ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" червня 2025 р. Справа № 910/15195/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Демидової А.М.

суддів: Ходаківської І.П.

Владимиренко С.В.

за участю секретаря судового засідання: Мельничука О.С.

за участю представників учасників справи:

від позивача: Зайцева Н.О.

від відповідача: Лакута Г.В., Лапій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця"

на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 (повне рішення складено 30.04.2025) (суддя Грєхова О.А.)

у справі № 910/15195/24 Господарського суду міста Києва

за позовом Корпорації "Украгротех"

до Акціонерного товариства "Українська залізниця"

про стягнення шкоди у розмірі 572 476,80 грн

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст і підстави позовних вимог

У грудні 2024 року Корпорація "Украгротех" (позивач) звернулась до Господарського суду міста Києва з позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" (далі АТ "Укрзалізниця", відповідач) про стягнення шкоди в розмірі 572 476,80 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано порушенням відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, внаслідок чого позивачем понесені необґрунтовані витрати в сумі 286 238,40 грн, а відтак є підстави для стягнення з відповідача 572 476,80 грн відповідно до ч. 2 ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції".

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення

Рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/15195/24 позов задоволено повністю та стягнуто з АТ "Укрзалізниця" на користь Корпорації "Украгротех" шкоду в розмірі 572 476,80 грн та витрати зі сплати судового збору в розмірі 8 587,15 грн.

Рішення суду мотивовано тим, що позивачем понесено витрати у сумі 286 238,40 грн за спірну послугу, відносно якої в подальшому рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19, рішенням Господарського суду міста Києва від 27.01.2021 у справі № 910/15766/20, яке набрало законної сили, підтверджено, що введення та встановлення вартості цієї послуги є порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг Залізниці), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку, а отже, наявна шкода, що знаходиться у прямій причинно-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача, яка відповідно до ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягає відшкодуванню в подвійному розмірі, а саме у сумі 572 476,80 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погодившись із рішенням Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/15195/24, АТ "Укрзалізниця" звернулося до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати вказане рішення суду як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст. 22, 1166 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), ст. 225, 255 Господарського кодексу України (далі ГК України), ст. 49, 52, 53, 248, 257 Митного кодексу України (далі МК України), ст. 74, 75, 76, 86 Господарського процесуального кодексу України (далі ГПК України), та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Зокрема, скаржник зазначає, що посилання позивача на те, що додаткові витрати з транспортування не були включені до собівартості продукції, суперечить ст. 53 МК України. Сплата підприємством вартості послуг не підтверджує наявність збитків унаслідок їх здійснення. Посилання на те, що позивач є кінцевим споживачем спірних послуг, не відповідають дійсним обставинам справи.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 21.05.2025 (колегія суддів у складі: головуючого Демидової А.М., суддів Ходаківської І.П., Владимиренко С.В.) відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ "Укрзалізниця" на рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/15195/24; розгляд апеляційної скарги призначено на 24.06.2025 о 10:50; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, пояснень, клопотань, заперечень до 06.06.2025.

Позиції учасників справи

Позивач у відзиві на апеляційну скаргу проти апеляційної скарги заперечує і просить суд апеляційної інстанції залишити її без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін.

Явка представників учасників справи

У судове засідання 24.06.2025 з`явились представники позивача та відповідача.

У судовому засіданні представники відповідача (скаржника) вимоги апеляційної скарги підтримали і просили суд її задовольнити.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував і просив суд залишити її без задоволення.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено судом апеляційної інстанції, відповідно до умов договору № 07244/ЦТЛ-2018 про надання послуг від 07.02.2018, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю "Транспортно-експедиторське підприємство "Вертикаль" (далі ТОВ "ТЕП "Вертикаль") (замовник) та АТ "Укрзалізниця" (перевізник) (далі Договір), перевізник взяв на себе зобов`язання здійснювати перевезення вантажів, надання вантажного вагону для перевезення та інших послуг, пов`язаних з організацією перевезення вантажів у внутрішньому та міжнародному сполученнях (експорт, імпорт) у вагонах перевізника, вагонах залізниць інших держав та/або вагонах замовника і проведення розрахунків за ці послуги. Крім того, обов`язком перевізника є, зокрема, надавати додаткові послуги, пов`язані з перевезенням вантажів, перелік яких зазначається в додатках до цього Договору.

