ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 червня 2025 року м. ОдесаСправа № 910/9324/24
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого судді: Богацької Н.С.

суддів: Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»

на рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025, ухвалене суддею Семенчук Н.О., м. Миколаїв

у справі № 910/9324/24

за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія»

до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс»

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача: Акціонерного товариства «Миколаївобленерго»

про: стягнення 90029,04 грн,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2024 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Миколаївська електропостачальна компанія» (далі ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія») звернулося до Господарського суду Миколаївської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» (далі ТОВ «Схід Фінанс») про стягнення з останнього 90029,04 грн заборгованості за спожиту за період з січня 2022 по березень 2024 електроенергію у загальній кількості 40432 кВт/год.

Рішенням Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 у справі № 910/9324/24 позов ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» задоволено повністю, стягнуто з ТОВ «Схід Фінанс» на його користь 90029,04 грн заборгованості, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов ТОВ «Миколаївська електропостачальна компанія» залишити без розгляду.

В обґрунтування доводів та вимог апеляційної скарги відповідач зазначає, що 11.12.2024 представник позивача у судове засідання не з`явився. На адресу Господарського суду Миколаївської області через систему «Електронний суд» позивачем подано клопотання про відкладення (перенесення) розгляду справи, сформоване в системі «Електронний суд» 11.12.2024 (вх. № 15664/24). Зазначене клопотання не містить заяви про розгляд справи за відсутності Позивача. 27.02.2025 представник позивача у судове засідання знову не з`явивсь, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Позивачем не повідомлено суд першої інстанції про причини неявки. Позивачем не подано заяву про розгляд справи за його відсутності.

Як наслідок, скаржник зазначає, що згідно з пунктом 4 частини першої статті 233 ГПК України суд першої інстанції мав залишити позов без розгляду.

В апеляційній скарзі скаржник посилається на висновки, наведені у постановах Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 18.11.2022 у справі №905/458/21 та від 05.06.2020 у справі №910/16978/19.

Одночасно з апеляційною скаргою відповідачем заявлено клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку на апеляційне оскарження, яке мотивоване тим, що повний текст оскаржуваного рішення скаржник отримав лише 28.02.2025 о 21:55 год.

Відповідно до вимог ст. 32 ГПК України за результатами автоматизованого розподілу справ між суддями, оформленого протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями, для розгляду справи визначено судову колегію у складі головуючого судді Богацької Н.С., Діброви Г.І., Принцевської Н.М.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 31.03.2025 витребувано у Господарського суду Миколаївської області матеріали даної справи та відкладено вирішення питання щодо можливості відкриття, повернення, залишення без руху або відмови у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою до надходження даної справи з суду першої інстанції.

11.04.2025 матеріали даної справи надійшли до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.04.2025 апеляційну скаргу ТОВ «Схід Фінанс» залишено без руху на підставі ч. 2 ст. 260 ГПК України, як таку, що не відповідає вимогам п. 2 ч. 3 ст. 258 ГПК України, встановлено скаржнику 10-ти денний строк з дня вручення цієї ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги шляхом подання суду доказів сплати судового збору у розмірі 3633,60 грн (за належними реквізитами).

25.04.2025 від ТОВ «Схід Фінанс» надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано платіжну інструкцію від 16.04.2025 № 5 на суму 3633,60 грн.

Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 28.04.2025 ТОВ «Схід Фінанс» поновлено пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 у справі № 910/9324/24, за апеляційною скаргою відкрито апеляційне провадження, вирішено здійснювати її розгляд в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи, встановлено іншим учасникам справи строк до 16.05.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу (з належними доказами його направлення іншим учасникам справи), роз`яснено учасникам справи про їх право в цей же строк до 16.05.2025 подати до суду будь-які заяви чи клопотання з процесуальних питань, оформлені відповідно до ст. 170 ГПК України, разом з доказами направлення копій таких заяв чи клопотань іншим учасникам справи. Одночасно зупинено дію рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 у справі № 910/9324/24.

06.05.2025 та 09.05.2025 від позивача та третьої особи надійшли відзиви на апеляційну скаргу, в яких вони зазначали про її безпідставність та необґрунтованість.

15.05.2025 від відповідача надійшла відповідь на відзиви позивача та третьої особи на апеляційну скаргу, в якій відповідач вкотре зазначає про імперативний обов`язок суду залишити позов без розгляду у разі неявки позивача в судове засідання за умови, що він був належним чином повідомлений про час і місце судового засідання, не повідомив суд про причини його неявки та не надав суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

Будь-яких інших заяви чи клопотань від учасників справи не надходило.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (ч. 1 ст. 269 ГПК України).

