що основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором робіт, завершальною стадією яких є пусконалагоджувальні роботи, а результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору, - це закінчені роботи з ремонту відповідно до такого договору.

При цьому, виконанням підрядником одного із перерахованих у Графіку виконання робіт (Додаток № 3 до Договору) етапу робіт не досягається загальний результат, на досягнення якого було укладено договір.

А тому є вірним висновок суду першої інстанції, що договір № про закупівлю від 08.07.2022 за правовою природою є договором будівельного підряду, правовідносини щодо якого регулюються положеннями, зокрема, статті 875 ЦК України.

При цьому у постанові Верховного Суду від 18.02.2025 у справі № 910/3385/24 у подібних правовідносинах зазначено, що як для договору підряду, так і для окремих видів договорів підряду (зокрема, будівельного), спільним є основний предмет договору, а саме результат виконаних підрядником робіт.

Відповідно до ч.1 ст. 846 Цивільного кодексу України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюються у договорі підряду.

Відповідно до частини першої статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно з п. 4.1 договору підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (Додаток №3), що додається до цього Договору та є невід`ємною його частиною.

У Додатку №3 до договору (Графік виконання робіт) сторони визначили строки виконання робіт: 1) обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації - 120 днів, 2) виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи - 300 днів, 3) пусконалагоджувальні роботи - 365 днів.

За встановлених обставин, суд першої інстанції дійшов мотивованого висновку про те, що сторонами передбачено строк виконання робіт в цілому, який складається із суми строків окремих етапів погоджених сторонами робіт.

При цьому, строк виконання робіт розпочинається з дати підписання договору (08.07.2022) та завершується зі спливом строку виконання встановленого для останнього етапу робіт.

Як вже зазначалось, основним зобов`язанням підрядника є виконання усіх передбачених договором робіт, завершальною стадією яких є пусконалагоджувальні роботи, а результат підрядних робіт, зважаючи на предмет договору, - це закінчені роботи з ремонту відповідно до такого договору.

А тому, враховуючи умови договору, відповідач повинен був здійснити виконання робіт у строк по 07.07.2023.

Згідно зі статтями 610, 611 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у разі стягнення неустойки (пені, штрафу).

За змістом частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Штрафними санкціями у ГК України визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання (частина перша статті 230 ГК України).

За змістом частини четвертої статті 231 цього Кодексу у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).

Сторони в п. 10.2. Договору передбачили, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток № 3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більше ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів позивача, останній зазначає про можливість стягнення неустойки за недотримання відповідача строків виконання окремих етапів робіт.

Так, за змістом п. 1.1 Договору під поняттям "Роботи" сторонами визначено "Послуги ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пунктів вимірювання витрати газу ГРС Грінцеве)".

Тобто під роботами розуміється весь комплекс робіт, що є предметом договору. Умова договору про відповідальність не містить положень про її настання у випадку порушення строку виконання окремого етапу робіт.

Колегія суддів зауважує, що формулювання пункту 10.2 договору взагалі не містить словосполучення «етапи робіт». Натомість, пункт оперує поняттям «виконання Робіт», а також «при порушенні строку виконання робіт». А тому, вживаючи формулювання «…у випадку несвоєчасного виконання Робіт…» та «…при порушенні строку виконання Робіт більш ніж на 30 календарних днів Підрядник додатково сплачує…» сторони мали на меті покладення на боржника відповідальність за прострочення саме кінцевого строку виконання робіт, а не за несвоєчасне виконання кожного окремого етапу робіт.

Із системного аналізу наведених вище норм законодавства в сукупності із узгодженими сторонами умовами Договору вбачається, що відповідальність підрядника за умовами укладеного між сторонами у цій справі договору у виді штрафних санкцій (пені, штрафу) настає у разі прострочення виконання підрядних робіт у цілому, а не за прострочення у виконанні окремих етапів робіт у межах основного зобов`язання.

Подібна правова позиція викладена також у постановах Верховного Суду від 23.07.2019 у справі № 911/2076/18, від 29.08.2019 у справі № 911/2454/18, від 12.09.2019 у справі № 911/2360/18, від 24.01.2020 у справі № 910/3362/18, від 25.02.2020 у справі № 910/3920/18, від 31.05.2022 у справі № 910/4235/20 та у постанові від 18.02.2025 у справі № 910/3385/24, в якій досліджувались аналогічні правовідносини.

З огляду на викладене колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що прострочення відповідачем у виконанні зобов`язань за договором починається із наступного дня за днем закінчення виконання всіх робіт за договором, тобто із 08.07.2023, та відповідно саме із цієї дати виникає право позивача на нарахування пені та штрафу.

