ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. Справа № 910/8679/24

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Сибіги О.М.

суддів: Тищенко О.В.

Гончарова С.А.

секретар судового засідання: Михайленко С.О.

за участю представників сторін: згідно протоколу судового засідання від 12.06.2025

Розглянувши матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс

на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025

повне рішення складено 03.02.2025

у справі № 910/8679/24 (суддя Ломака В.С.)

за позовом Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця

до Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс

про стягнення 2 275 570,87 грн,

та

за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс

до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця

про визнання договору недійсним в частині, -

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст первісних позовних вимог

Акціонерне товариство "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (позивач за первісним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс (відповідач за первісним позовом) про стягнення 2 275 570,87 грн., з них: 51 577,19 грн. - збір за зберігання вагонів та 2 223 993,68 грн. - плата за користування.

Позовні вимоги мотивовано неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом зобов`язань за договорами на надання послуг з деповського та капітального ремонтів вантажних вагонів від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ та на надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 16.07.2024 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Короткий зміст зустрічних позовних вимог

Товариство з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс (позивач за зустрічним позовом) звернулося до Господарського суду міста Києва із зустрічним позовом до Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі регіональної філії "Південно-Західна залізниця" (відповідач за зустрічним позовом) про визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ.

Зустрічні позовні вимоги мотивовано тим, що пункти 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ за своїм змістом суперечать вимогам ст. 203, 215, 229, 230 Цивільного кодексу України, що є підставою для визнання їх недійсними.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 05.08.2024 прийнято зустрічний позов Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги за зустрічним позовом об`єднано в одне провадження з первісним позовом та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 13.11.2024 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24 первісний позов задоволено. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс на користь Акціонерного товариства Українська залізниця в особі регіональної філії Південно-Західна залізниця Акціонерного товариства Українська залізниця 2 275 570,87 грн. заборгованості та 34 133,56 грн. витрат по сплаті судового збору. У задоволенні зустрічного позову відмовлено.

В обґрунтування прийнятого рішення судом першої інстанції зазначено, що відповідач за первісним позовом порушив договірні зобов`язання в частині оплати наданих позивачем за первісним позовом послуг, що є підставою для покладення на нього обов`язку сплатити заборгованість у розмірі 2 275 570,87 грн. В задоволенні зустрічного позову відмовлено повністю з підстав не доведеності наявності правових підстав для визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з рішенням Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24, 23.02.2025 Товариство з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс звернулось до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24, яким первісний позов задоволено - скасувати. Зустрічний позов задовольнити та визнати недійсними окремі положення договору № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ від 05.01.2023, а саме: від п. 1.3 договору по п. 3.14 договору.

Вимоги апеляційної скарги мотивовано тим, що при прийнятті оскаржуваного рішення судом першої інстанції не з`ясовано та не доведено обставини, що мають значення для справи, та порушено норми матеріального права.

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 24.02.2025 матеріали апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс у справі № 910/8679/24 передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючий суддя: Сибіга О.М., судді: Тищенко О.В., Гончаров С.А.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.03.2025 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали господарської справи № 910/8679/24.

06.03.2025 від Акціонерного товариства Українська залізниця до Північного апеляційного господарського суду надійшло заперечення проти відкриття апеляційного провадження.

13.03.2025 до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/8679/24.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 18.03.2025 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24 залишено без руху та надано строк на усунення недоліків апеляційної скарги.

31.03.2025 від Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс до Північного апеляційного господарського суду надійшла заява про усунення недоліків.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.05.2025 відкрито апеляційне провадження у справі у справі № 910/8679/24 за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 та призначено справу до розгляду на 12.06.2025.

30.05.2025 до Північного апеляційного господарського суду від представника Акціонерного товариства Українська залізниця надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому проти доводів апеляційної скарги заперечує та наводить власні на їх спростування, просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24 без змін, з наступних підстав.

Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції

Як вірно було встановлено Господарським судом міста Києва та перевірено судом апеляційної інстанції, 21.11.2022 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (регіональна філія "Південно-Західна залізниця") (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс (замовник) укладено договір № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язався за завданням замовника на підставі та на умовах цього договору виконати деповський та/або капітальний ремонт вантажних вагонів замовника (надати послуги з ДР та/або КР) - ТОВ Меркурій Інтер Сервіс, які перебувають у власності "SIA Rail Serviss" (єдиний реєстраційний номер № 6), силами та на базі виробничого підрозділу виконавця - ремонтного вагонного депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (ВЧДР-4 "Жмеринка"), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги).

Відповідно до п. 1.2., 1.2.2. договору кількість вантажних вагонів, рід вагонів замовника, графік їх надання виконавцю для надання послуг з ДР та/або КР визначається у погодженому сторонами графіку подачі вантажних вагонів у ремонт (додаток № 1 до договору). Вагони, рід яких не зазначений в графіку, в ремонт не приймаються та повертаються замовнику за його рахунок. Подача вантажних вагонів у ремонт здійснюється через АС "Месплан".

Згідно з п. 2.1. договору замовник надає вантажні вагони для надання послуг з ДР та/або КР за цим договором на колії залізничної станції Жмеринка (за місцезнаходженням ремонтного вагонного депо виконавця) згідно з графіком подачі вантажних вагонів у ремонт та погодженим протягом 1-го (одного) робочого дня після направлення замовником у ВЧДР-4 Жмеринка листом-заявкою з обов`язковим узгодженням кількості вагонів, які надаються у ремонт з ВЧДР-4 Жмеринка за допомогою електронного або факсимільного зв`язку. Згідно з погодженим листом-заявкою протягом 1-го (одного) робочого дня виконавець направляє замовнику за допомогою електронного або факсимільного зв`язку рахунок на проведення передоплати, згідно з розділом 5 цього договору.

За умовами п. 2.5. договору у разі надання замовником вагонів, що перевищують кількість, яка визначена у графіку, та згідно з порядком, визначеним пунктом 2.1 цього договору, а також нездійснення замовником передоплати або надання вагонів, яким неможливо надати послуги з ДР та/або КР за їх технічним станом, у тому числі у разі відсутності запасних частин або технічного рішення на продовження терміну служби (за необхідності) - вважаються неремонтопридатними вагонами, та те, що призвело до їх простою на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка, з вини замовника.

В п. 2.7.3. договору визначено, що за знаходження вагонів замовника більше ніж 20 (двадцять) календарних днів з моменту подачі вагону на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка з вини замовника, у тому числі внаслідок невідповідності комплектації, відсутності давальницької сировини, технічних рішень на продовження терміну служби, не надання інструкції, реквізитів для відправлення вагонів тощо, замовник відповідно до рахунку сплачує плату виконавцю за користування та відповідальне зберігання вагону (ів), розраховану за кожну добу згідно розділу V та пункту 2 розділу III "Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, протягом не більше п`яти банківських днів з моменту отримання замовником рахунку електронними або факсимільними засобами зв`язку. Розрахунок плати може корегуватися у бік підвищення коригуючого коефіцієнта за зберігання.

Відповідно до п. 5.3. договору витрати виконавця з подачі вагонів від залізничної станції Жмеринка залізниці до ВЧДР-4 Жмеринка, від ВЧДР-4 Жмеринка до станції, зазначеної у заявці замовника, за виконання маневрової роботи локомотивом залізниці на території вагонного депо, зважування на вагах залізниці при участі представника залізниці оплачуються замовником за окремим(и) рахунком(и) виконавця протягом двадцяти календарних днів з дати виставлення рахунку. Якщо через затримку вагонів замовника (з його вини) на станційних коліях виробничого підрозділу виконавця - вагонному депо нараховується відповідна плата (згідно з вимогами Правил користування вагонами і контейнерами та Тарифного керівництва № 1), яка підлягає відшкодуванню у повному обсязі замовником за весь час знаходження (простою) вагонів на коліях залізничної станції примикання Жмеринка або на підходах до неї за наданими виконавцем підтверджуючими документами.

