ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2025 р.м. Одеса Справа № 916/2094/25

Господарський суд Одеської області у складі судді Литвинової В.В., розглянувши матеріали заяви

за позовом Державного підприємства "Адміністрація морських портів України"

до відповідача: фізичної особи-підприємця Сара Володимира Васильовича

про стягнення 373801,68 грн

До суду надійшла позовна заява Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" до фізичної особи-підприємця Сара Володимира Васильовича про стягнення 373801,68грн заборгованості за договором №3-І-ІЗФ-20 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого державного майна, забезпеченню комунальними та іншими послугами від 13.04.2020 року, з яких - 205542,59грн основного боргу, 118998,45грн пені, 37540,15грн інфляційних та 11720,49грн 3% річних.

Ухвалою від 30.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення (виклику) учасників справи. Встановлено Відповідачу строк, відповідно до ст. 251, 252 ГПК України, протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, для подання суду (з доказами надіслання іншим учасникам справи): відзив на позов з документальним обґрунтуванням викладених обставин, заяви з процесуальних питань (за наявності), належним чином засвідчені копій статутних та реєстраційних документів, заперечень - протягом п`яти днів з отримання відповіді на відзив.

Ухвала про відкриття, яка надіслана судом на адресу відповідача, зазначену в позові та Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань м. Ізмаїл Одеської області, вул. Михайла Грушевського, 2, кімн. 512, повернулась до суду з відміткою пошти адресат відсутній.

Відповідно до ст. 242 ГПК України днем вручення судового рішення є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати копію судового рішення чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, яка зареєстрована у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.

З огляду на викладене, відповідач вважається належним чином повідомлений про розгляд справи.

Відповідач відзиву не надав, тому справа розглядається за наявними матеріалами відповідно до ст. 178 ГПК України.

Згідно з ст. 248 ГПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Розглянувши матеріали справи, суд

встановив:

13.04.2020 року між Державним підприємством Адміністрація морських портів України в особі начальника Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (Балансоутримувач) та Фізичною особою-підприємцем Сарою Володимиром Васильовичем (Користувач) укладено договір №3-І-ІЗФ-20 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого державного майна, забезпеченню комунальними та іншими послугами (Договір).

Відповідно до п.1.1 Договору, балансоутримувач забезпечує утримання будівлі морський вокзал (інв.№ 29/632) з прибудинковою територією, шо розташована за адресою Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Набережна Луки Капікраяна, 4 (Будівля), є державним нерухомим майном, в якому Користувачем орендовано (за відповідним договором оренди державного нерухомого майна) нежитлові приміщення № 31-32, 22, 25, 26, 27, 30 та площадки (рампи), які розташовані між виробничо-складськими приміщеннями загальною площею 168,7 кв. м. (Приміщення), а Користувач бере участь в утриманні та обслуговуванні Будівлі та прибудинкової території (пропорційно займаної площі) і компенсації вартості спожитих комунальних, оплачує супутні послуги на умовах цього Договору та чинного законодавства України.

Факт користування приміщеннями на умовах оренди підтверджується актом приймання-передачі від 28.03.2017, підписаного між орендодавцем Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Одеській області до договору оренди від 28.03.2017.

Згідно з п.2.1-2.2 Договору №3-І-ІЗФ-20, ціна цього Договору визначається обсягом фактичної участі Користувача в утриманні та обслуговуванні Будівлі та прибудинкової території (пропорційно займаної площі), компенсації вартості фактично спожитих комунальних, інших супутніх послуг на умовах цього Договору та чинного законодавства України протягом всього часу оренди Приміщень. Розмір оплати участі Користувача в утриманні та обслуговуванні Будівлі та прибудинкової території (пропорційно до займаної площі), компенсації вартості фактично спожитих комунальних, інших супутніх послуг за період з 05.04.2019 р. по 29.02.2020 р. (включно) визначається па умовах цього Договору (в т.ч. на умовах Додатку № 1 до нього), на підставі окремого рахунку Балансоутримувача. Розмір щомісячної оплати участі Користувача в утриманні та обслуговуванні Будівлі та прибудинкової території (пропорційно до займаної площі), компенсації вартості фактично спожитих комунальних, інших супутніх послуг визначається на умовах цього Договору (в т.ч. на умовах Додатку № 2 до нього). Зміна цін/тарифів безпосередніх постачальників комунальних послуг (водопостачання, водовідведення. електропостачання та розподіл електроенергії), ставок державних податків і зборів обов`язкових для нарахування на вартість щомісячної плати окремих її частин) тощо не потребують внесення змін до цього Договору та враховуються Сторонами при взаєморозрахунках з моменту настання таких змін.