Враховуючи приписи вищевказаної норми, колегія суддів у даному випадку переглядає рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 у справі № 910/9324/24 лише в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів враховує, що в апеляційній скарзі відповідач лише посилається на те, що з дати набуття ним права власності на будинок, у нього відсутнє споживання та заборгованість за спожиту електричну енергію.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що скаржником взагалі не наведено, у чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення суду (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо).

Жодних доводів та (або) аргументів з приводу незаконності висновку суду першої інстанції щодо наявності у відповідача перед позивачем заборгованості за спожиту за період з січня 2022 по березень 2024 електроенергію у загальній кількості 40432 кВт/год. апеляційна скарга не містить.

Водночас, колегія суддів враховує, що відповідачем жадним чином не спростовані висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, про те, що: він є власником житлового приміщення за адресою: м. Миколаїв Євгена Плужника (колишня Вербицького,24), на яке в період з 01.01.2022 по 01.04.2024 відбувався розподіл електричної енергії в загальній кількості 40432 кВт*год. на суму 90029,04 грн; положеннями пункту 1.2.15 Правил роздрібного ринку електричної енергії, затверджених Постановою НКРЕКП № 312 від 14.03.2018, встановлено, що при переході права власності (користування) на об`єкт до нового власника (користувача) переходять права та обов`язки за договором, укладеним відповідно до цих правил; докази сплати заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 90029,04 грн матеріали цієї справи не містять.

Фактично, доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, зводяться до того, що суд першої інстанції мав залишити позов без розгляду згідно з пунктом 4 частини першої статті 233 ГПК України.

Надаючи оцінку вищевказаним доводам, колегія суддів зазначає наступне.

За змістом пункту 2 частини першої та пункту 3 частини другої статті 42 ГПК учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Разом з тим учасники справи зобов`язані з`явитися за викликом суду в судове засідання, якщо їх явка визнана обов`язковою.

Згідно зі статтею 46 ГПК України сторони користуються рівними процесуальними правами. Крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, сторони (позивачі та відповідачі) також мають коло прав і обов`язків, передбачених статтею 46 ГПК України.

Одним із прав, які надаються учасникам справи, є право брати участь у судовому засіданні, якщо інше не визначено законом (пункт 2 частини першої статті 42 ГПК України). Водночас це право не є абсолютним, оскільки учасники зобов`язані з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою (пункт 3 частини другої статті 42 ГПК України).

Крім того, за учасник справи може відмовитися від свого права брати участь в судовому засіданні, заявивши клопотання про розгляд справи за його відсутності (частина третя статті 196 ГПК України).

Отже, учасник справи має право: а) брати участь в судових засіданнях (особисто або через представника); б) не брати участі в судових засіданнях, подавши клопотання про розгляд справи за його відсутності, крім випадків, коли суд визнав явку учасника обов`язковою.

Аналіз норм процесуального права свідчить про те, що учасник справи не може відмовитися від свого права на участь у судових засіданнях за принципом мовчання, його волевиявлення щодо цього має бути формалізоване.

Дії суду у разі неявки в судове засідання учасника справи визначені статтею 202 ГПК України, відповідно до частини четвертої якої у разі неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

У системно-логічному зв`язку з цією нормою перебуває норма, закріплена у пункті 4 частини першої статті 226 ГПК України, яка визначає, що суд залишає позов без розгляду, якщо позивач (його представник) не з`явився у судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Залишення позову без розгляду - це форма закінчення розгляду господарським судом справи без прийняття рішення суду по суті спору у зв`язку з виявленням обставин, які перешкоджають розгляду справи, але можуть бути усунуті в майбутньому, наслідком якої є можливість повторного звернення до суду з тотожним позовом.

Правове значення для прийняття судом рішення про залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання, передбаченої цими нормами процесуального права, має одночасна наявність таких обставин: 1) належне повідомлення судом позивача про час і місце судового засідання; 2) неявка позивача в судове засідання або неповідомлення позивачем суду причин його неявки в судове засідання; 3) неподання позивачем суду заяви про розгляд справи за його відсутності.

При цьому зміст частини четвертої статті 202 та пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України свідчить про те, що передбачена цими нормами процесуального права така процесуальна дія суду як залишення позову без розгляду з підстави нез`явлення позивача у судове засідання та неповідомлення про причини своєї неявки не залежить від того, чи була визнана судом явка позивача в судове засідання обов`язковою.