За змістом п. 5.4. договору розрахунки щодо плати за користування та зберігання вагонів за весь час знаходження (простою) неремонтопридатних вагонів замовника на коліях залізничної станції або на підходах до неї за надані послуги здійснюються замовником на умовах передоплати через філію "Єдиний розрахунковий центр залізничних перевезень" шляхом обліку надходження коштів на особовий рахунок платника і використання їх платником для оплати перевезень та наданих залізницею послуг відповідно до Правил розрахунків за перевезення вантажів, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 № 644, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 24.11.2000 за № 864/5085 та відповідного договору.

Згідно з п. 5.6. договору замовник сплачує плату за знаходження (простій) вагонів замовника на коліях ВЧДР-4 Жмеринка за весь термін простою вагонів в очікуванні узгодження питань щодо ремонту (або відправки). Розрахунок плати за простій вагонів на коліях ВЧДР-4 Жмеринка проводиться з моменту подачі вагонів згідно з формами ГУ-45, ГУ-46 та на підставі акту довільної форми, який складається працівниками ВЧДР-4 Жмеринка із зазначенням у ньому номерів вагонів, часу простою, часу його закінчення та причин. Понаднормативний простій вагонів на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка розраховується із застосуванням Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 № 317 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.04.2009 за № 340/16356. Понаднормовий простій вагонів на станції з вини замовника оплачується згідно з документами, наданими станцією.

Договір набирає чинності з моменту його укладення, тобто з дня його підписання сторонами та відповідно до частини 3 статті 631 Цивільного кодексу України поширює свою дію на відносини, що виникли між сторонами з 25.10.2022 і діє до 31.12.2022, а в частині розрахунків - до повного виконання (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ у грудні 2022 року від ТОВ Меркурій Інтер Сервіс до ВЧДР-4 Жмеринка для проведення капітального ремонту надійшло 25 вантажних вагонів: № 93503712, № 93503852, № 93673259, № 93673317, № 93673325, № 97103956, № 97304521, № 93503787, № 93602449, № 93673101, № 93673184, № 93673218, № 93503779, № 93602423, № 93602621, № 93673069, № 93673085, № 93673135, № 93694347, № 93602563, № 93602522, № 93503688, № 97159578, № 97211700, № 97127864, що підтверджується відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (форми ГУ-46а) від 04.12.2022 № 04120246, від 12.12.2022 № 12120260, від 23.12.2022 № 25120269, від 24.12.2022 № 25120271, від 30.12.2022 № 31120277, та пам`ятками про подавання вагонів № 149, № 154, № 160, № 161, № 165. Вказані вагони було поміщено на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка.

За доводами АТ «Українська залізниця», у вищенаведених 25 вагонах закінчився термін їх служби, рішення щодо продовження терміну такої служби відсутні.

Враховуючи закінчення строку дії договору від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ, 05.01.2023 між Акціонерним товариством "Українська залізниця" (регіональна філія "Південно-Західна залізниця") (виконавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс (замовник) укладено договір на надання послуг з ремонту вантажних вагонів № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ (надалі - договір), відповідно до п. 1.1. якого виконавець зобов`язався за завданням замовника на підставі та на умовах цього договору виконати деповський або капітальний ремонт вантажних вагонів власності замовника (надати послуги) ТОВ Меркурій Інтер Сервіс, які перебувають у власності "SIA Rail Serviss" (єдиний реєстраційний номер № 6) та ТОВ "Антранс", силами та на базі структурного підрозділу виконавця - "ремонтного вагонного депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (ВРП), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Договір набирає чинності з моменту його укладення і діє до 31.12.2023, а в частині розрахунків до повного виконання зобов`язань (п. 9.1. договору).

На виконання умов договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ протягом 2023 року від ТОВ Меркурій Інтер Сервіс до ВЧДР-4 Жмеринка для проведення капітального ремонту надійшло 2 вантажних вагони № 93602605 та № 93673283, що підтверджується відомістю плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (форми ГУ-46а) від 24.03.2023 № 26030063, та пам`яткою про подавання вагонів № 36. Вказані вагони було поміщено на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка.

