ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

19.06.2025 Справа №905/7/25

Господарський суд Донецької області у складі судді Аксьонової К.І. за участю секретаря судового засідання, функції якого за дорученням виконує помічник судді Золотар В.В., розглянувши матеріали справи

за позовом Покровської міської ради Донецької області, м. Покровськ, Донецька область,

до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Компо груп», м. Київ,

за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача Покровської міської військової адміністрації Покровського району Донецької області, м. Покровськ, Донецька область,

про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 594433,05грн,

За участю (в режимі відеоконференції):

від позивача: Деркач Д.І.

від відповідача: Майструк Є.С.

від третьої особи: представник не з`явився

СУТЬ СПРАВИ:

Позивач, Покровська міська рада Донецької області, м. Покровськ, Донецька область, звернувся до Господарського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компо груп», м. Київ, про стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 594433,05грн.

В обґрунтування позову позивач посилається на обставини користування відповідачем у період з 01.01.2022 по 31.12.2023 спірною земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 за відсутності оформленого на те права, внаслідок чого за рахунок власника земельної ділянки Покровської міської ради Донецької області, відповідач без достатньої правової підстави зберіг у себе грошові кошти у розмірі належної до сплати за користування земельною ділянкою орендної плати, розмір якої за розрахунком позивача становить 594433,05грн.

Під час судового провадження позиція відповідача мала непослідовний характер. У відзиві на позовну заяву відповідач проти позову заперечив, посилаючись на відсутність обов`язку сплачувати орендну плату з огляду на сплив строку договору оренди землі від 10.07.2018; зазначав про наявність у відповідача обов`язку сплачувати земельний податок. Вподальшому, зокрема в додаткових поясненнях від 19.06.2025, відповідач змінив позицію, визнавши наявність обов`язку сплачувати плату за землю у вигляді орендної плати. Поряд з тим відповідач зазначив про подання ним податкових (звітних, уточнюючих) декларацій з плати за землю за 2021 2024 роки та утворення переплати у спірний період у сумі 215081,97грн. За розрахунком відповідача розмір заборгованості, з урахуванням часткових оплат, зокрема оплати у сумі 20000,00грн, здійсненої під час розгляду справи 04.06.2025, становить 359351,08грн. Крім іншого у додаткових поясненнях від 04.06.2025 відповідач вказав, що платежі за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за 2022 рік не підлягали сплаті з огляду на положення п.п. 69.14 Податкового кодексу України.

Позивач з позицією відповідача не погодився з посиланням на те, що територія розташування земельної ділянки у м. Покровську Донецької області у спірний період не входила до зони активних бойових дій, отже відповідач не був звільнений від платного користування землею. Наявність переплати, на яку посилався відповідач, позивач заперечив. Надходження здійснених відповідачем оплат позивач підтвердив, поряд з тим зазначив, що міська рада не володіє інформацією, що платежі здійснені відповідачем саме за користування спірною земельною ділянкою (з двох ділянок, що перебувають у користуванні відповідача), оплати обліковуються як земельний податок, зарахування цих коштів у погашення заявленої до стягнення заборгованості на думку позивача не має підстав. З огляду на викладене позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача, в заяві від 18.06.2025 підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Рух справи.

Після виправлення позивачем недоліків первісно поданого позову, залишеного без руху ухвалою від 07.01.2025, Господарський суд Донецької області ухвалою від 14.01.2025 відкрив провадження у справі; залучив до участі у справі Покровську міську військову адміністрацію Покровського району Донецької області, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні позивача; справу визначив розглядати за правилами загального позовного провадження.

Підготовчі засідання проведені 04.02.2025, 18.02.2025, 03.03.2025, 13.03.2025 та 24.03.2025; строк підготовчого провадження продовжувався судом ухвалою від 03.03.2024 на 30 днів до 16.04.2025.

Ухвалою від 24.03.2025 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті на 17.04.2025 з подальшим відкладанням на 29.04.2025. У зв`язку із перебуванням судді у відпустці судове засідання, призначене на 29.04.2025, не відбулось про що учасників повідомлено листом від 28.04.2025. Після виходу судді з відпустки суд ухвалою від 19.05.2025 розгляд справи призначив на 04.06.2025 з повідомленням учасників справи.