Згідно з п. 3.5 Договору розмір плати за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, перелік яких наведений у додатках до цього Договору, визначається перевізником. Зміни ставок за додаткові послуги, які виконуються за вільними тарифами, визначаються перевізником і доводяться замовнику шляхом розміщення інформації на офіційному сайті перевізника із зазначенням терміну введення їх у дію не раніше ніж через 30 календарних днів після оголошення.

Пунктом 9.1 Договору встановлено, що у разі прийняття нормативних актів, які змінюють умови надання послуг з перевезення вантажів та порядок їх сплати і т. ін., сторони зобов`язані привести Договір у відповідність до таких нормативних актів шляхом внесення необхідних доповнень і змін до цього Договору.

У п. 9.2 Договору погоджено, що зміни й доповнення до цього Договору оформлюються у письмовій формі, підписуються сторонами і стають невід`ємною частиною Договору після підписання, якщо інше не передбачено цим Договором. В односторонньому порядку перевізник має право внести зміни до додатків 1, 2, 3 цього договору або в інших випадках, передбачених Договором.

Відповідно до рішення правління АТ "Укрзалізниця" № Ц-64/101 від 18.12.2018 передбачено послугу з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, та встановлено за неї плату в розмірі 170,38 грн без ПДВ.

Наказом АТ "Укрзалізниця" від 09.01.2019 № 22 послуга з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, була введена в дію.

Додатковою угодою № 5 від 01.03.2019 до Договору доповнено розділ 2 новим підпунктом 2.1.20, відповідно до якого встановлено обов`язок замовника, зокрема, компенсувати перевізнику витрати, пов`язані з подачею й забиранням вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням за ставкою, встановленою у додатку 1 до цього Договору. Оплата здійснюється за найкоротшу відстань до однієї із сусідніх станцій, відкритої для вантажних операцій: малодіяльна вантажна станція навантаження/вивантаження (станція надання послуг) Богодухів, та, відповідно, доповнено додаток 1 до цього Договору пунктом 13, зокрема, введено додаткову послугу, пов`язану з перевезенням вантажів, що надаються за вільними тарифами: подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням. Ціна за одиницю після коригування 170,38 грн без ПДВ за 1 вагон/1 кілометр.

З метою виконання Корпорацією "Украгротех" своїх зобов`язань за контрактом № UA-TD/18-1, укладеним з Толдер Девелопмент Інк. (далі Контракт), 21.02.2019 між ТОВ "ТЕП "Вертикаль" як експедитором та Корпорацією "Украгротех" як клієнтом укладено договір транспортного експедирування № 801 від 21.02.2019 (далі Договір транспортного експедирування), за яким експедитор взяв на себе зобов`язання за плату і за рахунок клієнта надавати послуги з організації перевезення зернових та олійних культур, зазначених клієнтом, залізничним та/або автомобільним транспортом, а також виконання інших дій, необхідних для виконання обов`язків за цим Договором і узгоджених з клієнтом.

Додатковими угодами № 2 та № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування погоджено перевезення вантажу кукурудзи по маршруту: станція відправлення Богодухів Південної залізниці - станція призначення Чорноморськ-порт Одеської залізниці. Відправником вантажу виступив експедитор ТОВ "ТЕП "Вертикаль".

Протягом березня 2019 року позивачем за посередництвом експедитора зі станції Богодухів на станцію Чорноморськ-порт залізничним транспортом відправлено вагони з вантажем кукурудзою, в тому числі:

- 04.03.2019: вагони № 95441242, 95077566, 95660262, 59828640, 95131413, 95699559 (накладна № 43881556) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 05.03.2019: вагони № 95694642 (накладна № 43892678), № 95663175, 95222311, 95225017, 95012886, 95240057, 95663274 (накладна № 43892637) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 08.03.2019: вагони № 95131736, 95439360, 95223327 (накладна № 43921246) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 11.03.2019: вагони № 95136016, 95661526, 95665782 (накладна № 43954155) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 12.03.2019: вагони № 95221966, 95222113, 95181780, 53203659, 95692562 (накладна № 43963487) згідно з додатковою угодою № 2 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 13.03.2019: вагони № 95660320, 95704052, 95463857 (накладна № 43972470), № 95661567, 95077509, 95663118, 95131454, 95703179, 95694675 (накладна № 43981109) згідно з додатковою угодою № 2 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 14.03.2019: вагони № 95442182, 53203816, 95156501 (накладна № 43991579) згідно з додатковою угодою № 2 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 15.03.2019: вагони № 95240156, 95717906, 95077467 (накладна № 44001691) згідно з додатковою угодою № 2 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 16.03.2019: вагони № 95440335, 95670204 (накладна № 44009496) згідно з додатковою угодою № 2 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 19.03.2019: вагони № 95206215, 95682977, 95694717, 95223384, 95692711, 95692331 (накладна № 44039626), № 95663274, 95012886, 95240057, 95222832, 95441689, І53221438 (накладна № 44042943) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 20.03.2019: вагони № 95702288, 95671954, 95140080, 95222311, 95225017, 95694642 (накладна № 44052041) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування.