Як вбачається з наявних в матеріалів актів, відповідач частково допустив прострочення виконання своїх зобов`язань за договором, зокрема за актами № 2 від 29.12.2023 та № 1 від 30.07.2024.

Водночас, враховуючи вищенаведені висновки щодо початку перебігу строку прострочення, а також межі позовних вимог, прострочення відповідача за актами від 29.12.2022 та 12.06.2023 відсутнє, оскільки відповідачем відповідні роботи виконано до закінчення передбаченого п. 4.1. Договору терміну.

А тому, відповідно до вірно здійсненого судом першої інстанції розрахунку, розмір пені та штрафу становлять:

- за загальний період з 08.07.2023 (вірно визначений початок періоду прострочення виконання зобов`язання) по 04.11.2023 (вказаний позивачем кінцевий період нарахування) за актом № 2 від 29.12.2023 пеня становить 497 879,07 грн; штраф становить 290 429,46 грн

- за період з 08.07.2023 (вірно визначений початок періоду прострочення виконання зобов`язання) по 08.01.2024 (вірно визначена кінцева дата нарахування з урахуванням приписів ч. 6 ст. 232 ГК України) за актом № 1 від 30.07.2024 пеня становить 19 920,57 грн; штраф становить 10 074,30 грн.

Доводи відповідача щодо зарахування стягнутої за порушення ним умов договору суми банківської гарантії в рахунок сплати штрафних санкцій судом першої інстанції правомірно відхилені, оскільки стягнення пені та штрафу не залежить від реалізації права на звернення стягнення за банківською гарантією. Крім того, положення договору не містять застережень про пріоритетність у застосуванні або можливість взаємного зарахування цих способів забезпечення виконання зобов`язань.

Відповідна правова позиція викладена у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 21.12.2018 у справі № 908/7/18.

Отже, незважаючи на те, що загальною фактичною підставою виникнення права кредитора на отримання коштів як господарської санкції та за банківською гарантією є порушення боржником своїх зобов`язань, неустойка і банківська гарантія вважаються різними способами захисту прав та законних інтересів суб`єктів господарювання, різними засобами забезпечення виконання господарських зобов`язань. Зазначені способи мають різну правову природу і не є взаємовиключними. Сплата коштів кредитору гарантом і сплата штрафних санкцій боржником не належать до одного виду відповідальності.

Доводи відповідача про наявність прострочення кредитора з боку замовника, оскільки останнім було допущено прострочення в частині погодження змін до робочої документації та не зупинено ГРС для проведення робіт правомірно відхилені судом першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 613 Цивільного кодексу України кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку.

Так, доводи відповідача з посиланням на листування сторін про допущення замовником прострочення в частині погодження змін до робочої документації, є необґрунтованими, оскільки умовами договору взагалі не визначено строки погодження робочої документації, невиконання яких можна кваліфікувати як прострочення кредитора.

Відповідно до п. 6.10 договору сторони залишають за собою право зупинити виконання робіт в межах строку дії цього Договору на підставі письмового звернення Підрядника або Замовника про настання умов, за яких виконання робіт заборонено та/або не рекомендовано діючими нормативними, галузевими документами, національними стандартами та правилами, що регламентують предмет таких робіт.

У випадку зупинки виконання робіт на підставі причин наведених у п. 6.10 сторони складають Акт про зупинку виконання робіт (п. 6.11. Договору).

Проте, в матеріалах справи відсутні будь-які акти про зупинку виконання робіт за Договором.

При цьому колегія суддів врахує, що відповідач із пропозиціями стосовно зупинки замовником ГРС звертався із листами, які датовані 11.08.2023, 14.09.2023, тобто після настання граничного строку виконання всіх робіт за договором.

При цьому, матеріали справи також не містять укладених між сторонами додаткових угод щодо продовження термінів виконання робіт сторонами.

А тому доводи апелянта в частині наявності прострочення кредитора колегія суддів відхиляє.

Посилання відповідача на наявність форс-мажорних обставин правомірно були відхилені судом першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 617 ЦК України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обов`язків контрагентом боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобов`язання, відсутність у боржника необхідних коштів.

Згідно з положеннями статті 218 ГК України у разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.

Відповідно до ст.14-1 Закону України "Про торгово-промислові палати в Україні" Торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб`єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб`єктів малого підприємництва видається безкоштовно (ч.1).

Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об`єктивно унеможливлюють виконання зобов`язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов`язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами. (ч.2).

