ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" червня 2025 р. Справа№ 910/3658/25

Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:

головуючого: Корсака В.А.

суддів: Євсікова О.О.

Алданової С.О.

за участю секретаря судового засідання: Заборовської А.О.,

за участю представників учасників справи:

від позивача: Чуйко Я.В.

від відповідача: не з`явився

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги Адвокатського бюро «Святненко та партнери»

на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2025, повний текст якої складено та підписано 26.03.2025

про відмову у забезпеченні позову

у справі № 910/3658/25 (суддя Маринченко Я.В.)

за позовом Адвокатського бюро «Святненко та партнери»

до Товариства з обмеженою відповідальністю «СВ «Факторіал»

про стягнення коштів

В С Т А Н О В И В :

Короткий зміст позовних вимог

24.03.2025 Адвокатське бюро «Святненко та партнери» звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю СВ «Факторіал» про стягнення 2 073 830,93 грн.

Разом з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову.

Заява, з посиланням на ст. 136,137 ГПК України обґрунтована тим, що ТОВ «БК «К.С.С.», правонаступником якого є Адвокатське бюро «Святненко та партнери», було помилково перераховано на рахунок ТОВ «СВ «Факторіал» грошові кошти у загальному розмірі 1 800 000 грн. Заявник зазначив, що договірні зобов`язання чи господарські правовідносини між ТОВ «Консалт Строй Сервіс» з ТОВ «СВ «Факторіал» відсутні, водночас відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо повернення безпідставно набутих коштів. За посиланням заявника невжиття заходів щодо накладення арешту на майно та грошові кошти, що належать відповідачу може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. На підставі викладеного Адвокатське бюро «Святненко та партнери» просить суд накласти арешт на грошові кошти у розмірі ціни позову - 2073830,93 грн та судового збору у розмірі 26097,17 грн, які обліковуються на розрахунковому рахунку ТОВ «СВ «Факторіал» у АТ «КБ «Глобус».

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його прийняття

Ухвалою Господарського суду Києва від 26.03.2025 відмовлено Адвокатському бюро «Святненко та партнери» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала мотивована тим, що заявником не наведено достатніх обґрунтувань та не доведено належними доказами що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому ускладнити чи унеможливити виконання рішення чи ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів

Не погоджуючись з цією ухвалою, позивач звернувся з апеляційною скаргою в якій просить її скасувати та ухвалити нове рішення, яким заяву про забезпечення позову задовольнити.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що ухвалу прийнято з порушенням вимог матеріального та процесуального права.

А саме апелянт посилається на те, що:

- суд не врахував, що апелянт просив накласти арешт на кошти, які належать йому і були помилково перераховані відповідачу, а не на майно відповідача, тому співмірність заходів забезпечення позову не застосовується;

- не враховано той факт що позивач просить забезпечити виконання рішення суду в межах позовних вимог, а саме в межах суми, яка належить саме позивачу і ніяким чином не просить накладати арешт на кошти боржника, а саме на власні кошти, які перераховані помилково та знаходиться на рахунку Боржника;

- суд не врахував правових позицій викладених у постановах Верховного Суду від 05.08.2022 у справі № 905/447/22, від 24.05.2022 у справі № 911/2719/21, від 13.04.2021 у справі № 910/15607/19;

- відповідач (Боржник), немає відповідних обмежень, може у будь-який момент розпорядитися коштами та відчужити майно. І це у майбутньому утруднить виконання судового рішення, якщо таке буде ухвалене;

- доведення нічим не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін;

- у разі звернення з позовом про стягнення коштів саме відповідач має доводити недоцільність чи не співмірність заходів забезпечення, вжиття яких просить у суду позивач. Зокрема, і ту обставину, що застосовані заходи забезпечення позову створять перешкоди його господарській діяльності, водночас відповідач таких обставин не довів.

Правова позиція щодо апеляційної скарги відповідача

Відповідач проти апеляційної скарги заперечив, посилаючись на відсутність підстав для забезпечення позову. Вважає, що апелянтом не доведено обґрунтування необхідності таких заходів.