- 22.03.2019: вагони № 95660338, 95663175, 95243556 (накладна № 44066330) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування;

- 26.03.2019: вагони № 95440376, 95441184, 95442224 (накладна № 44108413), № 95663084, 95670063 (накладна № 44108512), № 95136156 (накладна № 44108611) згідно з додатковою угодою № 3 від 01.03.2019 до Договору транспортного експедирування.

Вартість транспортно-експедиторських послуг визначена в актах наданих послуг № 85 від 18.03.2019, № 86 від 18.03.2019, № 98 від 20.03.2019 та № 150 від 28.03.2019, за якими вартість послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, становить 286 238,40 грн, які оплачені позивачем експедитору.

Сума коштів, яку отримав відповідач від експедитора за послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції Богодухів, вартість яких було покладено на позивача, відображено в накопичувальних картках станції Богодухів № 05030039, 06030041, 07030043, 09030045, 10030047, 11030051, 12030052, 12030053, 14030058, 14030059, 14030060, 15030064, 16030066, 16030069, 17030072, 18030077, 19030079, 19030080, 20030081, 21030082, 22030083, 23030084, 26030085, 26030086.

Відповідно до переліків № 20190306 від 06.03.2019, № 201090308 від 08.03.2019, № 20190309 від 09.03.2019, № 20190310 від 10.03.2019, № 20190312 від 12.03.2019, № 20190314 від 14.03.2019, № 20190315 від 15.03.2019, № 20190316 від 16.03.2019, № 20190317 від 17.03.2019, № 20190318 від 18.03.2019, № 20190319 від 19.03.2019, № 20190320 від 20032019, № 20190321 від 21.03.2019, № 20190322 від 22.03.2019, № 20190323 від 23.03.2019, № 20190326 від 26.03.2019, № 20190327 від 27.03.2019 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ "Укрзалізниця" проведено списання з рахунку експедитора зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартості послуги "за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням" вагонів, якi відправлені позивачем за допомогою експедитора у сумі 286 238,40 грн з ПДВ.

Рішенням Антимонопольного комітету України від 06.08.2020 № 470-р за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19, визнано, що АТ "Укрзалізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 %; визнано, що дії АТ "Укрзалізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг Залізниці), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку; зобов`язано АТ "Укрзалізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення; за порушення, зазначене в пункті 2 рішення, на АТ "Укрзалізниця" накладено штраф у розмірі 18 282 400,00 грн.

Не погодившись із рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р, АТ "Укрзалізниця" частково оскаржило його до Господарського суду міста Києва, який рішенням від 27.01.2021 у справі № 910/15766/20, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та постановою Верховного Суду від 12.10.2021, в позові відмовив.

Позивач зазначає, що судами під час розгляду справи № 910/15766/20, зокрема, встановлено, що дії перевізника (Залізниці) створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами Залізниці з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості.

Звертаючись із позовом у даній справі, Корпорація "Украгротех" послалась на те, що вона є кінцевим споживачем послуги АТ "Укрзалізниця" з перевезення вантажів і саме на неї покладено обов`язок зі сплати вартості послуг АТ "Укрзалізниця". У свою чергу, експедитор є лише посередником між клієнтом та АТ "Укрзалізниця" при відправленні вантажу залізничним транспортом, тож саме позивач як клієнт унаслідок вчинення АТ "Укрзалізниця" порушення законодавства про захист економічної конкуренції поніс необґрунтовані витрати на оплату послуги "з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" за встановленої її вартості в розмірі 170,38 грн за 1 вагон/1 кілометр без ПДВ, в загальній сумі 286 238,40 грн (з ПДВ).