В судовому засіданні 04.06.2025 суд за клопотанням обох сторін відклав судове засідання на 17.06.2025 з причини подання відповідачем 04.06.2025 додаткових пояснень та необхідністю надання позивачу часу для ознайомлення з їх змістом.

Розпочавши розгляд справи по суті у судовому засіданні 17.06.2025, суд з метою отримання додаткових письмових пояснень від відповідача щодо призначення платежу за здійсненою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компо груп» 04.06.2025 оплати у сумі 20000,00грн оголосив перерву на 15 хвилин. Після перерви представник відповідача повідомив про направлення до суду додаткових пояснень, однак на час проведення засідання пояснення до справи не надійшли, з урахуванням чого суд оголосив перерву в судовому засіданні до 19.06.2025.

В судовому засіданні 19.06.2025 в режимі відеоконференції взяли участь представники сторін; третя особа представника у судове засідання не направила, подала заяву про розгляд справи без участі її представника.

Суд дійшов висновку про достатність матеріалів для розгляду справи по суті.

Розумність тривалості судового провадження оцінена судом, виходячи з обставин справи та з огляду поведінку сторін (рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнова проти України»).

Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке.

За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (інформаційна довідка № 405401511 від 26.11.2024 року) земельна ділянка загальною площею 1,3069га, кадастровий номер :25:000:0006, реєстраційний номер 132, за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Шосейна, б.1, цільове призначення для обслуговування будівлі адмінкорпусу та складських приміщень, належить на праві власності територіальній громаді міста Покровськ в особі Покровської міської ради Донецької області (номер відомостей про речове право 27298178).

За інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (інформаційна довідка № 408168143 від 16.12.2024) за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул.Шосейна, б.1, розташований об`єкт нерухомого майна цілісний майновий комплекс; реєстраційний номер 132; опис об`єкта: літ. А 1 будівля побутового приміщення (цегл.), загальною площею 191, 7 кв.м; літ. Б 2 вагова (цегл.), загальною площею 26,1 кв.м; літ. В 1 прохідна (цегл.), загальною площею 16,9кв.м; літ. Г 1 будівля гаража (шл. бл.), загальною площею 150,8 кв.м; літ. Ж 1 гараж (з/б бл.), загальною площею 121,1 кв.м; літ. З 1 будівля машзала прес (з/бет. бл.), загальною площею 85,9 кв.м; літ. И 1 трансформатор (цегл.); літ. К 1 туалет (цегл.); літ. Л 1 склад ГСМ (1/2 цегл), загальною площею 6,6 кв.м.; літ. П 1 кладова (шл. бл.); літ. Р 1 склад (шл. бл.); літ. С 1 гараж (шл. бл.); літ. Т 1 прохідна (цегл.); літ. Ф 1 пункт приймання їжі (цегл.); літ. Х 2 сторож. вишка (цегл.); літ. N-1-5 огорожа (мет., ж/б плит.); І вимощення (асф.); ІІ колодязь (з/б кіл.); літ. Д 1 будівля слюсарної майстерні (цегла), право власності на який з 19.07.2017 зареєстровано за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 1816, виданий 19.07.2017, видавник: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ляшенко В.В.; розмір частки власності складає 1.

На підставі рішення Покровської міської ради від 16.02.2018 №7/51-48 «Про передачу в оренду ТОВ «Компо груп» земельної ділянки для обслуговування цілісного майнового комплексу по вул. Шосейна, 1 у м. Покровськ», 10.07.2018 Покровською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» (орендар) було укладено договір оренди землі, відповідно до умов якого відповідачу було передано в строкове платне користування 1 (одну) земельну ділянку з кадастровим номером :25:000:0006 площею 1,3069га для обслуговування цілісного майнового комплексу за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Шосейна, б.1 (п.п.1, 2 договору). Договір було укладено на 3 (три) роки (п.8 договору).