На твердження АТ «Українська залізниця», на вагони № 97159578, № 97211700, № 97127864 надано виконавцю технічні рішення на продовження строку їх експлуатації та литво, у зв`язку з чим виконавцем було надано замовнику послуги з капітального ремонту 3 (трьох) вагонів, підтвердженням чого є дефектні відомості форми ВУ-22 на вантажні вагони № 97159578, № 97211700, № 97127864, повідомлення про ремонт або технічне обслуговування вагону форми ВУ-23М від 02.04.2023 № 752, № 753, № 750 та повідомлення про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування форми ВУ-36М від 23.11.2023 № 0031, від 11.04.2023 № 0013 та від 27.04.2023 № 0044.

На решту 24 вагонів технічні рішення на продовження строку їх експлуатації надано не було, тому ці вагони в ремонт не подавались та перебували на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка, що підтверджується актами знаходження вагонів на тракційних коліях ремонтного вагонного депо Жмеринка власності ТОВ Меркурій Інтер Сервіс від 16.03.2023, від 30.04.2023, від 30.11.2023.

Листами від 15.03.2023 № 15/03 та від 07.04.2023 № 07/04 ТОВ Меркурій Інтер Сервіс просило ВЧДР-4 Жмеринка повернути без ремонту 24 вантажні вагони у зв`язку з тим, що відпала необхідність використання цих вагонів.

У відповідь на ці листи, ВЧДР-4 Жмеринка відправлено 24 вантажні вагони, що підтверджується відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу від 16.03.2023 № 16030058, від 11.04.2023 № 13040083, від 14.04.2023 № 16040085, від 28.04.2023 № 30040109, від 24.11.2023 № 25110285 та пам`ятками про забирання вагонів № 27, № 28, № 29, № 42, № 43, № 44, № 53, № 138.

За фактичний час перебування 27 вантажних вагонів на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка АТ «Українська залізниця» нараховано збір за зберігання вагонів на загальну суму 69 581,63 грн.

За зберігання вагонів ТОВ Меркурій Інтер Сервіс сплатило 18 004,44 грн., за розрахунками АТ «Українська залізниця» заборгованість зі сплати збору за зберігання вагонів становить 51 577,19 грн.

Крім того, у зв`язку з тим, що вантажні вагони більше, ніж 20 (двадцять) календарних днів з моменту їх подачі знаходились на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка, згідно Правил користування вагонами і контейнерами ТОВ Меркурій Інтер Сервіс нараховано плату за користування вагонами у розмірі 2 223 993,68 грн.

Спір у справі за первісним позовом виник у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем за первісним позовом, на думку позивача за первісним позовом, грошового зобов`язання за договорами на надання послуг з деповського та капітального ремонтів вантажних вагонів від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ та на надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, у зв`язку з чим позивач за первісним позовом вказує на наявність у відповідача за первісним позовом заборгованості у розмірі 2 275 570,87 грн.

В свою чергу, ТОВ Меркурій Інтер Сервіс заявлено зустрічний позов про визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, оскільки такий за своїм змістом суперечить вимогам ст. 203, 215, 229, 230 Цивільного кодексу України.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2, 4, 5 ст. 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Пунктом 1 ст. 11 Цивільного кодексу України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.

Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Нормами ст. 11 Цивільного кодексу України встановлено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти.

Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частиною 1 статті 509 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Положеннями ст. 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Приписами ст. 627 Цивільного кодексу України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Стаття 629 Цивільного кодексу України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 525 Цивільного кодексу України).

За своєю правовою природою укладені між сторонами договори на надання послуг з деповського та капітального ремонтів вантажних вагонів від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ та на надання послуг з ремонту вантажних вагонів від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ є договорами про надання послуг.

Згідно зі статтею 901 Цивільного кодексу України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання.

За умовами частини 1 статті 903 Цивільного кодексу України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як встановлено судом, 21.11.2022 між позивачем за первісним позовом, як виконавцем, та відповідачем за первісним позовом, як замовником, укладено договір № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника на підставі та на умовах цього договору виконати деповський та/або капітальний ремонт вантажних вагонів замовника (надати послуги з ДР та/або КР) - ТОВ Меркурій Інтер Сервіс, які перебувають у власності "SIA Rail Serviss" (єдиний реєстраційний номер № 6), силами та на базі виробничого підрозділу виконавця - ремонтного вагонного депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (ВЧДР-4 "Жмеринка"), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити виконану роботу (надані послуги).