Відповідач, у свою чергу, заперечуючи проти позову, у відзиві на позовну заяву зазначив, що до жодної митної декларації не були додані транспортні (перевізні) документи, що свідчить про включення позивачем транспортних витрат до ціни товару за Контрактом. Відповідач зауважив, що позивачем не доведено наявності складу правопорушення, необхідного для настання цивільно-правової відповідальності. Крім того, відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при ухваленні постанови

Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

До складу збитків включаються: вартість втраченого, пошкодженого або знищеного майна, визначена відповідно до вимог законодавства; додаткові витрати (штрафні санкції, сплачені іншим суб`єктам, вартість додаткових робіт, додатково витрачених матеріалів тощо), понесені стороною, яка зазнала збитків внаслідок порушення зобов`язання другою стороною; неодержаний прибуток (втрачена вигода), на який сторона, яка зазнала збитків, мала право розраховувати у разі належного виконання зобов`язання другою стороною; матеріальна компенсація моральної шкоди у випадках, передбачених законом (стаття 225 ГК України).

Згідно із частинами першою та другою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Ураховуючи положення статті 74 ГПК України, саме на позивача покладається обов`язок довести наявність збитків, протиправність поведінки заподіювача збитків та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяними збитками. При цьому важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитки, які завдано особі, наслідком такої протиправної поведінки. Натомість відповідачу потрібно довести відсутність його вини у завданні збитків позивачу.

Протиправна поведінка особи може виявлятися у прийнятті нею неправомірного рішення або у неправомірній поведінці (діях або бездіяльності). Протиправною у цивільному праві вважається поведінка, яка порушує імперативні норми права або санкціоновані законом умови договору, внаслідок чого порушуються права іншої особи. Під шкодою (збитками) розуміється матеріальна шкода, що виражається у зменшенні майна потерпілого в результаті порушення належного йому майнового права, та (або) применшенні немайнового блага (життя, здоров`я тощо). Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Такий правовий висновок міститься в постанові Верховного Суду від 20.01.2020 у справі № 902/803/17.

Подібний правовий висновок щодо покладення на позивача обов`язку доведення факту наявності порушення відповідача, наявності та розміру понесених збитків, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками, також викладений у постанові Верховного Суду від 12.03.2019 у справі № 916/3211/16.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 27.01.2020 у справі № 910/3579/17 зазначив, що для застосування такої міри відповідальності як відшкодування шкоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) шкоди; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою; 4) вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.

Відповідно до частин першої та другої статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

За положеннями статті 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" особи, яким заподіяно шкоду внаслідок порушення законодавства про захист економічної конкуренції, можуть звернутися до господарського суду із заявою про її відшкодування. Шкода, заподіяна порушеннями законодавства про захист економічної конкуренції, передбаченими пунктами 1, 2, 5, 10, 12, 18, 19 статті 50 цього Закону, відшкодовується особою, що вчинила порушення, у подвійному розмірі завданої шкоди.

Матеріалами справи підтверджено, що Антимонопольним комітетом України за результатами розгляду справи № 130-26.13/102-19 рішенням від 06.08.2020 № 470-р визнано, що АТ "Укрзалізниця" протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займало монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків (п. 1 резолютивної частини рішення).

Визнано дії АТ "Укрзалізниця", які полягають у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановленні її вартості, порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", у вигляді зловживання монопольним (домінуючим) становищем на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України, що призвело до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання (споживачів послуг АТ "Укрзалізниця"), яке було б неможливим за умов існування значної конкуренції на ринку (п. 2 резолютивної частини рішення).

Зобов`язано АТ "Укрзалізниця" припинити порушення, зазначене в пункті 2 резолютивної частини цього рішення (п. 3 резолютивної частини рішення).

За результатами оскарження вказаного рішення Антимонопольного комітету України № 470-р у Господарському суді міста, рішенням суду у справі № 910/15766/20 від 27.01.2021, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 25.05.2021 та постановою Верховного Суду від 12.10.2021, в позові відмовлено.

Судами під час розгляду справи № 910/15766/20 встановлено, зокрема, що дії перевізника (Залізниці) створюють для суб`єктів господарювання, які уклали відповідні типові договори й користуються послугами Залізниці з перевезення вантажів, різні умови, оскільки суб`єкти господарювання, які здійснюють приймання/відправлення вантажів зі станцій, які визначені малодіяльними, змушені укладати додаткові угоди до договорів та сплачувати різну вартість за фактично одну послугу приймання/відправлення вантажів. Суб`єкти господарювання, які використовують малодіяльні станції, також сплачують різну вартість послуги залежно від відстані такої станції до найближчої немалодіяльної. Суб`єкти господарювання, які мають можливість сформувати маршрутну відправку, не сплачують вартість послуги, на відміну від тих, які не мають такої можливості. Судами також встановлено, що: Залізниця протягом 2018 року - 31 березня 2020 року займала монопольне становище на ринку перевезення вантажів залізничним транспортом у межах території України із часткою 100 відсотків; дії Залізниці щодо визнання малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням" та встановлення її вартості призводять до ущемлення інтересів суб`єктів господарювання, яке було б неможливим за умови існування конкуренції на ринку.

