УХВАЛА

03 липня 2025 року

м. Київ

cправа № 908/424/24

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:

Мачульського Г. М. - головуючого, Рогач Л. І., Краснова Є. В.,

розглянувши матеріали касаційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецторг"

на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2024

за позовом заступника керівника Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області в інтересах держави в особі Запорізької міської ради

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецторг"

про стягнення 1 719 317,53 грн,

ВСТАНОВИВ:

22.05.2025 (через систему ?Електронний суд?) Товариство з обмеженою відповідальністю "Агроспецторг" (далі - Товариство, скаржник) звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2025 (повний текст складено 24.04.2025) та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2024 разом з клопотаннями про поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень.

Дніпровською окружною прокуратурою міста Запоріжжя подано заперечення проти відкриття касаційного провадження.

Ухвалою Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 11.06.2025 касаційну скаргу залишено без руху на підставі частин 2, 3 статті 292 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України), у зв`язку з тим, що скаржником не надано належних доказів сплати судового збору за подання касаційної скарги у встановлених законом порядку та розмірі та наведені скаржником підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнано неповажними, тому запропоновано скаржнику навести інші підстави для поновлення строку та надати докази на їх підтвердження; надано скаржнику строк для усунення недоліків.

26.06.2026 (через систему ?Електронний суд?) Товариство подало заяву про усунення недоліків із доказами сплати судового збору у встановлених законом порядку та розмірі та клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження, яке обґрунтоване тим, що з початком повномасштабного вторгнення окупаційних військ на території України Товариство зупинило свою виробничу діяльність, тому єдиним працівником та представником є його керівник - Григоренко Олександр Володимирович; 02.05.2025 була отримана відмова адвоката в надані професійної правничої допомоги зі складанню касаційної скарги з причини проходження діагностичного медичного обстеження адвоката та неможливості підготувати касаційну скаргу в межах процесуального строку, встановленого ГПК України (зазначений факт підтверджується листом №0458/25 від 02.05.2025); 11.05.2025 керівник захворів і з 12.05.2025 до 21.05.2025 перебував на амбулаторному лікуванні; в перший же день після одужання завершено складання касаційної скарги та подано її до Верховного Суду, тобто жодне зволікання у вчиненні процесуальної дії щодо подання касаційної скарги до суду відсутнє; таким чином, причини пропуску процесуального строку, які реально існували та загрожували життю і здоров`ю, вказують на відсутність зловживань відповідачем процесуальними правами і свідчать про поважність причин пропуску строку на касаційне оскарження постанови суду.

Перевіривши заяву скаржника про усунення недоліків касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що підстави наведені скаржником у заяві не є поважними, з огляду на таке.

Частиною 2 статті 288 ГПК України передбачено, що учасник справи, якому повне судове рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Право господарського суду при вирішенні питання, що виникає у зв`язку із відновленням пропущеного процесуального строку, унормовуються процесуальним законодавством. Зокрема, відповідно до частини 1 статті 119 ГПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

ГПК України не пов`язує право суду відновити пропущений строк з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку. Отже, в кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює докази, що наведені в обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Суд зазначає, що клопотання чи заява про відновлення процесуального строку повинні містити роз`яснення причин пропуску і підстави, з яких заявник вважає ці причини поважними. В клопотанні чи заяві повинні бути докази того, що здійснити відповідні процесуальні дії у визначений строк у заявника не було можливості.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення сторони та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Як установлено Судом та не заперечується скаржником, повний текст оскаржуваної постанови в кабінет Електронного суду Товариством отримано 24.04.2025 о 17:23.

Пунктом 2 частини 6 статті 242 ГПК України визначено, що днем вручення судового рішення є день отримання судом повідомлення про доставлення копії судового рішення до електронного кабінету особи. Згідно з абз. 2 частини 6 цієї статті, якщо судове рішення надіслано до електронного кабінету пізніше 17 години, таке рішення вважається врученим у робочий день, наступний за днем його відправлення, незалежно від надходження до суду повідомлення про його доставлення.