Після закінчення строку договору оренди землі від 10.07.2018 (26.07.2021) строк дії договору продовжено не було, нового договору не укладено, отже у 2022 та 2023 роках право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано, що відповідає наявним в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 407863778 від 12.12.2024 відомостям. Спір між сторонами з цього приводу відсутній.

Поряд з тим, як вказує позивач, відповідач за відсутності укладеного сторонами договору оренди землі фактично продовжував користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 за адресою: Донецька область, м.Покровськ, вул. Шосейна, б.1, на якій розташований належний відповідачу на праві приватної власності об`єкт нерухомого майна. Обставини користування земельною ділянкою відповідач не заперечив.

Розрахунок розміру безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за користування Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 без правовстановлюючих документів на неї здійснено згідно з даними, наявними у витязі з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки від 07.05.2021. Розмір належної до сплати орендної плати за землю за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 за розрахунком позивача складає 594433,05грн.

Відповідач з вказаним розрахунком позивача не погодився, вказавши, що за його розрахунком сума заборгованості з урахуванням переплати за попередні періоди у сумі 215081,97 та здійсненою 04.06.2025 оплатою у сумі 20000,00грн становить 359351,08грн (додаткові пояснення від 17.06.2025).

Розглядаючи спір по суті позовних вимог, суд виходить з такого.

Згідно з ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.

Згідно з ч.ч.1-4 ст.13 Господарського процесуального кодексу України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Аналогічна норма міститься у ч.1 ст.74 Господарського процесуального кодексу України.

З огляду на вимоги ч.ч.1,3 ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.73 Господарського процесуального кодексу України).

За приписами ч.1 ст.76 Господарського процесуального кодексу України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування.

Відповідно до ст.86 Господарського процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст.13 Конституції України земля, її надра, атмосферне повітря, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України, природні ресурси її континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією.

За приписами ст.ст. 2, 3 Земельного кодексу України земельні відносини є суспільними відносинами щодо володіння, користування і розпорядження землею. Суб`єктами земельних відносин є громадяни, юридичні особи, органи місцевого самоврядування та органи державної влади. Земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно зі ст. 80 Земельного кодексу України суб`єктами права власності на землю, зокрема землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування.

Землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю. У комунальній власності перебувають, зокрема усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності (ч.ч.1,2 ст.83 Земельного кодексу України).

За приписами ч.5 ст.16 Закону України «Про місцеве самоврядування» від імені та в інтересах територіальних громад права суб`єкта комунальної власності здійснюють відповідні ради.

Відповідно до ч.1 ст.122 Земельного кодексу України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування (ч.1 ст.123 Земельного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними ст. 122 цього Кодексу.

За змістом глави 15 Земельного кодексу України право користування земельною ділянкою комунальної власності реалізується, зокрема, через право оренди.

Частиною 1 ст. 93 Земельного кодексу України встановлено, що право оренди земельної ділянки є заснованим на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч.1 ст.206 Земельного кодексу України використання землі в Україні є платним; об`єктом плати за землю є земельна ділянка.

У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положеннями частини першої ст.21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.

Згідно з пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України плата за землю є обов`язковим платежем у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності.

Земельним податком є обов`язковий платіж, що справляється з власників земельних ділянок та земельних часток (паїв), а також постійних землекористувачів, а орендною платою за земельні ділянки державної і комунальної власності є обов`язковий платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою (пп. 14.1.72, 14.1.136 п. 14.1 ст.14 Податкового кодексу України).

З наведеного вбачається, що чинним законодавством розмежовано поняття «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності» залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками.

Як встановлено судом Покровською міською радою (орендодавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» (орендар) було укладено договір оренди землі від 10.07.2018, відповідно до умов якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку з кадастровим номером :25:000:0006 для обслуговування цілісного майнового комплексу за адресою: Донецька область, м. Покровськ, вул. Шосейна, б. 1.

Після закінчення строку договору оренди землі від 10.07.2018 (26.07.2021) у період з 01.01.2022 по 31.12.2023 право користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 за Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» в Державному реєстрі речових прав не зареєстровано.

