УХВАЛА

м. Київ

04.07.2025Справа № 910/8126/25

Суддя Сташків Р.Б., розглянувши

позовну заяву Національної академії наук України

до Закритого акціонерного товариства Молодіжний житловий комплекс "Академмістечко"

про зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Господарського суду міста Києва надійшов позов Національної академії наук України (далі позивач) до Закрите акціонерне товариство «Молодіжний житловий комплекс «Академмістечко» (далі відповідач) про зобов`язання ЗАТ «Молодіжний житловий комплекс «Академмістечко» виконати умови Договору від 23 березня 2006 року № 23-03-06 НАНУ в частині передачі від ЗАТ «МЖК «Академмістечко» до Національної академії наук України 10% житлової площі, що орієнтовно складає 397 кв.м., в корпусі «Д», який розташований на земельній ділянці по вул. Семашко (Святошинська площа, 1) у Святошинському районі м. Києва, або в іншому житловому будинку за погодженням з НАН України.

Тобто, по суті позивач, просить суд зобов`язати відповідача, передати йому 10% житлової площі, що орієнтовно складає 397 кв.м., як у виконання умов описаного вище договору.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 ГПК України до позовної заяви додаються документи, які підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Гарантією реалізації права на судовий захист в аспекті доступу до правосуддя є встановлення законом помірного судового збору для осіб, які звертаються до суду. Це відповідає Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя, від 14.05.1981 N R (81) 7: "В тій мірі, в якій судові витрати становлять явну перешкоду доступові до правосуддя, їх треба, якщо це можливо, скоротити або скасувати" (підпункт 12 пункту D).

Отже, сплата судового збору за подання заяв, скарг до суду, а також за видачу судами документів є складовою доступу до правосуддя, який є елементом права особи на судовий захист, гарантованого статтею 55 Конституції України, що має беззаперечно виконуватись сторонами в разі необхідності реалізації цього права.

Згідно з ч. 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання до господарського суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання до господарського суду позовної заяви немайнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

У позовній заяві позивачем заявлено вимогу майнового характеру - позивач просить суд зобов`язати відповідача передати йому 397 кв.м. житлової нерухомості, як у виконання умов описаного вище договору, тобто, заявлено позов про зобов`язання передати нерухоме майно.

Проте, позивачем не визначено ціну позову, не зазначено та не надано розрахунку, доказів (оцінки) на підтвердження вартості майна станом на час подання позову, що об`єктивно унеможливлює визначити належну для сплати позивачем суму судового збору.

За платіжним дорученням №733 від 19.06.2025 позивачем сплачено 3028 грн судового збору за вимогу немайнового характеру, в той час, як заявлено вимогу саме майнового характеру без зазначення вартості майна, яке просить передати на свою користь.

Вимоги до змісту позовної заяви встановлюються ст. 162 ГПК України, але всупереч указаній нормі вищеописаний позов не містить зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви (п. 8 ч. 3 ст. 162 ГПК України).

Враховуючи наведене суд дійшов висновку, що заявником позову не додержано вимог, встановлених ст.ст. 162, 164 ГПК України.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 174 ГПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 162, 164, 172 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 162, 164, 174, ч. 2 ст. 232, ст.ст. 233, 234 Господарського процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву залишити без руху.

Встановити позивачу спосіб усунення недоліків позовної заяви шляхом:

- подання заяви про усунення недоліків позовної заяви, до якої додати письмові пояснення та підтверджуючі документи ціни позову та вартості витребуваного майна, оригінали доказів оплати у встановленому законом порядку судового збору за вимогу майнового характеру, виходячи із визначеної та підтвердженої вартості майна, всі наявні докази в обґрунтування позовних вимог;

- зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових доказів, копії яких додано до заяви.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви: 5 днів з дня отримання цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя Р.Б. Сташків