З матеріалів справи слідує, що на виконання умов договору від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ у грудні 2022 року від ТОВ Меркурій Інтер Сервіс до ВЧДР-4 Жмеринка для проведення капітального ремонту надійшло 25 вантажних вагонів: № 93503712, № 93503852, № 93673259, № 93673317, № 93673325, № 97103956, № 97304521, № 93503787, № 93602449, № 93673101, № 93673184, № 93673218, № 93503779, № 93602423, № 93602621, № 93673069, № 93673085, № 93673135, № 93694347, № 93602563, № 93602522, № 93503688, № 97159578, № 97211700, № 97127864, у підтвердження чого АТ «Українська залізниця» надано відомості плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (форми ГУ-46а) від 04.12.2022 № 04120246, від 12.12.2022 № 12120260, від 23.12.2022 № 25120269, від 24.12.2022 № 25120271, від 30.12.2022 № 31120277, та пам`ятки про подавання вагонів № 149, № 154, № 160, № 161, № 165. Вказані вагони було поміщено на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка.

В подальшому, 05.01.2023 між позивачем за первісним позовом, як виконавцем, та відповідачем за первісним позовом, як замовником, укладено договір на надання послуг з ремонту вантажних вагонів № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, за умовами якого виконавець зобов`язався за завданням замовника на підставі та на умовах цього договору виконати деповський або капітальний ремонт вантажних вагонів власності замовника (надати послуги) ТОВ Меркурій Інтер Сервіс, які перебувають у власності "SIA Rail Serviss" (єдиний реєстраційний номер № 6) та ТОВ "Антранс", силами та на базі структурного підрозділу виконавця - "ремонтного вагонного депо Жмеринка регіональної філії "Південно-Західна залізниця" АТ "Українська залізниця" (ВРП), а замовник зобов`язався прийняти та оплатити надані послуги.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконання умов договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ протягом 2023 року від ТОВ Меркурій Інтер Сервіс до ВЧДР-4 Жмеринка для проведення капітального ремонту надійшло 2 вантажних вагони № 93602605 та № 93673283, підтвердженням чого є відомість плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу (форми ГУ-46а) від 24.03.2023 № 26030063, та пам`ятка про подавання вагонів № 36. Вказані вагони було поміщено на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка.

Судом встановлено, що виконавцем надано замовнику послуги з капітального ремонту вантажних вагонів № 97159578, № 97211700, № 97127864, що підтверджується дефектними відомостями форми ВУ-22 на вантажні вагони № 97159578, № 97211700, № 97127864, повідомленнями про ремонт або технічне обслуговування вагону форми ВУ-23М від 02.04.2023 № 750, № 752 та № 753 та повідомленнями про приймання вантажних вагонів із технічного обслуговування форми ВУ-36М від 23.11.2023 № 0031, від 11.04.2023 № 0013 та від 27.04.2023 № 0044.

У зв`язку з ненаданням ТОВ Меркурій Інтер Сервіс виконавцю підтверджуючих документів щодо технічного стану 24 вагонів, тому ці вагони не подавалися на ремонт та перебували на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка (ВРП), що підтверджується актами знаходження вагонів на тракційних коліях ремонтного вагонного депо Жмеринка власності ТОВ Меркурій Інтер Сервіс від 16.03.2023 (вагони № 93503712, № 93503852, № 93673259, № 93673317, № 93673325, № 97103956, № 97304521, № 93503787, № 93602449, № 93673101, № 93673184, № 93673218, № 93503779, № 93602423, № 93602621, № 93673069, № 93673085, № 93673135, № 93694347, № 93602563, № 93602522, № 93503688), від 30.04.2023 (вагони № 97159578, № 97211700) та від 30.11.2023 (вагон № 97127864).

З матеріалів справи вбачається, що листами від 15.03.2023 № 15/03 та від 07.04.2023 № 07/04 ТОВ Меркурій Інтер Сервіс зверталося до ВЧДР-4 Жмеринка з проханням повернути без ремонту 24 вантажні вагони у зв`язку з тим, що відпала необхідність використання цих вагонів.