Поряд з тим Товариство з обмеженою відповідальністю «Компо груп» продовжувало здійснювати користування вказаною земельною ділянкою, що відповідач не заперечує, оскільки на земельній ділянці розташований належний відповідачу на праві власності об`єкт нерухомості.

Відповідач не є власником або постійним землекористувачем земельної ділянки, відповідно не є суб`єктом плати за землю у формі земельного податку. Отже єдиною можливою формою здійснення плати за землю для відповідача у даному випадку є сплата орендної плати.

Відсутність укладеного договору оренди земельної ділянки та/або іншого договору щодо земельної ділянки виключає договірні зобов`язання, поряд з тим використання землі в Україні є платним, об`єктом плати за землю є земельна ділянка, що перебуває у користуванні.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. При цьому згідно з пунктом «д» ч. 1 ст. 156 Земельного кодексу України власникам землі відшкодовуються збитки, заподіяні внаслідок неодержання доходів за час тимчасового невикористання земельної ділянки.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 Цивільного кодексу України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна (ст. 1213 Цивільного кодексу України).

Особа, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, зобов`язана відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати від цього майна з часу, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про володіння цим майном без достатньої правової підстави. З цього часу вона відповідає також за допущене нею погіршення майна (ч.1 ст.1214 Цивільного кодексу України).

Відтак, відповідач (набувач), не сплачуючи орендну плату за користування земельними ділянками за відсутності укладеного договору, фактично збільшив свої доходи, а позивач (потерпілий) втратив належне йому майно (кошти від орендної плати). До моменту оформлення власником об`єкта нерухомого майна права оренди земельної ділянки, на якій розташований цей об`єкт, відносини з фактичного користування земельною ділянкою без укладеного договору оренди та недоотримання її власником доходів у вигляді орендної плати є за своїм змістом кондикційними. Фактичний користувач земельної ділянки, який без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які мав сплатити за користування нею, зобов`язаний повернути ці кошти власнику земельної ділянки на підставі частини першої ст.1212 Цивільного кодексу України.

Відповідні правові висновки викладено в постановах Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі №629/4628/16-ц, від 20.11.2018 у справі №922/3412/17.

Частиною 5 ст. 5 Закону України «Про оцінку земель» визначено, що нормативна грошова оцінка земельних ділянок використовується для визначення, зокрема, розміру орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності.

Згідно з п.289.1 ст.289 Податкового кодексу України для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

За змістом ст.ст. 15, 20, 21 Закону України «Про Державний земельний кадастр» до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки. Витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки видається центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч.2 ст.20, ч.3 ст.23 Закону України «Про оцінку земель»).

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки застосовується ретроспективно, тобто кожного року після 01 січня для розрахунку бази оподаткування земельним податком (орендної плати) враховується чинна нормативна грошова оцінка (яка проводиться раз на 5-7 років) з урахуванням кумулятивного (накопичувального) застосування коефіцієнтів індексації (які визначається щорічно). Такий підхід дозволяє актуалізувати величину бази оподаткування земельним податком (орендної плати) шляхом врахування інфляційних коефіцієнтів. Сенс кумулятивного застосування коефіцієнтів індексації саме у тому й полягає, щоб, застосовуючи їх за минулі роки, починаючи з дати проведення грошової оцінки, щорічно актуалізувати базу оподаткування земельним податком (орендної плати). Вказаний правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 18.12.2019 у справі №804/937/16.

За даними Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру значення коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель і земельних ділянок для земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення становить: за 2021 рік 1,1; за 2022 рік 1,15; за 2023 рік 1,051.

Відповідно до розрахунку позивача ним визначена заборгованість відповідача з плати за землю комунальної власності у загальній сумі 594433,05грн, у тому числі за період з 01.01.2022 по 31.12.2022 у сумі 276480,49грн, за період з 01.01.2023 по 31.12.2023 у сумі 317952,56грн.

З розрахунку розміру орендної плати за період з 01.01.2022 по 31.12.2023 вбачається, що з метою встановлення нормативної грошової оцінки земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0006 за 2022 та 2023 роки позивач використав як базову нормативно грошову оцінку земельної ділянки у сумі 8378196,58грн; дата формування витягу 07.05.2021.