Відповідно до ч. 4 ст. 75 ГПК України обставини, встановлені рішенням суду в господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З урахуванням зазначеного вище, місцевий господарський суд правильно зазначив, що рішеннями у справі № 910/15766/20 було встановлено вину та протиправну поведінку відповідача, а тому такі обставини в силу ч. 4 ст. 75 ГПК України не підлягають доказуванню при розгляді даної справи.

За таких обставин, доведеною є вина та протиправна поведінка АТ "Укрзалізниця", яка полягає у зловживанні монопольним становищем визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадження послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням", що встановлено рішенням Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19.

Як правильно враховано місцевим господарським судом, відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обставин, які б спростовували вину та протиправну поведінку АТ "Укрзалізниця" у визначенні малодіяльних вантажних станцій і запровадженні послуги "Подача й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням".

У частині наявності шкоди, яка, за доводами позивача, полягає у безпідставному справленні з позивача 286 238,40 грн плати за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, судом першої інстанції обґрунтовано враховано, що відповідно до залізничних накладних № 43881556, 43892678, 43892637, 43921246, 43954155, 43963487, 43972470, 43981109, 43991579, 44001691, 44009496, 44039626, 44042943, 44052041, 44066330, 44108413, 44108512, № 44108611 протягом березня 2019 року Корпорацією "Украгротех" із станції Богодухов Південної залізниці відправлялись вагони з вантажем кукурудзою.

Згідно з актами наданих послуг № 85 від 18.03.2019, № 86 від 18.03.2019, № 98 від 20.03.2019 та № 150 від 28.03.2019 вартість послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції, для виконання комерційних операцій, а також роботи, пов`язані з прийманням, видачею, навантаженням і вивантаженням, становить 286 238,40 грн.

На підставі рахунків експедитора ТОВ "ТЕП "Вертикаль" № 539 від 04.03.2019, № 626 від 13.03.2019, № 661 від 18.03.2019, № 670 від 19.03.2019, № 679 від 20.03.2019, № 719 від 25.03.2019 та № 800 від 01.04.2019 позивачем сплачено за вказані транспортно-експедиторські послуги з відправлення вагонів по станції Богодухів, що підтверджується банківським реєстром та платіжними інструкціями позивача.

Відповідно до переліків № 20190306 від 06.03.2019, № 201090308 від 08.03.2019, № 20190309 від 09.03.2019, № 20190310 від 10.03.2019, № 20190312 від 12.03.2019, № 20190314 від 14.03.2019, № 20190315 від 15.03.2019, № 20190316 від 16.03.2019, № 20190317 від 17.03.2019, № 20190318 від 18.03.2019, № 20190319 від 19.03.2019, № 20190320 від 20032019, № 20190321 від 21.03.2019, № 20190322 від 22.03.2019, № 20190323 від 23.03.2019, № 20190326 від 26.03.2019 та № 20190327 від 27.03.2019 філії Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень АТ "Укрзалізниця" проведено списання з рахунку експедитора зі спеціальним режимом використання через філію Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень вартості послуги "за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням" вагонів, якi відправлені позивачем за допомогою експедитора у сумі 286 238,40 грн з ПДВ.

Також, судом враховано, що сума коштів, яку отримав відповідач від експедитора за послуги з подачі й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльні вантажні станції Богодухів, вартість яких було покладено на позивача, відображено в накопичувальних картках станції Богодухів № 05030039, 06030041, 07030043, 09030045, 10030047, 11030051, 12030052, 12030053, 14030058, 14030059, 14030060, 15030064, 16030066, 16030069, 17030072, 18030077, 19030079, 19030080, 20030081, 21030082, 22030083, 23030084, 26030085, 26030086.

З врахуванням зазначеного вище, судом обґрунтовано встановлено, що послуги АТ "Укрзалізниця" за подачу й забирання вагонів та контейнерів для навантаження або вивантаження на малодіяльній станції, для виконання комерційних операцій, для виконання комерційних операцій, а також робіт, пов`язаних з прийманням, видачею, навантаженням i вивантаженням, у сумі 286 238,40 грн з ПДВ через ТОВ "ТЕП "Вертикаль" були оплачені позивачем, який є кінцевим споживачем зазначених послуг відповідача.