У відповідь на ці листи, ВЧДР-4 Жмеринка відправлено 24 вантажні вагони, що підтверджується відомостями плати за подавання, забирання вагонів та маневрову роботу від 16.03.2023 № 16030058, від 11.04.2023 № 13040083, від 14.04.2023 № 16040085, від 28.04.2023 № 30040109, від 24.11.2023 № 25110285 та пам`ятками про забирання вагонів № 27, № 28, № 29, № 42, № 43, № 44, № 53, № 138.

Згідно з п. 2.7.3. договору за знаходження вагонів замовника більше ніж 20 (двадцять) календарних днів з моменту подачі вагону на тракційні колії ВЧДР-4 Жмеринка з вини замовника, у тому числі внаслідок невідповідності комплектації, відсутності давальницької сировини, технічних рішень на продовження терміну служби, не надання інструкції, реквізитів для відправлення вагонів тощо, замовник відповідно до рахунку сплачує плату виконавцю за користування та відповідальне зберігання вагону (ів), розраховану за кожну добу згідно розділу V та пункту 2 розділу III "Збірника тарифів перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги", затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 року № 317, протягом не більше п`яти банківських днів з моменту отримання замовником рахунку електронними або факсимільними засобами зв`язку. Розрахунок плати може корегуватися у бік підвищення коригуючого коефіцієнта за зберігання.

За фактичний час перебування 27 вантажних вагонів на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка АТ «Українська залізниця» нараховано збір за зберігання вагонів на загальну суму 69 581,63 грн.

За зберігання вагонів ТОВ Меркурій Інтер Сервіс сплатило 18 004,44 грн., за розрахунками АТ «Українська залізниця» заборгованість зі сплати збору за зберігання вагонів становить 51 577,19 грн.

Відповідно до ст. 119 Статуту залізниць України за користування вагонами і контейнерами залізниці вантажовідправниками, вантажоодержувачами, власниками під`їзних колій, портами, організаціями, установами, громадянами - суб`єктами підприємницької діяльності вноситься плата. Порядок визначення плати за користування вагонами (контейнерами) та звільнення вантажовідправника від зазначеної плати у разі затримки забирання вагонів (контейнерів), що виникла з вини залізниці, встановлюється Правилами. Зазначена плата вноситься також за час затримки вагонів на станціях призначення і на підходах до них в очікуванні подання їх під вивантаження, перевантаження з причин, що залежать від вантажоодержувача, власника залізничної під`їзної колії, порту, підприємства. За час затримки на коліях залізниці вагонів, що належать підприємствам чи орендовані ними, стягується 50 відсотків зазначених розмірів плати.

У зв`язку з тим, що вантажні вагони більше, ніж 20 (двадцять) календарних днів з моменту подачі вагонів знаходились на тракційних коліях ВЧДР-4 Жмеринка, згідно Правил користування вагонами і контейнерами ТОВ Меркурій Інтер Сервіс нараховано плату за користування вагонами у розмірі 2 223 993,68 грн.

Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому, за змістом статей 598, 599 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином.

Позивачем за первісним позовом доведено суду факт порушення з боку відповідача за первісним позовом своїх зобов`язань щодо несплати збору за зберігання вагонів у розмірі 51 577,19 грн. та плати за користування у розмірі 2 223 993,68 грн., тоді як строк виконання зобов`язання з оплати настав.

Доказів сплати заборгованості у розмірі 2 275 570,87 грн. (2 223 993,68 грн. + 51 577,19 грн.) матеріали справи не містять, зворотного судом не встановлено.

Враховуючи вищевикладене, оскільки відповідач порушив умови договорів від 21.11.2022 № ПЗ/ВЧДР-4-225549/НЮ та від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ та не здійснив оплату наданих послуг, суд першої інстанції правомірно стягнув з відповідача за первісним позовом заборгованість у розмірі 2 275 570,87 грн.

Щодо зустрічних позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс колегія суддів зазначає наступне.

Причиною виникнення спору за зустрічним позовом стало питання щодо наявності/відсутності підстав для визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ на підставі приписів статей 203, 215, 229, 230 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ч. 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права або інтересу.