А саме відповідач послався на те, що:

- питання належності спірних коштів позивачу є предметом розгляду справи по суті. На стадії забезпечення позову суд не вирішує, кому належать кошти, а лише оцінює наявність ризиків для виконання майбутнього рішення. Відповідно до частини 1 статті 139 ГПК України, заява про забезпечення позову повинна містити обґрунтування необхідності таких заходів. Але згідно частини 1 статті 73 ГПК України апелянт не надав доказів, які б підтверджували реальну загрозу розпорядження коштами з боку відповідача, або ускладнення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду;

- апелянт не надав до суду доказів звернення до відповідача із заявами щодо повернення грошових коштів;

- апелянт не врахував, що у квітні 2024 року між ТОВ «СВ «Факторіал» та Товариством з обмеженою відповідальністю БК «КОНСАЛТ СТРОЙ СЕРВІС» () (далі - ТОВ БК «КОНСАЛТ СТРОЙ СЕРВІС» мали місце господарські взаємовідносини, згідно укладеного Договору підряду № 105-ТР від 02.04.2024 року на виконання робіт (далі - Договір) (додаток № 2). У травні 2024 року ТОВ «СВ «Факторіал» належним чином виконало договірні зобов`язання перед ТОВ БК «КОНСАЛТ СТРОЙ СЕРВІС», після виконання яких, претензій у сторін не було. Доказі існування договірних зобов`язань між сторонами були належним чином подані до Господарського суду міста Києва і на даний час є предметом розгляду по даній справі. Отже, вимога позивача щодо стягнення з відповідача 2 073 830 грн. 93 коп., як помилково сплачених коштів, є необґрунтованою, оскільки ТОВ «СВ «ФАКТОРІАЛ» було належним чином в повному обсязі виконані договірні зобов`язання перед ТОВ БК «КОНСАЛТ СТРОЙ СЕРВІС».

Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги по суті

Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.04.2025 апеляційну скаргу передано на розгляд колегії суддів у складі: головуючий суддя - Корсак В.А., судді: Євсіков О.О., Алданова С.О.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 08.04.2025 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали оскарження №910/3658/25. Відкладено вирішення питання щодо подальшого руху апеляційної скарги до надходження матеріалів справи з Господарського суду першої інстанції.

Після надходження матеріалів справи, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.05.2025 апеляційну скаргу залишено без руху на підставі ст.ст. 174, 260 ГПК України у зв`язку із недоплатою судового збору у розмірі 605,60 грн. Роз`яснено скаржнику, що протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали останній має право усунути недоліки зазначені у її мотивувальній частині, надавши суду відповідні докази.

09.05.2025 через систему «Електронний суд» від скаржника надійшла заява про усунення недоліків, до якої додано докази доплати судового збору - платіжну інструкцію №17 від 08.05.2025 на суму 605,60 грн.

Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.05.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Адвокатського бюро «Святненко та партнери» на ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі № 910/3658/25. Закінчено проведення підготовчих дій. Повідомлено учасників справи про призначення апеляційної скарги до розгляду на 09.06.2025. Роз`яснено учасникам справи право подати до суду апеляційної інстанції відзив на апеляційну скаргу в письмовій формі не пізніше ніж 02.06.2025. Встановлено учасникам справи строк для подачі всіх заяв та клопотань в письмовій формі не пізніше ніж 02.06.2025. Участь у судовому засіданні для учасників справи не визнана обов`язковою.

Явка представників учасників справи

У судовому засіданні 16.06.2025 позивач підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити. Відповідач подав заяву від 09.06.2025 про розгляд справи без його участі.

Межі перегляду справи судом апеляційної інстанції

Згідно зі ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Статтею 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 ГПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд, беручи до уваги межі перегляду справи в апеляційній інстанції, заслухавши пояснення присутніх учасників справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваної судового ухвали, дійшов висновку апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржену ухвалу суду без змін.

Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції

Господарський суд за заявою учасника справи має право вжити заходів забезпечення позову - про це йдеться у ст. 136 ГПК України. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся чи має намір звернутися до суду, а також з інших підстав, визначених законом.