Таким чином, датою вручення оскаржуваного судового рішення є 25.04.2025, тому передбачений положенням пункту 2 частини 288 ГПК України двадцятиденний строк, який обчислюється з дня вручення скаржнику повного тексту оскаржуваного судового рішення закінчився 15.05.2025, у той час як касаційну скаргу було подано 22.05.2025.

При цьому слід зазначити, що як роз`яснив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі "Пономарьов проти України" (Ponomaryov v. Ukraine), № 3236/03, 03.04.2008, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Отже, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Отже, враховуючи прецедентну практику Європейського суду з прав людини та імперативні приписи процесуального законодавства, можливість поновлення судом касаційної інстанції пропущеного строку не є необмеженою, а вирішення цього питання пов`язується із наявністю поважних причин пропуску строку. При цьому слід зауважити, що для поновлення процесуального строку суд має встановити наявність об`єктивно непереборних обставин, які перешкоджали вчасному зверненню зі скаргою на судове рішення, у зв`язку з чим заявник має довести суду їх наявність та непереборність, оскільки, в іншому випадку нівелюється значення чіткого окреслення законодавчо закріплених процесуальних строків.

Щодо посилання скаржника на перебуванні керівника Товариства на амбулаторному лікуванні, то варто зазначити, що амбулаторне лікування - лікування, проведене на дому або при відвідуванні самими хворими лікувального закладу (на відміну від стаціонарного лікування, здійснюваного з поміщенням пацієнта в лікарню). Отже, враховуючи, що із наданих доказів неможливо об`єктивно встановити, що Товариство припиняло свою діяльність, у тому числі і господарську, відсутні підстави вважати, що наведені скаржником підстави унеможливлювали або значно ускладнювали реалізацію права на звернення до суду у встановлені процесуальним законом строки.

Крім того, ухвалюючи рішення не залучати іншого адвоката для підготовки касаційної скарги з метою подання її у встановлений законом строк, Товариство діяло на власний розсуд.

Як унормовано частиною 4 статті 13 ГПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Положення ГПК України щодо процесуальних строків для вчинення відповідної процесуальної дії не обумовлюють можливість їх продовження через необхідність пошуку адвоката.

Відповідно до частини 1 статті 43 ГПК України учасники судового процесу та їх представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду є обов`язком не тільки для держави, а й усіх осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07.07.1989 у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" (Case of Union Alimentaria Sanders S.A. v. Spain) зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватись від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

За таких обставин Суд дійшов висновку, що причини подання касаційної скарги після закінчення строку на касаційне оскарження постанови Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2024 залежали лише від суб`єктивної волі скаржника, а не від об`єктивно непереборних обставин та зводяться до порушення скаржником вимог процесуального законодавства, визнає їх неповажними.

Відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 292 ГПК України, якщо заяву про поновлення строку не буде подано особою в зазначений строк або наведені підстави для поновлення строку на касаційне оскарження визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 цього Кодексу.

З огляду на те, що скаржником не доведено наявність існування об`єктивно непереборних обставин, що перешкоджали своєчасному зверненню із касаційною скаргою, а самі лише посилання на поважність причин пропуску строку за вказаних вище обставин не можуть бути покладені в основу мотивів для поновлення строку на касаційне оскарження, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для відмови у відкритті касаційного провадження у справі №908/424/24 за касаційною скаргою Товариства на підставі пункту 4 частини 1 статті 293 ГПК України.

Керуючись статтями 234, 235, 292, 293 ГПК України,

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі №908/424/24 за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Агроспецторг" на постанову Центрального апеляційного господарського суду від 23.04.2025 та рішення Господарського суду Запорізької області від 20.05.2024.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню

Головуючий Г. М. Мачульський

Судді Л. І. Рогач

Є. В. Краснов