ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2112/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівка "Райагрохім", м. Миронівка Київської області

до Товариство з обмеженою відповідальністю "Тенегія", м. Павлоград Дніпропетровської області

про стягнення попередньої оплати

Суддя Крижний О.М.

Без виклику (повідомлення) учасників

СУТЬ СПОРУ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Миронівка "Райагрохім" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області з позовною заявою, у якій просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" попередню оплату в розмірі 163753,70 грн.

Позовні вимоги мотивовані неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором поставки №153 від 07.11.2023 в частині поставки в повному обсязі паливно-мастильних матеріалів.

Позивач подав заяву про долучення до матеріалів справи копії фіскальних чеків, які підтверджують використання частини скретч-карток на паливо, які були придбані згідно наявних у справі рахунків-фактури та платіжних інструкцій.

Відповідач не скористався правом на подання відзиву на позов. Ухвалу суду від 01.05.2025 про відкриття провадження у справі, у якому запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дати відкриття провадження доставлено відповідачеві до його електронного кабінету 01.05.2025 о 17:44, що підтверджується відповідною довідкою.

Відповідно до п.2,5 ч.6 ст. 242 Господарського процесуального кодексу України днем вручення судового рішення є: день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, судове рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Отже, відповідачем отримано ухвалу про відкриття провадження у справі 02.05.2025, відповідно останнім днем строку на подання відзиву є 19.05.2025.

Під час розгляду справи судом досліджені письмові докази, що містяться в матеріалах справи.

Дослідивши матеріали справи, господарський суд, -

ВСТАНОВИВ:

Предметом доказування у даній справі є: встановлення обставин укладення договору поставки, строк дії договору, умови поставки товару, строк та порядок поставки товару, причини не поставки відповідачем товару, наявність підстав для повернення попередньої оплати.

Так, судом встановлено, що 07.11.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (постачальник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Миронівка "Райагрохім" (покупець) укладено договір поставки №153, відповідно до п.1.1 якого постачальник приймає на себе зобов`язання передати покупцю у власність товари, а покупець зобов`язується сплатити і прийняти вказаний товар.

Згідно з п.1.5 договору відпуск товару з АЗС здійснюється за довірчими документами (скретч-картки) на отримання товару відповідно до "Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами" затверджених Постановою КМУ №1442 від 20.12.1997.

Відповідно до підп. 1.1.1 п.1.14 договору після отримання оплати товару, постачальник зобов`язаний на протязі 5-ти робочих днів передати покупцю, а покупець зобов`язаний отримати від постачальника довірчі документи (скретч-карти) на придбану кількість ПММ, як підтвердження здійснення оплати товару.

Строк поставки товарів - до закінчення терміну дії довірчого документу (скретч-картки) (п.1.16 договору). Місце поставки товарів: передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картах вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п.1.17 договору).

Пунктом 1.34 договору передбачено що цей договір вважається укладеним і набирає чинності з моменту підписання сторонами та його скріплення печатками сторін (за умови наявності печатки у сторони). Даний договір укладений терміном на 1 рік. У випадку, якщо жодна зі сторін письмово не виявила бажання припинити його дію, даний договір вважається пролонгованим на кожен наступний рік і на тих же умовах (п.1.35 договору).

Матеріалами справи підтверджується, що відповідачем були виставлені рахунки-фактури на оплату товару: №0001/0000093 від 16.01.2024 на суму 93000,00 грн, №0001/0002927 від 07.11.2024 на суму 54189,00 грн, №0001/0001914 від 22.07.2024 на суму 46645,00 грн, №0001/0002194 від 20.08.2024 на суму 50490,00 грн, №0001/0003058 від 25.11.2024 на суму 67587,00 грн, №0001/0002175 від 19.08.2024 на суму 36093,00 грн, №0001/0000309 від 07.11.2023 на суму 68500,00 грн.