З огляду на таке нормативна грошова оцінка земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0006 розрахунково складає: за 2022 рік 9216016,24грн (8378196,58х1,1), за 2023 рік 10598418,67грн (8378196,58х1,1х1,15).

Згідно з рішенням Покровської міської ради №7/55-6 від 24.05.2018 «Про встановлення ставок плати за землю за договорами оренди землі на території м.Покровськ», для земель з цільовим призначенням 11.02 «для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості» встановлений розмір орендної плати на рівні 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Витяги про нормативну грошову оцінку земельної ділянки з кадастровим номером :25:000:0006 за 2022 та 2023 роки у матеріалах справи відсутні, поряд з тим, положення чинного законодавства, в тому числі ст. 20 Закону України «Про оцінку земель», не містять вимог щодо обов`язковості надання витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки за кожен календарний рік упродовж спірного періоду, а лише свідчать про необхідність фіксування нормативної грошової оцінки окремої земельної ділянки у відповідному витязі. Аналогічній правовий висновок наведений у постанові Верховного Суду від 29.05.2020 у справі №922/2843/19.

Як було вказано, періодом користування земельною ділянкою комунальної власності без належної правової підстави, що не спростовано відповідачем, є заявлений позивачем період з 01.01.2022 по 31.12.2023.

Отже за наявності означених відомостей є можливим встановити суму, яку мав би отримати власник земельної ділянки за звичайних умов у залежності від її нормативної грошової оцінки і яка дорівнює: у 2022 році 276480,49грн з розрахунку 9216016,24грн*3%, де 9216016,24грн сума нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2022 рік, 3% ставка орендної плати; у 2023 році 317952,56грн з розрахунку 10598418,67грн*3%, де 10598418,67грн сума нормативної грошової оцінки земельної ділянки за 2023 рік, 3% ставка орендної плати;

Поряд з тим суд бере до уваги наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року з подальшим продовженням його строку відповідними Указами. Воєнний стан діє і станом на час розгляду справи судом.

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022 доповнено пункт 69 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України підпунктом 69.14, відповідно до якого тимчасово, на період з 1 березня 2022 року по 31 грудня року, наступного за роком, у якому припинено або скасовано воєнний, надзвичайний стан, не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії, або на територіях, тимчасово окупованих збройними формуваннями РФ, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб, а також за земельні ділянки (земельні частки (паї), визначені обласними військовими адміністраціями як засмічені вибухонебезпечними предметами та/або на яких наявні фортифікаційні споруди. Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих збройними формуваннями Російської Федерації, визначається Кабінетом Міністрів України.

Означені зміни набрали чинності 17.03.2022.

Отже на законодавчому рівні було встановлено тимчасове спеціальне право орендарів, у тому числі юридичних осіб, впродовж відповідного періоду не здійснювати орендні платежі за користування земельною ділянкою державної та комунальної власності, що розташовані, зокрема, на територіях, на яких ведуться (велися) бойові дії.

Відповідно до редакції п.69.14 Податкового кодексу України, введеною у дію 17.03.2022, означене спеціальне право, яке за своєю суттю опосередковує гарантії підприємництва в умовах запровадженого особливого режиму воєнного, надзвичайного стану, встановлено і надано у відповідності до п. 8 ст. 92 Конституції України та в силу цієї ж норми Основного Закону не може бути скасовано інакше, ніж відповідним Законом або у визначеному таким Законом порядку.

Відповідно до абз. 4 пп. 1 п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2022 №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України» (в редакції від 16.04.2022) Кабінет Міністрів України встановив, що Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні), затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Так, Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України наказом від 25.04.2022 №75 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.04.2022 №457 «Про підтримку окремих категорій населення, яке постраждало у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України», затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25.04.2022 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за №453/37789).

Земельна ділянка з кадастровим номером :25:000:0006 розташована у місті Покровськ Донецької області Покровської міської територіальної громади.

До наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 неодноразово вносились зміни протягом 2022 року, означений наказ 27.12.2022 втратив чинність на підставі Наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій № 309 від 22.12.2022.