Цією статтею визначено перелік способів судового захисту, одним із яких є визнання правочину недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 204 Цивільного кодексу України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Загальні підстави і наслідки недійсності правочинів (господарських договорів) встановлені статтями 215, 216 Цивільного кодексу України, статтями 207, 208 Господарського кодексу України.

Як передбачено частиною першою статті 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 215 Цивільного кодексу України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Разом з тим, приписами частини третьої наведеної статті встановлено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Стаття 203 Цивільного кодексу України встановлює загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину.

Частинами 1-5 статті 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Вирішуючи спори про визнання правочинів (господарських договорів) недійсними, господарський суд повинен встановити наявність фактичних обставин, з якими закон пов`язує визнання таких правочинів (господарських договорів) недійсними на момент їх вчинення (укладення) і настання відповідних наслідків, та в разі задоволення позовних вимог зазначити в судовому рішенні, в чому конкретно полягає неправомірність дій сторони та яким нормам законодавства не відповідає оспорюваний правочин.

В обґрунтування підстав для визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ позивач за зустрічним позовом посилається на те, що у березні 2024 року ТОВ Меркурій Інтер Сервіс встановило, що примірник договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ не відповідає його первинній редакції, сторінки з 2 по 18 замінені АТ «Українська залізниця» без відома ТОВ Меркурій Інтер Сервіс, відтак сторони не дійшли згоди щодо усіх його істотних умов.

Зі змісту зустрічного позову вбачається, що правовою підставою для визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ ТОВ Меркурій Інтер Сервіс визначає статті 229 та 230 Цивільного кодексу України.

Так, частиною 1 статті 230 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо одна з сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування (ч. 1).

Згідно з ч. 1 ст. 229 Цивільного кодексу України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

За змістом наведених норм, для визнання недійсним правочину як укладеного під впливом обману необхідно, щоб сторона була введена в оману саме щодо обставин, які мають істотне значення. До таких обставин віднесено відомості щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Тобто особа, яка діяла під впливом обману, повинна довести не лише факт обману та наявність умислу в діях її контрагента, а й істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману. Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 29.05.2019 року у справі № 910/4924/18.

Під обманом слід розуміти умисне введення в оману представника підприємства, установи, організації або фізичної особи, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину (наприклад, у зв`язку з ненаданням технічної чи іншої документації, в якій описуються властивості речі). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення. Суб`єктом введення в оману є сторона правочину, - як безпосередньо, так і через інших осіб за домовленістю.

Обман - це певні винні, навмисні дії сторони, яка намагається запевнити іншу сторону про такі властивості й наслідки правочину, які насправді наступити не можуть. При обмані наслідки правочину, що вчиняється, є відомими й бажаними для однієї зі сторін.

Правочин може бути визнаний вчиненим під впливом обману у випадку навмисного цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману, на відміну від помилки, є умисел: особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією, не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Тобто обман має місце, коли задля вчинення правочину або надається невірна інформація, або вона замовчується. Причому це робиться навмисно, з метою, аби правочин було вчинено. Усі ці обставини - наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Отже, позивач має довести наявність одночасно трьох складових, а саме: наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, наявність обману. Якщо все інше, крім умислу, доведено, вважається, що мала місце помилка.

Встановлення наявності умислу у недобросовісної сторони ввести в оману другу сторону, щоб спонукати її до укладення правочину, є неодмінною умовою кваліфікації недійсності правочину за статтею 230 ЦК України.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 25.07.2019 у справі № 910/9879/18.

У постанові від 31.03.2021 у справі № 910/18600/19 Верховний Суд вказав, що у вирішенні спорів про визнання правочинів недійсними на підставі ст. 230 Цивільного кодексу України господарські суди повинні мати на увазі, що відповідні вимоги можуть бути задоволені за умови доведеності позивачем факту обману, під яким необхідно розуміти умисне введення в оману особу, що вчинила правочин, шляхом: повідомлення відомостей, які не відповідають дійсності; заперечення наявності обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину; замовчування обставин, що мали істотне значення для правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману (позивач). Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ч. 3 статті 13 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Згідно з частинами 1, 3 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Відповідно до статті 73 Господарського процесуального кодексу України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Отже, саме на позивача за зустрічним позовом покладено обов`язок доведення обставин укладення договору під впливом обману.