На підтвердження виконання своїх зобов`язань за договором в частині оплати товару позивач надав платіжні інструкції №6906 від 08.11.2023 на суму 68500,00 грн, 7154 від 16.01.2024 на суму 93000,00 грн, №393 від 07.11.2024 на суму 54189,00 грн, №84 від 22.07.2024 на суму 46645,00 грн, №164 від 20.08.2024 на суму 36093,00 грн, №166 від 20.08.2024 на суму 50490,00 грн, №445 від 25.11.2024 на суму 67587,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідач лише частково поставив товар, у зв`язку з чим звернувся до відповідача із вимогою №29 від 03.04.2025 про повернення коштів (попередньої оплати) у розмірі 163753,70 грн. Вказана вимога отримана відповідачем 08.04.2025, що підтверджується рекомендованим повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с.29).

Відповіді на вимогу матеріали справи не містять.

Позивач зазначає, що вказану заборгованість відповідачем у добровільному порядку не погашено, що і стало причиною звернення до суду.

Відносини, що виникли між сторонами регулюються загальними положеннями про договір поставки.

Відповідно до ст. 265 Господарського кодексу України за договором поставки одна сторона - постачальник зобов`язується передати (поставити) у зумовлені строки (строк) другій стороні - покупцеві товар (товари), а покупець зобов`язується прийняти вказаний товар (товари) і сплатити за нього певну грошову суму.

Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (ч.1 ст.193 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 Цивільного кодексу України).

Якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст.530 Цивільного кодексу України).

Як вбачається з умов договору строк поставки продукції є таким, що настав.

Доказів поставки відповідачем товару матеріали справи не містять. Натомість позивачем залучені до матеріалів справи копії невикористаних скретч-карток на пальне, а також копії фіскальних чеків, якими підтверджується використання частини придбаних скретч-карток.

Згідно з ч. 2 ст. 693 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Оскільки відповідачем не поставлено товар, позивач просить повернути суму попередньої оплати у розмірі 163753,70 грн.

Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події.

Враховуючи, що відповідач у повному обсязі товар не поставив, беручи до уваги звернення позивача до відповідача із вимогою про повернення попередньої оплати, а також звернення до суду з даним позовом, який одночасно вважається вимогою про повернення попередньої оплати, строк повернення попередньої оплати є таким, що настав.

Доказів повернення попередньої оплати відповідач не надав, доводи, наведені позивачем в обґрунтування позову, не спростував.

Згідно зі ст.ст.74, 77 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

З урахуванням викладеного, позовні вимоги про стягнення з відповідача попередньої оплати розмірі 163753,70 грн за договором підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судові витрати покладаються на відповідача у розмірі 2422,40 грн з урахуванням того, що позов подано в електронній формі.

Оскільки позивачем при зверненні із позовом до суду надмірно сплачений судовий збір (сплачено у розмірі 3028,00 грн, в той час, як позовом подано в електронній формі та з урахуванням коефіцієнту пониження 0,8 розмір судового збору становить 2422,40 грн), то надмірно сплачений судовий збір у розмірі 605,60 грн (3028-2422,40) може бути повернутий з державного бюджету за клопотання позивача. На час прийняття рішення клопотання про повернення судового збору від позивача не надходило, що не позбавляє останнього права подати зазначене клопотання після прийняття рішення.

Керуючись ст.ст. 2, 46, 73, 74, 76, 77-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівка "Райагрохім" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" про стягнення попередньої оплати - задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Тенегія" (51400, Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Соборна, буд. 99, ідентифікаційний код 44604267) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Миронівка "Райагрохім" (08801, Київська область, м. Миронівка, вул. Соборності, 143, ідентифікаційний код 05489224) заборгованість у розмірі 163753,70 грн (сто шістдесят три тисячі сімсот п`ятдесят три грн 70 коп), та судовий збір у розмірі 2422,40 грн (дві тисячі чотириста двадцять дві грн 40 коп).

Наказ видати після набрання рішенням законної сили.

Рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Центрального апеляційного господарського суду протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 30.06.2025

Суддя О.М. Крижний