Положеннями п.2.3-2.4 Договору встановлено, що розрахунки за цим Договором здійснюються щомісячно, на підставі відповідних рахунків Балансоутримувача та підписаних Сторонами Актів приймання-передачі наданих послуг (Акт), шляхом банківського переказу Користувачем грошових коштів на поточний рахунок Балансоутримувача протягом 10 (десяти) банківських днів з моменту отримання відповідних рахунку та Акту від Балансоутримувача. Користувач зобов`язаний підписати отриманий від Балансоутримувача проект Акту протягом 5 (п`яти) робочих днів з дати отримання або в цей же строк надати свої заперечення/зауваження щодо нього. В разі непідписання Акту Користувачем та ненадання у встановлений строк обґрунтованих заперечень/зауважень щодо нього, такий Акт вважається Сторонами погодженим (підписаним).

Пунктом 2.5 Договору передбачено, що рахунки на оплату та проект Акту у двох примірниках передаються Користувачу шляхом вручення безпосередньо уповноваженому представнику Користувача під підпис та/або направлення на юридичну адресу Користувача іншим загальноприйнятим способом (поштою, кур`єрською поштою тощо). Застосування одного з описаних способів визнається Сторонами достатнім для забезпечення оплати Користувачем такого рахунку та підписанням ним Акту. У випадку виникнення спорів щодо одержання Користувачем рахунку на оплату та Акту, рахунок та Акт вважаються переданими та одержаними Користувачем, а тягар доказування того, що рахунок та Акт не були одержані, несе Користувач.

Відповідно до п. 3.1.1. Договору, Балансоутримувач має право своєчасно та в повному обсязі отримувати передбачену цим Договором плату, вимагати своєчасності та повноти її здійснення.

Згідно з п. 3.4.1. Договору, Користувач зобов`язаний здійснювати оплату за цим Договором у порядку, в строки та в обсязі, що встановлені цим Договором.

Як встановлено п.6.1, 6.3 Договору, у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством України та цим Договором. Порушенням Договору є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом цього Договору. Відповідальність Сторін за порушення зобов`язань по цьому Договору визначається умовами цього Договору та чинним законодавством України.

Пунктами 9.1, 9.2 Договору встановлено, що цей Договір набуває чинності з дня його підписання і скріплення печатками сторін і діє до 31 грудня 2020 року, але у будь-якому разі до повного виконання Сторонами своїх зобов`язань. Дія Договору вважається продовженою на кожний наступний календарний рік, якщо не пізніше ніж за 30 (тридцять) календарних днів до останнього дня терміну дії Договору жодна з Сторін письмово не повідомила іншу Сторону про припинення даного Договору. Сторони домовились, що відповідно до ст.631 Цивільного кодексу України умови цього договору розповсюджуються на їх взаємовідносини, які виникли між ними до його укладання, а саме з 05.04.2019 року.

Відповідно до п. 9.4, 9.5 Договору, цей Договір може бути розірваний за взаємною згодою Сторін шляхом укладання додаткової угоди до цього Договору. Припинення дії Договору не звільняє Сторони від виконання всіх існуючих на день його припинення зобов`язань та сплати штрафних санкцій, які виникли під час дії Договору.

В подальшому сторонами укладались додаткові угоди до договору: № 1 від 25.06.2020, № 2 від 11.03.2021, № 3 від 19.05.2021, № 4 від 09.03.2023 та № 5 від 08.02.2024.

Ці додаткові угоди укладались у зв`язку із зміною тарифів на комунальні послуги, тому відповідно змінювався і розмір оплати за договором №3-І-ІЗФ-20 шляхом викладення додатку № 2 до договору в іншій редакції.

За актом від 14.01.2025 (а.с. 16) орендар ФОП Сара В.В. повернув орендоване державне майно балансоутримувачу - Ізмаїльській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) за договором оренди від 28.03.2017.

Частиною 1 статті 193 ГК України встановлено обов`язок суб`єктів господарювання та інших учасників господарських відносин виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Аналогічні вимоги щодо виконання зобов`язання закріплені і в статті 526 ЦК України.