Забезпечення позову є засобом, спрямованим на запобігання можливим порушенням майнових прав чи охоронюваних законом інтересів юридичної або фізичної особи, що полягає у вжитті заходів, за допомогою яких у подальшому гарантується виконання судових актів. Забезпечення позову застосовується як гарантія задоволення законних вимог позивача. При цьому сторона, яка звертається із заявою про забезпечення позову, повинна обґрунтувати причини звернення з такою заявою.

Згідно із ст. 137 ГПК України, серед іншого, позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачу і знаходяться у нього чи в інших осіб;

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, господарський суд оцінює обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги (зокрема, чи спроможний такий захід істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав позивача); забезпечити запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення у майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача та уникнення будь-яких труднощів при виконанні судового рішення у випадку задоволення позову. Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується господарським судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Заходи забезпечення позову повинні узгоджуватись з предметом та підставами позову, можуть бути вжиті судом лише в межах предмета позову та не повинні порушувати права інших осіб.

Обрання належного, відповідного предмету спору заходу забезпечення позову гарантує дотримання принципу співвіднесення виду заходу забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами, що зрештою дає змогу досягти балансу інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору, сприяє фактичному виконанню судового рішення в разі задоволення позову та, як наслідок, забезпечує ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження при цьому прав та охоронюваних інтересів інших учасників провадження у справі або осіб, які не є учасниками цього судового процесу.

Умовою застосування заходів забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно (в тому числі грошові суми, цінні папери тощо), яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі об`єднаної палати Касаційного господарського суду від 03.03.2023 у справі № 905/448/22.

Інститут забезпечення позову спрямований проти несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, розтратити його, продати, знецінити. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі № 381/4019/18.

У справі що розглядається апелянтом не доведено наявність обґрунтованого припущення, що невжиття запропонованих ним заходів забезпечення позову може ускладнити або зробити неможливим виконання судового рішення у разі задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Господарського процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частинами 1-2 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Господарського процесуального кодексу України, обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 79 Господарського процесуального кодексу України).

Щодо не обмеженого права відповідача в будь-який момент розпорядитися своїм майном, що на думку апелянта свідчить про застосування судом завищеного або навіть заздалегідь недосяжного стандарту доказування, що порушує баланс інтересів сторін суд апеляційної інстанції зазначає, що саме лише посилання заявника на відсутність добровільного повернення спірних грошових коштів не є достатньою підставою для застосування до відповідача заходів забезпечення позову. Сама по собі така заява, не підтверджена відповідними доказами, не є достатньою підставою для накладання арешту на кошти відповідача.

Наразі, в цьому контексті суд першої інстанції цілком обґрунтовано зазначив, що матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача із заявами щодо повернення грошових коштів.

Посилання апелянта на парові висновки Верховного Суду у наведених ним справах щодо застосування заходів забезпечення позову колегія відхиляє, оскільки постановлена судом першої інстанції ухвала про відмову у забезпеченні позову не суперечить зазначеній правовій позиції Верховного Суду.

Доводи апелянта на помилковість перерахованих коштів відповідачу також відхиляються судом, оскільки це питання підлягає вирішенню на стадії розгляду справи по суті. В процедурі розгляду заяви про забезпечення позову суд не вирішує питання обґрунтованості заявлених позовних вимог.

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги

Згідно до статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Нормою ст. 276 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржену ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За результатами апеляційного перегляду справи колегія суддів встановила, що ухвалу суду першої інстанції постановлено у відповідності до вимог чинного законодавства, при повному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, підстави для його зміни чи скасування відсутні. Натомість викладені в апеляційні скарзі доводи не спростовують вірних висновків суду першої інстанції, а тому в її задоволенні слід відмовити.

Судові витрати

Згідно вимог статті 129 ГПК України, у зв`язку із відмовою у задоволенні апеляційної скарги судові витрати покладаються на апелянта.

Керуючись Главою 1 Розділу IV Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.03.2025 у справі №910/3658/25 залишити без змін.

Матеріали справи повернути до господарського суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.ст. 287-289 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено та підписано, - 02.07.2025.

Головуючий суддя В.А. Корсак

Судді О.О. Євсіков

С.О. Алданова