Водночас, протягом дії наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 №75 Покровська міська територіальна громада входила до переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Постановою Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» установлено, що перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією затверджується Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій за формою згідно з додатком за погодженням з Міністерством оборони на підставі пропозицій відповідних обласних, Київської міської військових адміністрацій.

Міністерством з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України на виконання постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 прийнято наказ від 22.12.2022 № 309 (який діяв на момент спірних правовідносин), яким затверджено Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, вказаний наказ набрав чинності 27.12.2022.

Відповідно до означеного Переліку Покровську міську територіальну громаду Покровського району Донецької області з 24.02.2022 віднесено до територій можливих бойових дій без визначення дати завершення таких.

Разом з цим, у ч.1 Постанови Кабінету Міністрів України №1364 від 06.12.2022 (у редакції станом на 06.12.2022) «Деякі питання формування переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» зазначено, що до територій, на яких ведуться (велися) бойові дії, включаються території можливих бойових дій та території активних бойових дій; території, для яких не визначена дата завершення бойових дій (дата припинення можливості бойових дій) або тимчасової окупації Російською Федерацією, вважаються такими, на яких ведуться бойові дії, або тимчасово окупованими Російською Федерацією.

Отже, в період з 01.03.2022 у відповідності до п.69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України в редакції Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» від 15.03.2022 №2120-IX відповідач виступав суб`єктом, на якого розповсюджуються такі положення.

В подальшому набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» №3050-ІХ від 11.04.2023 яким внесено зміни до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України та визначено, що за період з 1 січня 2022 року до 31 грудня 2022 року не нараховується та не сплачується плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних осіб, та за період з 1 березня 2022 року до 31 грудня 2022 року в частині земельних ділянок, що перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Починаючи з 1 січня 2023 року, за земельні ділянки (земельні частки (паї), що розташовані на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, які включені до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) не нараховується та не сплачується за період з першого числа місяця, в якому було визначено щодо відповідних територій дату початку активних бойових дій або тимчасової окупації, до останнього числа місяця, в якому було завершено активні бойові дії або тимчасова окупація на відповідній території. Дати початку та завершення активних бойових дій або тимчасової окупації визначаються відповідно до даних Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією.Перелік територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, визначається у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку.

Означений закон набрав чинності 06.05.2023.

Тобто, внаслідок зазначених змін в частині визначення територій, щодо яких запроваджуються означені законодавчі приписи щодо спеціального права орендаря не сплачувати орендну плату, саме на територіях активних бойових дій або на тимчасово окупованих Російською Федерацією територіях України, відповідачем втрачено статус суб`єкта відповідного спеціального права.

Згідно зі ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

За змістом ст. 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Конституційний Суд України у рішенні від 13.05.1997 № 1-зп/1997 зазначив про те, що ст. 58 Конституції України закріплює один з найважливіших загальновизнаних принципів сучасного права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Це означає, що вони поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності. Закріплення названого принципу на конституційному рівні є гарантією стабільності суспільних відносин, у тому числі відносин між державою і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього закону чи іншого нормативно-правового акта.

Закон України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» №3050-ІХ від 11.04.2023 не містить прямої вказівки про надання його нормам зворотної дії в часі, а отже його дія не розповсюджується на період до набрання ним чинності.

З набранням чинності наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 16.09.2024 № 293 «Про затвердження Змін до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією» Покровську міську територіальну громаду віднесено до зони активних бойових дій, при цьому дату початку активних бойових дій визначено з 23.08.2024, отже Покровську міську територіальну громаду віднесено до території активних бойових дій з 23.08.2024.

З огляду на викладене Покровська міська рада Донецької області не мала суб`єктивного права на отримання орендної плати, від сплати якої тимчасово звільнено відповідача у наведений спосіб (не нараховується та не сплачується) в силу закону, а у відповідача, відповідно, не було обов`язку сплачувати з 01.03.2022 (дата визначена в Законі України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо дії норм на період дії воєнного стану» № 2120-ІХ від 15.03.2022) по 05.05.2023 (остання дата перед датою набрання чинності змін до пункту 69.14 підрозділу 10 Перехідних положень Податкового кодексу України згідно Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законодавчих актів України щодо звільнення від сплати екологічного податку, плати за землю та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за знищене чи пошкоджене нерухоме майно» №3050-ІХ від 11.04.2023) таку орендну плату.