Позивач в позові зазначає, що Ізмаїльська філія ДП «Адміністрація морських портів України» протягом 2023, 2024 та 2025 років виконувала обов`язки за Договором №3-І-ІЗФ-20. Так, відповідачу направлені Акти прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) та виставлені відповідні Рахунки для оплати Відповідачем:

- зокрема протягом 2023 року від 31.01.2023 №1485/87, від 28.02.2023 №2807/87, від 31.03.2023 №4474/87 та №4477/87, від 28.04.2023 №1484/87К та №2806/87К, від 30.04.2023 №6179/87 та №6180/87, від 31.05.2023 №8048/87 та №8051/87, від 30.06.2023 №9645/87 та №9647/87, від 31.07.2023 №11442/87 та №11443/87, від 31.08.2023 №13320/87 та №13322/87, від 30.09.2023 №14938/87 та №14941/87, від 31.10.2023 №16604/87 та 16605/87, від 30.11.2023 №18070/87 та №18073/87, від 31.12.2023 №19406/87 та №19407/87.

- протягом 2024 року наступні: 31.01.2024 №1730/87, від 08.02.2024 №1729/87, від 29.02.2024 №3186/87 та №3187/87, від 31.03.2024 №4584/87 та №4585/87, від 30.04.2024 №5966/87 та №5970/87, від 31.05.2024 №7434/87 та №7435/87, від 30.06.2024 №8523/87 та №8524/87, від 31.07.2024 №9595/87 та №9598/87, від 31.08.2024 № 10869/87 та 10870/87, від 30.09.2024 №12083/87 та 12084/87, від 31.10.2024 №13158/87 та №13160/87, від 30.11.2024 №14159/87 та 14160/87, від 31.12.2024 №15109/87.

- та протягом 2025 року наступні: від 31.01.2025 №1051/87, від 31.03.2025 №1050/87/К.

Згідно вказаних Актів прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) були виставлені рахунки у 2023 році: від 31.01.2023 №1485/87, від 28.02.2023 №2807/87, від 31.03.2023 №4474/87 та №4477/87, від 28.04.2023 №1484/87К та №2806/87К, від 30.04.2023 №6179/87 та №6180/87, від 31.05.2023 №8048/87 та №8051/87, від 30.06.2023 №9645/87 та №9647/87, від 31.07.2023 №11442/87 та №11443/87, від 31.08.2023 №13320/87 та №13322/87, від 30.09.2023 №14938/87 та №14941/87, від 31.10.2023 №16604/87 та 16605/87, від 30.11.2023 №18070/87 та №18073/87, від 31.12.2023 №19406/87 та №19407/87. Та у 2024 році: від 31.05.2024 №7434/87 та №7435/87, від 30.06.2024 №8523/87 та №8524/87, від 31.07.2024 №9595/87 та №9598/87, від 31.08.2024 № 10869/87 та 10870/87, від 30.09.2024 №12083/87 та 12084/87, від 31.10.2024 №13158/87 та №13160/87, від 30.11.2024 №14159/87 та 14160/87, від 31.12.2024 №15109/87, від 31.01.2025 №1051/87, від 31.03.2025 №1050/87/К.

До позову додано копії реєстрів про вручення рахунків та актів за вересень 2022 року, серпень-жовтень, листопад грудень 2023 року, та за квітень і травень 2024 року.

Позивач посилається на те, що перелічені Акти прийняття-передачі виконаних робіт (наданих послуг) були підписані Відповідачем не всі, проте зауважень та заперечень не надійшло.

Так, оглянувши надані позивачем вищезазначені копії актів приймання-передачі від 31.08.2024 31.10.2024, 30.11.2024, 31.12.2024, 31.01.2025, 31.03.2025 не підписані відповідачем.

Позивач надав суду докази надсилання відповідачу зазначених непідписаних актів супровідними листами (а.с. 176-181) та поштових повідомлень (а.с. 171-173).

Однак, суд виходить з того, що відповідачем не надано заперечень щодо підписання даних актів, тому відповідно до п. 2.4 договору вони вважаються погодженими сторонами.

Позивачем складено вимоги до відповідача про необхідність сплатити заборгованість від 26.04.2023 № 512/14-03-05, від 27.09.2023 № 1091/14-03-05 та вимогу про сплату штрафних, інфляційних, збитків від 30.07.2024 № 798/14-03-05 (а.с. 127-152), але суду не надано доказів направлення їх відповідачу.

Відповідач несвоєчасно і не в повному обсязі сплачував вищезазначені акти та рахунки.

Так, відповідачем 26.04.2024 було сплачено рахунки від 30.09.2022 №7216/87 та №7217/87, від 31.10.2022 №8696/87 та №8698/87, від 30.11.2022 №9804/87 та 9806/87, від 31.12.2022 №11263/87 та №11264/87.