В даному випадку факт обману, та істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману, а саме ТОВ Меркурій Інтер Сервіс.

Разом з тим, позивачем за зустрічним позовом у встановленому законом порядку не було доведено навмисного цілеспрямованого введення його відповідачем за зустрічним позовом в оману стосовно фактів, які впливали на укладення договору від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, а також не зазначено конкретних обставин, щодо яких позивача за зустрічним позовом було введено в оману.

Крім того, позивачем за зустрічним позовом не було конкретно зазначено, які його цивільні права були порушені оспорюваним договором та яким чином такі права будуть відновлені у разі визнання оспорюваного правочину в частині недійсним. Також позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано, яким чином позовні вимоги направлені на недопущення або присікання його порушених цивільних прав та інтересів або ж їх відновлення.

За умовами частини 1 статті 627 Цивільного кодексу України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За таких обставин, виходячи із умов договору, визначених сторонами на власний розсуд, позивач за зустрічним позовом фактично підтвердив відсутність зі сторони відповідача за зустрічним позовом обману відносно обставин, які мають істотне значення, тоді як у зустрічному позові не наведено належних обґрунтувань та не надано жодних доказів на підтвердження дефектів волі ТОВ Меркурій Інтер Сервіс на укладення оскаржуваного правочину від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ в оскаржуваній частині чи наявності неправомірних дій АТ «Укаїнська залізниця» при підписанні договору.

Підписавши договір від 05.01.2023 № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, позивач за зустрічним позовом реалізував своє право, надане йому статтями 627, 628 Цивільного кодексу України, на вільне укладення договору, вибір контрагента та визначення умов договору.

У будь - якому випадку ТОВ Меркурій Інтер Сервіс не доведено обставини як факту його обману, так і істотності значення обставин, щодо яких його введено в оману.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем за зустрічним позовом не доведено наявності правових підстав для визнання недійсними визнання недійсними пунктів 1.3. - 3.14. договору від 05.01.2023 року № ПЗ/ВЧДР-4-235010/НЮ, тому підстави для задоволення позову відсутні.

Встановивши обставини даної справи та надавши відповідну правову оцінку зібраним у справі доказам, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, колегія суддів дійшла висновку, що скаржником не надано до суду належних і допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилаються в апеляційній скарзі.

Суд апеляційної інстанції вважає інші посилання скаржника, викладені ним в апеляційній скарзі такими, що не можуть бути підставою для скасування прийнятого у справі рішення, наведені доводи скаржника не спростовують висновків суду першої інстанції та зводяться до переоцінки доказів та встановлених судом обставин.

На переконання колегії суддів апеляційного господарського суду, вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд першої інстанції повно та всебічно дослідив обставини справи, дав їм належну правову оцінку, дійшов правильних висновків щодо прав та обов`язків сторін, які ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

З приводу решти доводів сторін, колегія суддів звертає увагу, що такі аргументи враховані апеляційним судом, при цьому оскаржуване рішення є вмотивованим, місцевим судом зазначено з достатньою ясністю підстави, на яких ґрунтуються його висновки, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення у справах "Хаджинастасиу проти Греції", "Кузнєцов та інші проти Російської Федерації").

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Однією з засад здійснення господарського судочинства у відповідності до статті 2 Господарського процесуального кодексу України є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Відповідно до ст. 73 Господарського процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності з пунктом 3 частини 2 статті 129 Конституції України та частини 1 статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Частиною 1 статті 86 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 275 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Отже, в задоволенні апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс слід відмовити, а рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 залишити без змін.

Керуючись статтями 129, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Меркурій Інтер Сервіс на рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24 - залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду міста Києва від 22.01.2025 у справі № 910/8679/24 - залишити без змін.

3. Судовий збір за розгляд апеляційної скарги розподіляється відповідно до ст.ст. 129 та 282 Господарського процесуального кодексу України.

4. Матеріали справи № 910/8679/24 повернути до Господарського суду міста Києва.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до ст. 287-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано 25.06.2025.

Головуючий суддя О.М. Сибіга

Судді О.В. Тищенко

С.А. Гончаров