Форс-мажорні обставини не мають преюдиційного характеру і при їх виникненні сторона, яка посилається на них як на підставу неможливості належного виконання зобов`язання, повинна довести їх наявність не тільки самих по собі, але і те, що вони були форс-мажорними саме для даного конкретного випадку.

Таких висновків дотримується Верховний Суд у постановах від 16.07.2019р. у справі №917/1053/18, від 09.11.2021р. у справі №913/20/21, від 30.05.2022р. у справі №922/2475/21, від 14.06.2022р. у справі №922/2394/21 та у постанові від 01.06.2021 у справі №910/9258/20.

Доведення наявності непереборної сили покладається на особу, яка порушила зобов`язання. Саме вона має подавати відповідні докази в разі виникнення спору.

Ознаками форс-мажорних обставин є наступні елементи: вони не залежать від волі учасників цивільних (господарських) відносин; мають надзвичайний характер; є невідворотними; унеможливлюють виконання зобов`язань за даних умов здійснення господарської діяльності.

Тобто, при виникненні форс-мажорних обставин сторона, яка посилається на дію форс-мажорних обставин, повинна це довести. Сторона яка посилається на конкретні обставини повинна довести те, що вони є форс-мажорними, в тому числі, саме для конкретного випадку. Виходячи з ознак форс-мажорних обставин, необхідно також довести їх надзвичайність та невідворотність. Те, що форс-мажорні обставини необхідно довести, не виключає того, що наявність форс-мажорних обставин може бути засвідчено відповідним компетентним органом.

Пунктами 8.2., 8.3. Договору передбачено, що сторони протягом 10 (десяти) календарних днів повинні сповістити одна одну про початок обставин непереборної сили (форс-мажору) у письмовій формі. Повідомлення про початок дії обставин непереборної сили (форс-мажору) та строк їх дії підтверджується сертифікатом Торгово-промислової палати України. Неповідомлення або несвоєчасне повідомлення однієї зі сторін про неможливість виконання прийнятих за даним Договором зобов`язань внаслідок дії обставин непереборної сили та/або не надання сертифікату Торгово-промислової палати України, позбавляє сторону права посилатися на будь-яку вищевказану обставину, як на підставу, що звільняє від відповідальності за невиконання зобов`язань.

Відповідно до п. 8.4. Договору сторони погодили, що при настанні обставин непереборної сили виконання зобов`язань за цим Договором продовжується на строк, відповідний строку дії вказаних обставин.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач листом від 19.04.2023 № 431 звернувся до позивача, у якому вперше повідомив про наявність обставин непереборної сили, що унеможливлюють своєчасне виконання робіт за Договором, на підтвердження чого долучив до вказаного листа Сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-23-0368 про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили).

Вказаним сертифікатом засвідчено настання для ТОВ "Газойлтехнопайп" форс-мажорних обставин щодо обов`язку виконання робіт за Договором, а саме: військової агресії РФ проти України, що стало підставою введення воєнного стану, введення комендантської години, ракетні обстріли та повітряні тривоги у зв`язку цим, як наслідок унеможливлення виконання роботи тривалий час, тривале аварійне, позапланове відключення електроенергії внаслідок пошкодження об`єктів енергетичної інфраструктури. Датою настання вказаних обставин визначено 19.10.2022.

Крім того, відповідні листи щодо настання форс-мажорних обставин, які містили пропозиції щодо укладення додаткової угоди про продовження термінів виконання робіт за Договором, надсилались відповідачем позивачу й надалі, а саме: листи від 04.05.2023 № 436, від 11.05.2023 № 449, від 15.05.2023 № 453 (до вказаного листа долучено сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-23-2286 про форс-мажорні обставини, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин для відповідача з 08.05.2023), від 28.06.2023 № 502 (до вказаного листа долучено сертифікат Київської обласної (регіональної) торгово-промислової палати № 3200-23-3009 про форс-мажорні обставини, яким засвідчено настання форс-мажорних обставин для відповідача з 08.05.2023), від 07.08.2023 № 550.

Водночас, позивачем не було погоджено пропозицій відповідача щодо продовження термінів виконання робіт за договором.

Згідно з частиною 1 статті 96 ЦК України юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов`язаннями, а статтями 525, 526 ЦК України і статтею 193 ГК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

При цьому зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

Відповідно до статті 42 ГК України підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Юридична особа здійснює свою господарську діяльність на власний ризик, а тому, укладаючи контракт, відповідач повинен був оцінити погоджений сторонами строк виконання зобов`язання з постачання товару та, відповідно, об`єктивно оцінити можливість виконання такого зобов`язання у вказаний у контракті строк.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що укладаючи 08.07.2022 договір, відповідач зав та повинен був враховувати, що в Україні діє воєнний стан.