Враховуючи фактичні обставини справи та відсутність будь-яких доказів, що спростовують наведене, суд констатує наявність у відповідача обов`язку здійснити на користь позивача плату за користування земельною ділянкою за період з 01.01.2022 по 28.02.2022; з 06.05.2023 по 31.12.2023. У період з 01.03.2022 по 05.05.2023 відповідач від плати за користування спірною земельною ділянкою був звільнений.

Розмір плати за користування земельною ділянкою за належний період з 01.01.2022 по 28.02.2022 становить 46080,08грн з розрахунку 276480,49грн (річна плата за 2022)/12 місяців року*2 (кількість місяців користування); з 06.05.2023 по 31.05.2023 (26 днів) 22222,49грн з розрахунку 317952,56грн (річна плата за 2023)/12 місяців року/31 (кількість днів у травні)*26 днів (кількість днів користування у травні); з 01.06.2023 по 31.12.2023 185472,32грн з розрахунку 317952,56грн (річна плата за 2023)/12 місяців року*7 (кількість місяців користування); тобто всього за 2022 рік 46080,08грн, за 2023 рік 207694,81грн.

Як свідчать матеріали справи згідно з поданою податковою декларацією з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2022 рік (подана 08.02.2022) відповідач задекларував до сплати 310846,88грн, у тому числі за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 276479,92грн, з щомісячними платежами за січень листопад 2022 у сумі 25903,91грн, грудень 2022 25903,87грн.

Відповідно до довідки департаменту фінансово-економічної політики та управління активами Покровської міської ради Донецької області від 10.03.2025 №101 до бюджету Покровської міської територіальної громади від ТОВ «Компо груп» згідно з платіжною інструкцією №75 від 27.01.2023 надійшов платіж у сумі 51807,82грн (призначення платежу: 101;38473727; орендна плата за землю за грудень 2022 без ПДВ).

З огляду на викладене суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача безпідставно збережених коштів у сумі 46080,08грн за період з 01.01.2022 по 28.02.2022, оскільки матеріали справи свідчать про відсутність заборгованості за вказаний період з огляду на її сплату відповідачем до звернення позивача до суду з цим позовом.

Аргумент позивача щодо розмежування положеннями чинного законодавства понять «земельний податок» і «орендна плата за земельні ділянки державної і комунальної власності» залежно від правових підстав передання прав землекористування такими ділянками жодним чином не зумовлює висновок про наявність підстав для неврахування здійсненого 27.01.2023 відповідачем платежу при визначенні розміру заборгованості внаслідок зміни коду бюджетної класифікації за поданою відповідачем заявою від 31.07.2023 з 18010600 (орендна плата з юридичних осіб) на 18010500 (земельний податок з юридичних осіб), оскільки земельний податок як і орендна плата за сутністю є платою за землю.

При цьому судом враховано, що повернення сплачених відповідачем коштів у сумі 51807,82грн з бюджету Покровської міської територіальної громади не здійснювалось, що сторонами взнається.

Своєю чергою матеріали справи свідчать про те, що під час розгляду справи відповідач відповідно до платіжної інструкції №490 від 04.06.2025 здійснив платіж у сумі 20000,00грн з призначенням платежу «сплата орендної плати за землю 2022р».

17.06.2025 відповідач надав суду пояснення, що вказані кошти перераховані з метою погашення заборгованості саме за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006.

Позивач підтвердив надходження коштів від відповідача у розмірі 20000,00грн, надавши довідку департаменту фінансово-економічної політики та управління активами Покровської міської ради Донецької області №190 від 05.06.2025 про надходження 04.06.2025 до бюджету Покровської міської територіальної громади від ТОВ «Компо груп» платежу у сумі 20000,00грн (призначення платежу: 101;38473727; сплата орендної плати за землю 2022р).