Колегія суддів звертає увагу, що представник позивача неодноразово брав участь у судових засіданнях, зокрема, 05.11.2024 (в першому судовому засіданні), в якому суд першої інстанції вчиняв процесуальні дії з розгляду заяв і клопотань у порядку статті 207 ГПК України.

11.12.2024 жоден із учасників цієї справи не з`явились в судове засідання, при цьому від кожного надійшло клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату (по тим чи іншим причинам), які були задоволені судом.

В судовому засіданні 20.02.2025 року були присутні всі учасники справи, сторони надали пояснення, відповіли на питання, судом було з`ясовано всі обставини справи та дослідженні докази, після чого, суд перейшов до стадії ухвалення судового рішення в зв`язку з чим оголосив перерву до 27.02.2025.

Фактично, як вбачається з матеріалів цієї справи, представник позивача не з`явився в судове засідання, не повідомивши про причини неявки, лише 28.11.2024 та 27.02.2025 (при проголошенні вступної та резолютивної частини рішення).

Колегія суддів звертається до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 03.06.2025 у справі № 914/855/24, в якій зазначено наступне:

«Судовий процес насамперед спрямований на вирішення спору шляхом ухвалення відповідного судового рішення з метою захисту прав особи, за захистом яких вона звернулася до суду. Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону.

Частина перша статті 196 ГПК України (яка розміщена у главі 6 ГПК України "Розгляд справи по суті") визначає, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Отже, розгляд справи, як стадія судового процесу, може здійснюватися у кількох судових засіданнях, які водночас об`єднані послідовністю здійснення у них певних процесуальних дій, які формують цілісну систему. Розгляд справи по суті розпочинається з оголошення головуючим судового засідання відкритим (частина третя статті 201 ГПК України). Випадки, коли розгляд справи по суті (і відповідне здійснення послідовності процесуальних дій) розпочинається спочатку, унормовані в ГПК України.

Тлумачення частини четвертої статті 202 ГПК України, за яким її приписи застосовуються буквально, попри процесуальну єдність стадії розгляду справи по суті та її безперервність, що виражається у послідовному здійсненні процесуальних дій судом, може привести до нерозумного результату, за яким навіть у разі відсутності позивача при оголошенні рішення суду це формально може бути сприйнято як підстава для залишення позову без розгляду.

На відміну від справи, що переглядається (№914/855/24), у справах, на які посилається Скаржник, Верховний Суд виходив з інших обставин: - у справі №905/458/21 - 14 квітня 2021 року представник позивача не з`явився у підготовче засідання, про дату, час та місце його проведення повідомлений шляхом направлення на юридичну адресу копії ухвали суду, що була вручена йому. 05 травня 2021 року представники сторін не з`явилися у підготовче засідання, про дату, час та місце підготовчого засідання повідомлені належним чином. 02 червня 2021 року представник позивача не з`явився у судове засідання для розгляду справи по суті, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Суд першої інстанції розглянув справу та ухвалив рішення про часткове задоволення позовних вимог; - у справі №910/16978/19 - у підготовче засідання, призначене на 09 січня 2022 року, представник позивача не з`явився, про причини неявки не повідомив. У зв`язку з цим Господарський суд міста Києва постановив ухвалу, якою залишив позов без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України. Північний апеляційний господарський суд залишив цю ухвалу без змін. За наслідками касаційного розгляду Верховний Суд погодився з висновками судів попередніх інстанцій.

З урахуванням викладеного вище, оскільки представник Скаржника брав участь як у підготовчих, так і судових засіданнях з розгляду справи №914/855/24 по суті, Верховний Суд дійшов висновку про відсутність підстав для залишення позову без розгляду.

Сама лише неявка представника Скаржника в одне із судових засідань, що відбулося 22 серпня 2024 року, не є підставою для застосування пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України».

Враховуючи вищевикладене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що лише неявка представника позивача в одне із судових засідань, що відбулося 28.11.2024, а також в судове засідання 27.02.2025 (в якому було лише проголошено вступну та резолютивну частину рішення), не може бути єдиною та безумовною підставою для застосування пункту 4 частини першої статті 226 ГПК України.

Статтею 276 ГПК України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст. 129 ГПК України витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника апеляційної скарги.

Керуючись статтями 129, 269, 275, 276, 281-284 ГПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Схід Фінанс» залишити без задоволення, рішення Господарського суду Миколаївської області від 27.02.2025 у справі № 910/9324/24 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 287 ГПК України.

Головуючий суддя Н.С. Богацька

Судді Г.І. Діброва

Н.М. Принцевська