Введення воєнного стану в Україні негативним чином відображається не лише на діяльності відповідача, а й позивача, тобто такі обставини стосуються обох сторін.

Відповідачем не надано доказів неможливості виконання ним свого зобов`язання з виконання підрядних робіт внаслідок настання форс-мажорних обставин, як і не наведено обґрунтованих причинно-наслідкових зв`язків між введенням 24.02.2022 в Україні воєнного стану та неможливістю виконання відповідачем своїх зобов`язань за вказаним договором.

Відтак, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підстави для звільнення відповідача від відповідальності за неналежне виконання зобов`язань за договором відсутні.

Стосовно заявленого у суді першої інстанції клопотання про зменшення розміру штрафних санкцій колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Аналогічні приписи наведено у статті 233 ГК України, за змістом якої у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу. Якщо порушення зобов`язання не завдало збитків іншим учасникам господарських відносин, суд може з урахуванням інтересів боржника зменшити розмір належних до сплати штрафних санкцій.

Аналіз приписів статей 551 ЦК України, 233 ГК України дає підстави для висновку про те, що право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки; господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення.

Так, в обґрунтування підстав для зменшення розміру штрафних санкцій за Договором відповідач посилався на збитковість підприємства у 2022-2023 роках, виконання робіт у повному обсязі за Договором та відсутності завдання позивачу збитків порушенням строків виконання робіт; неможливість відповідача впливати на визначення умов Договору; неодноразове повідомлення позивача про неможливість виконання робіт у встановлені строки.

Вирішуючи питання про зменшення розміру неустойки, яка підлягає стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.

Зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки (аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.09.2019 зі справи № 904/4685/18 від 21.11.2019 зі справи № 916/553/19).

Неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора (рішення Конституційного Суду від 11.07.2013 року № 7-рп/2013).

Водночас, при вирішенні питання про можливість зменшення неустойки суд повинен брати до уваги не лише майновий стан боржника, але й майновий стан стягувача, тобто, врахувати інтереси обох сторін.

Досліджуючи питання про зменшення штрафних санкцій суд повинен об`єктивно оцінити чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів обох сторін, а не лише відповідача. Разом з тим, приймаючи рішення про зменшення неустойки, суд також повинен виходити і з того, що одним із завдань неустойки є стимулювання належного виконання договірних зобов`язань, оскільки вона має обов`язковий для учасників правовідносин характер.

При цьому суд повинен забезпечити баланс інтересів сторін справи з урахуванням встановлених обстави справи та не допускати фактичного звільнення від їх сплати без належних правових підстав.

При оцінці поданого клопотання про зменшення розміру неустойки судом першої інстанції вірно враховано значне прострочення відповідачем виконання робіт за Договором, а також те, що обґрунтований розмір штрафних санкцій, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, не є значним чи надмірно великим, виходячи із загальної суми вартості виконаних робіт за Договором, а також погодженого між сторонами розміру неустойки пені лише у розмірі 0,1 % від вартості несвоєчасно виконаних робіт та штрафу лише у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.

При цьому надані відповідачем фінансові звітності малого підприємства (баланс на 31.12.2022 р., звіт про фінансові результати за 2022 р., баланс на 31.12.2023, звіт про фінансові результати за 2023 р.) не є достатніми підставами для зменшення розміру штрафних санкцій (пені та штрафу) з урахуванням встановлених судом обставин справи та у сукупності з іншими доказами, наявними у матеріалах справи.

А тому суд першої інстанції правомірно відмовив у задоволенні клопотання відповідача щодо зменшення пені та штрафу.

Стосовно доводів відповідача щодо безпідставної відмови у задоволенні клопотання про зобов`язання позивача надати відповідь на запитання відповідача, колегія суддів зазначає, що за приписами ст. 90 ГПК України учасник справи має право поставити в першій заяві по суті справи або у додатку до неї не більше десяти запитань іншому учаснику справи про обставини, що мають значення для справи.

Учасник справи має право відмовитися від надання відповіді на поставлені запитання: 1) з підстав, визначених статтями 67, 68 цього Кодексу; 2) якщо поставлене запитання не стосується обставин, що мають значення для справи; 3) якщо учасником справи поставлено більше десяти запитань.

Водночас, як вбачається із відповіді на відзив, позивач відмовився від надання відповідей на вищезазначені запитання відповідача в порядку ч. 5 ст. 90 ГПК України, посилаючись на те, що поставлені запитання не стосуються обставин, що мають значення для справи.

Суд першої інстанції, оцінивши пояснення учасників справи, дійшов до обґрунтованого висновку про відсутність підстав для зобов`язання позивача надати відповідь на поставлені у відзиві на позов питання, оскільки відповідні питання не стосуються обставин, що мають значення для справи.