З огляду на відсутність доведених матеріалами справи обставин наявності заборгованості відповідача за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006 за період 2022 року, суд розцінює здійснений згідно з платіжною інструкцію №490 від 04.06.2025 платіж як переплату за користування земельною ділянкою з кадастровим номером :25:000:0006, отже кошти у сумі 20000,00грн підлягають врахуванню судом в якості плати за землю за наступний спірний період 2023 року.

Як було встановлено, належним розміром плати за землю за період з 06.05.2023 по 31.12.2023 є 207694,81грн, отже, враховуючи наведені обставини часткової оплати, суд дійшов висновку про правомірність та доведеність матеріалами справи заявлених позовних вимог в частині стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 187694,81грн; в частині стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 20000,00грн провадження у справі підлягає закриттю на підставі п.2 ч.1 ст.231 Господарського процесуального кодексу України у зв`язку з відсутністю предмету спору.

Дійшовши такого висновку, суд вважає за необхідне зауважити на тому, що не бере до уваги посилання відповідача на наявність в нього переплати з плати за користування спірною земельною ділянкою, оскільки відомості витягу з інформаційно-комунікаційної системи ДПС не відповідають встановленим судом фактичним обставинам. Крім того відомості інформаційно-комунікаційної системи ДПС не мають доказового значення при вирішенні цієї справи, оскільки сформовані податковим органом на підставі задекларованих самим відповідачем податкових декларацій, тобто наявна у витязі інформація щодо переплати має штучний характер та не відповідає положенням законодавства, якими врегульовані питання плати за землю.

Поряд з тим зазначення відповідачем про наявність заборгованості у розмірі 359351,08грн за здійсненими ним розрахунками суд не розцінює як визнання позовних вимог в розумінні ст.46 Господарського процесуального кодексу України, отже підстав для застосування наслідків визнання позову згідно з положеннями ч.4 ст.185 Господарського процесуального кодексу України суд не вбачає.

Суд також зазначає, що здійснений відповідачем 27.01.2022 платіж у сумі 23548,93грн (призначення платежу: 101;38473727; орендна плата за землю за грудень без ПДВ) є платежем за період користування земельною ділянкою у 2021 році. Вказане узгоджується з відомостями податкової декларації з плати за землю (земельний податок та/або орендна плата за земельні ділянки державної або комунальної власності) за 2021 рік (подана Товариством з обмеженою відповідальністю «Компо груп» 16.02.2021). Отже при розгляду цієї справи цей платіж суд не враховує як такий, що не стосується спірного періоду користування земельною ділянкою.

Інші доводи сторін були враховані судом, проте вони не спростовують висновків суду за результатом розгляду справи.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з п.2 ч.1 ст.129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір, з урахуванням положень ч.3 ст.4 Закону України «Про судовий збір», у сумі 6893,20грн, виходячи з суми розглянутих по суті позовних вимог (574433,05грн*1,5%*0,8), покладається на сторін пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи заяву позивача про подання доказів понесення витрат на правничу допомогу, пов`язаних з розглядом справи, протягом п`яти днів після ухвалення рішення в порядку ч.8 ст.129 Господарського процесуального кодексу України, питання розподілу цих витрат буде вирішено судом шляхом постановлення додаткового рішення.

Керуючись ст.ст. 86, 129, 210, п.2 ч.1 ст.231, ст.ст. 233, 236-241 Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Закрити провадження у справі в частині стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 20000,00грн.

Позовні вимоги в частині стягнення безпідставно збережених коштів у сумі 574433,05грн задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Компо груп» (02099, м. Київ, вулиця Приколійна, б.22, офіс 1, ) на користь Покровської міської ради (85300, Донецька область, м. Покровськ, площа Незалежності, б.11, ) безпідставно збережені кошти у сумі 187694,81грн та витрати зі сплати судового збору в сумі 2252,34грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Видати наказ після набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні 19.06.2025 суд проголосив та підписав скорочене рішення (вступну та резолютивну частини).

Повний текст рішення суд склав та підписав 30.06.2025.

Відповідно до ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів; зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається в порядку ст. 257 Господарського процесуального кодексу України.

Суддя К.І. Аксьонова