Відповідачем 30.05.2024 було сплачено рахунки від 31.01.2024 №1730/87, від 08.02.2024 №1729/87, від 29.02.2024 №3186/87 та №3187/87, від 31.03.2024 №4584/87 та №4585/87, від 30.04.2024 №5966/87 та №5970/87.

Таким чином, за розрахунком позивача заборгованість відповідача за договором становить 205542,59грн.

Як зазначено вище, договір №3-І-ІЗФ-20 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого державного майна, забезпеченню комунальними та іншими послугами, було укладено позивачем та відповідачем у зв`язку з тим, що відповідач орендував державне майно за договором оренди.

За актом від 14.01.2025 (а.с. 16) орендар ФОП Сара В.В. повернув орендоване державне майно балансоутримувачу - Ізмаїльській філії Державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) за договором оренди від 28.03.2017.

У ст. 25 Закону України «Про оренду державного та комунального майна» у разі припинення договору оренди орендар зобов`язаний протягом трьох робочих днів з дати припинення договору повернути орендоване майно в порядку, визначеному договором оренди

Отже, з наведеного акту від 14.01.2025 вбачається, що відповідач повернув орендоване майно, тобто відносини оренди державного майна припинені, що є підставою для припинення договору про відшкодування витрат.

Зазначений висновок суду відповідає і п. 7.6 Примірного договору про відшкодування витрат балансоутримувача на утримання орендованого майна (у тому числі місць загального користування та прибудинкової території) та надання комунальних послуг орендарю, затв. наказом Фонду державного майна України від 05.09.2023 № 1576, яким передбачено, що чинність цього Договору припиняється внаслідок підписання Акта приймання-передачі про повернення Орендованого майна.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що обгрунтованим є нарахування позивачем оплати відповідачу за договором №3-І-ІЗФ-20 про відшкодування витрат балансоутримувачу на утримання орендованого нерухомого державного майна, забезпеченню комунальними та іншими послугами, у період до закінчення строку цього договору, тобто до 14.01.2025.

Відповідач не надав суду доказів сплати 205542,59грн основного боргу, чи будь-яких заперечень, тому позовні вимоги про стягнення 205542,59грн основного боргу підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи прострочення сплати відповідачем за договором позивач просить стягнути з відповідача 37540,15грн інфляційних та 11720,49грн 3% річних, нарахованих станом на 20.05.2025.

Щодо вимог позивача про стягнення 118998,45 грн пені, нарахованої станом на 20.05.2025, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов`язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.

Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.

Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ст. 1 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (ст. 3 Закону України Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань).

Частиною 6 ст. 232 ГК України передбачено, що нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.

Положеннями п.6.4 Договору передбачено, що у випадку несвоєчасної сплати передбачених цим Договором платежів Балансоутримувач має право вимагати від Користувача сплати на користь Балансоутримувача пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення до повної сплати заборгованості, включаючи день сплати. Нарахування пені припиняється в день фактичного погашення заборгованості.

Перевіривши розрахунок пені, інфляційних та річних, суд встановив, що він здійснений позивачем правильно, тому позовні вимоги про стягнення пені, інфляційних та 3% річних також підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 73 ГПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

За змістом ст. 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Водночас обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ст. 77 ГПК України).

Відповідно до ст. 86 ГПК України, суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку задовольнити позовні вимоги.

Позивач сплатив за подання позову 4496,36грн судового збору.

Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України Про судовий збір при поданні до суду процесуальних документів, передбачених частиною другою цієї статті, в електронній формі - застосовується коефіцієнт 0,8 для пониження відповідного розміру ставки судового збору.

При цьому, суд враховує, що оскільки позов подано через підсистему Електронний суд, то позивач мав сплатити відповідно до ст. 4 Закону України Про судовий збір 4485,62грн судового збору.

Відповідно до ст. 129 ГПК України судові витрати в розмірі 4485,62грн сплаченого судового збору покладаються на відповідача.

На підставі вищевикладених норм права, керуючись ст.ст. 129, 232-240, 243, Господарського процесуального кодексу України, суд

вирішив:

1. Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

2. Стягнути з фізичної особи-підприємця Сара Володимира Васильовича (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Державного підприємства "Адміністрація морських портів України" в особі Ізмаїльської філії державного підприємства Адміністрація морських портів України (Адміністрація Ізмаїльського морського порту) (м. Ізмаїл Одеської області, вул. Набережна Луки Капікраяна, 4, код 38728402) 373801,68грн заборгованості та 4485,62грн витрат зі сплати судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Південно-західного апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 01 липня 2025 р.

Суддя В.В. Литвинова