Доводи відповідача стосовно не проголошення окремої ухвали з приводу вирішення даного процесуального питання колегія суддів відхиляє, оскільки приписи ст. 90 ГПК України не передбачають постановлення окремої ухвали за результатом вирішення клопотання стосовно письмового опитування учасників справи.

Крім того, додатковим рішенням Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі №910/932/25 стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" 20 300,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно зі статтею 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (стаття 16 Господарського процесуального кодексу України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Разом із тим розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, актів наданих послуг тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду (частина 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України).

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (частина 3 статті 126 цього Кодексу).

За змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.

На підтвердження понесених ним судових витрат відповідач надав договір № 17.10-1 про надання правничої допомоги від 17.10.2023, відповідно до п. 1 додаткової угоди № 29/01 від 29.01.2025 відповідач та Адвокатське об`єднання "СИНЕГОР" (надалі - Об`єднання) погодили надання Товариству з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" правової (професійної правничої) допомоги в наступному обсязі - представництво інтересів клієнта, зокрема, в Господарському суді міста Києва по справі № 910/932/25 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" про стягнення штрафних санкцій за договором № від 08.07.2022 у розмірі 1 947 981,35 грн.

В п. 2 вказаної додаткової угоди визначено вартість послуг із вироблення та узгодження правової позиції по справі, у тому числі аналізу позовної заяви, підбору актуальної судової практики, кваліфікації спірних правовідносин, вивчення документів клієнта, написання відзиву на позовну заяву та заперечень, а також представництва інтересів відповідача у Господарському суді міста Києва, яка складає 35 000,00 грн.

Між сторонами договору № 17.10-1 про надання правничої допомоги від 17.10.2023 підписано та скріплено частками акт приймання-передачі № 15/04 від 15.04.2025, яким засвідчено фактичне надання Об`єднанням відповідачу послуг із професійної правничої допомоги на суму 35 000,00 грн.

Позивач заперечує проти покладення на нього витрат на професійну правничу допомогу, зазначаючи, що заявлений до стягнення понесений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є надмірно великим, неспівмірним із складністю справи, а відтак необґрунтованим.

За змістом частини 4 статті 126 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини 4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України).

У розумінні положень частини 5 статті 126 Господарського процесуального кодексу України зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність").

Колегією суддів враховано, що розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань, з урахуванням складності справи, кваліфікації, досвіду і завантаженості адвоката та інших обставин. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю.

При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення - при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).

Колегією суддів досліджено подані відповідачем до суду докази, які свідчать про проведену адвокатом роботу, і не встановлено неспівмірності вказаних витрат.

Колегія суддів відзначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 Господарського процесуального кодексу України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 ЦК України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України.

Доводи відповідача, що саме порушення приписів договірних зобов`язань з боку відповідача стало підставою для звернення за захистом порушеного права, колегія суддів відхиляє, оскільки згідно положень п. 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7 за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна отримувати від сторони, що програла, відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

А тому, оскільки у даній справі позовні вимоги були задоволені частково, згідно приписів ст. 129 ГПК України відповідач має право на часткове відшкодування понесених витрат на професійну правничу допомогу.

Враховуючи викладене вище, з огляду на фактично надану адвокатом правову допомогу в межах справи № 910/932/25 у суді першої інстанції, наявність доказів на понесення відповідачем витрат на професійну правничу допомогу, а також співмірність розміру витрат з наданими послугами, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що у зв`язку з частковим задоволенням позовних вимог відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України витрати на правову допомогу покладаються частково на позивача у розмірі 20 300,00 грн.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За таких обставин, висновки суду першої інстанції про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, а тому рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/932/25 відповідають чинному законодавству, фактичним обставинам та матеріалам справи і підстав для його скасування чи зміни в межах доводів та вимог апеляційних скарг не вбачається.

Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційних скарг покладаються на заявників.

Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

У Х В А Л И В :

1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", Товариства з обмеженою відповідальністю "Газойлтехнопайп" на рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/932/25 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 14.04.2025 та додаткове рішення Господарського суду міста Києва від 14.05.2025 у справі № 910/932/25 залишити без змін.

3. Судові витрати зі сплати судового збору, понесені у зв`язку із подачею апеляційних скарг, покласти на апелянтів.

4. Матеріали справи № 910/932/25 повернути до місцевого господарського суду.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.

Повний текст постанови складено 30.06.2025

Головуючий суддя М.А. Барсук

Судді Є.Ю. Пономаренко

М.А. Руденко