У частині посилання відповідача, що до жодної митної декларації не були додані транспортні (перевізні) документи, що свідчить про включення позивачем транспортних витрат до ціни товару за Контрактом (митної вартості), відповідно до системного тлумачення статті 53 МК України та міжнародних правил Інкотермс 2010 (термін СРТ), судом встановлено, що згідно з наявними в матеріалах справи митними деклараціями покупцем товару є Толдер Девелопмент Інк.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідно до умов контракту UA-TD/18-1, укладеного між Толдер Девелопмент Інк. та позивачем, останній зобов`язався поставити, а Толдер Девелопмент Інк. прийняти товар та оплатити вартість прийнятого товару, а саме: кукурудзу 3-го класу, не ГМО; походження Україна; рік врожаю 2018; упаковка насипом.

Згідно з п. 10.1 та 10.2 Контракту місце поставки на вибір покупця згідно з додатковими інструкціями покупця: ДП "Морський торговельний порт "Южний"; ДП "Одеський морський торговельний порт; ДП "Морський торговельний порт "Чорноморськ"; ТОВ "ІЗТ" м. Чорноморськ.

Базис поставки за Контрактом: доставка оплачена до (СРТ) місця поставки відповідно до правил Інкотермс 2010.

Відповідно до міжнародних правил Інкотермс 2010 термін СРТ (Carriage Paid То) (... named place of destination), або Фрахт/перевезення оплачені до (...назва місця призначення) означає, що продавець доставить товар названому ним перевізнику. Продавець зобов`язаний оплатити витрати, пов`язані з перевезенням товару до названого пункту призначення.

Отже, умови СРТ виключають включення вартості доставки товару до місця призначення до вартості товару. Це додаткові витрати продавця.

Наведене відповідає правовому висновку Верховного Суду, викладеного в постановах від 25.05.2023 у справі № 910/17196/21 та від 27.02.2025 у справі № 910/386/22.

З огляду на викладене, апеляційний господарський суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення.

З урахуванням того, що позивачем понесено витрати у сумі 286 238,40 грн за спірну послугу, встановлення вартості якої відповідно до рішення Антимонопольного комітету України № 470-р від 06.08.2020 у справі № 130-26.13/102-19 є порушенням, передбаченим частиною першою статті 13 та пунктом 2 статті 50 Закону України "Про захист економічної конкуренції", судом першої інстанції обґрунтовано встановлено факт наявності шкоди, що знаходиться у прямій причинно-наслідковій залежності від протиправної поведінки відповідача, яка відповідно до ст. 55 Закону України "Про захист економічної конкуренції" підлягає відшкодуванню в подвійному розмірі, а саме у сумі 572 476,80 грн.

У частині заяви відповідача про застосування позовної давності, суд першої інстанції правильно виснував, що в силу пунктів 12 та 19 розділу "Прикінцеві та перехідні положення" ЦК України, позивачем на момент звернення з позовом до суду позовна давність не пропущена.

Посилання ж відповідача на приписи ст. 136 Статуту залізниць України є безпідставними, оскільки предметом позову є стягнення з відповідача шкоди внаслідок порушення відповідачем законодавства про захист економічної конкуренції, а отже, до вимог позивача застосується загальна позовна давність.

З огляду на викладене, правомірним є задоволення позову.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.

У справі "Трофимчук проти України" (№ 4241/03, § 54, ЄСПЛ, 28 жовтня 2010 року) Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід.

Колегія суддів апеляційної інстанції з огляду на викладене зазначає, що в даній справі надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Відповідно до ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами перегляду даної справи колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевим господарським судом було повно, всебічно та об`єктивно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, а також правильно застосовано норми матеріального і процесуального права, у зв`язку із чим правові підстави для зміни чи скасування оскаржуваного в даній справі судового рішення відсутні.

За таких обставин, підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судові витрати

У зв`язку з відсутністю підстав для задоволення апеляційної скарги судові витрати за її розгляд відповідно до ст. 129 ГПК України покладаються на скаржника.

Керуючись ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Українська залізниця" залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 21.04.2025 у справі № 910/15195/24 залишити без змін.

3. Судові витрати за розгляд апеляційної скарги покласти на скаржника.

4. Матеріали даної справи повернути до місцевого господарського суду.

5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку та строк, передбачені ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

У зв`язку з тривалими повітряними тривогами по місту Києву, повна постанова складена 02.07.2025.

Головуючий суддя А.М. Демидова

Судді І.П. Ходаківська

С.В. Владимиренко