РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Київ

17.06.2025Справа № 910/3059/25
Суддя Мудрий С.М., розглянувши справу

за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Середземноморські авіалінії"

про стягнення 2 895 132,92 грн

При секретарю судового засідання: Габорак О.М.

Представники учасників справи:

від позивача: Коваленко Олексій Вікторович представник у порядку самопредставництва;

від відповідача: не з`явилися;

ВСТАНОВИВ:

У березні 2025 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві (далі Пенсійний фонд) звернулося до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Середземноморські авіалінії" (далі Товариство) про стягнення 2 895 132,92 грн у зв`язку з невиконанням у добровільному порядку останнім умов мирової угоди, яка була затвердженою ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 у справі №23/51-б-44/643-б.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 17.03.2025 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків.

25.03.2025 через систему "Електронний суд" Пенсійний фонд подав заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 02.04.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі №910/3059/25 за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 29.04.2025. Встановлено сторонам строки для подання заяв по суті справи.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 29.04.2025 відкладено підготовче засідання на 27.05.2025.

Відповідач правом, наданим статтею 165 ГПК України, на подання відзиву на позов, не скористався, хоча про розгляд справи №910/3059/25 був повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не направляв.

При цьому, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (частина 9 статті 165, частина 2 статті 178 ГПК України).

Приймаючи до уваги те, що Відповідач був належним чином повідомлений про розгляд даної справи, а також враховуючи наявність у матеріалах справи достатньої кількості документів для розгляду справи по суті, суд дійшов висновку про її розгляд за наявними матеріалами.

Ухвалою Господарського суду міста Києва від 27.05.2025 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 17.06.2025.

У судове засідання 17.06.2025 Відповідач не з`явився, хоча про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник Пенсійного фонду підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

У судовому засіданні 17.06.2025 на підставі статті 240 ГПК України проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позовні вимоги Пенсійного фонду обґрунтованими.

За умовами мирової угоди від 03.07.2013, затвердженої ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 у справі №23/51-б-44/643-б, яка є чинною та не скасованою, Відповідач зобов`язався сплатити Управлінню пенсійного фонду України у Шевченківському районі у м. Києві (ідентифікаційний код: 26087323) 5 864 374,90 грн рівними десятьма платежами по 586 437,49 грн: з 04.07. 2017 по 03.07.2018, з 04.07.2018 по 03.07.2019, з 04.07.2019 по 03.07.2020, з 04.07.2020 по 03.07.2021, з 04.07. 2021 по 03.07.2022, з 04.07.2022 по 03.07.2023, з 04.07.2023 по 03.07.2024, з 04.07.2024 по 03.07.2025, з 04.07.2025 по 03.07.2026, з 04.07.2026 по 03.07.2027.

Позивач є правонаступником Управління пенсійного фонду України у Шевченківському районі у м. Києві (ідентифікаційний код: 26087323) на підставі того, що у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №1055 від 16.12.2015 "Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України", управління Пенсійного фонду України в Шевченківському районі м. Києва було реорганізовано шляхом злиття в Центральне об`єднане управління Пенсійного фонду України в м. Києві, а далі у відповідності до постановою Кабінету Міністрів України №203 від 29.03.2017 "Про утворення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві" утворено Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві шляхом злиття Правобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Лівобережного об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Центрального об`єднаного управління Пенсійного фонду України в м. Києві та Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Судом встановлено, що під час затвердження вказаної мирової угоди від 03.07.2013 ухвалою Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 у справі №23/51-б-44/643-б, діяла попередня редакція Господарського процесуального кодексу України.

Суд зазначає, що одним із способів вирішення господарського спору є мирова угода сторін, яка може стосуватися лише прав і обов`язків сторін щодо предмета позову, що унормовано частинами 1 і 3 статті 78 ГПК України у редакції, чинній на час затвердження мирової угоди.

При цьому, відповідно до діючої на той час редакції ГПК України, наказ Господарського суду про примусове виконання мирової угоди не може бути видано, оскільки провадження зі справи припинено. Відтак, у разі ж ухилення однієї зі сторін від виконання мирової угоди після закінчення строку (настання терміну) виконання нею своїх обов`язків за цією угодою:

- якщо ухвала господарського суду про затвердження мирової угоди відповідає вимогам статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" (тут і надалі у редакції, чинній на час спірних правовідносин), то вона є виконавчим документом у розумінні пункту 2 частини другої статті 17 названого Закону і підлягає виконанню державною виконавчою службою; тому за наявності зазначеної умови позовна заява про спонукання до виконання мирової угоди не підлягає розгляду в господарських судах;

- якщо ж ухвала суду про затвердження мирової угоди не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, то така ухвала не має статусу виконавчого документа, і інша сторона у справі не позбавлена права звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди, у випадку задоволення якого господарський суд видає наказ; відповідний позов може мати як майновий, так і немайновий характер у залежності від змісту умов мирової угоди. Вказані позиції також було викладено у п. 3.19 Постанови Вищого господарського кодексу України від 26 грудня 2011 №18 "Про деякі питання практики застосування Господарського процесуального кодексу України судами першої інстанції".

Судом встановлено, що ухвала Господарського суду міста Києва від 11.07.2013 у справі №23/51-б-44/643-б не має статусу виконавчого документа, оскільки не містить усіх даних, зазначених у статті 18 названого Закону, тому Позивач має право звернутися з позовом про спонукання до виконання мирової угоди у випадку її невиконання Відповідачем, як боржником, добровільно.

Позивач про таке невиконання стверджує, і матеріали справи не містять доказів протилежного.

Рішенням Господарського суду міста Києва від 29.01.2020 у справі №910/17018/19, яке набрало законної сили 19.02.2020, було стягнуто з Товариства на користь Пенсійного фонду 1 172 874,98 грн, які є першими двома платежами за вищевказаною мировою угодою по 586437,49 грн кожен.

Строк сплати наступних п`яти платежів (№3-№7) по 586 437,49 грн за мировою угодою у загальному розмірі 2 932 187,45 грн є таким, що настав та вже є простроченими.

Товариством у добровільному порядку було сплачено лише 37 054,53 грн, відтак розмір заборгованості за період з 04.07.2019 по 03.07.2024 становить 2 895 132,92 грн (2932187,45 грн 37 054,53 грн).

Інших доказів оплати матеріали справи не містять та не були надані Товариством.

Отже, заборгованість Відповідача зі сплати спірних п`яти платежів з 04.07.2019 по 03.07.2024 становить 2 895 132,92 грн.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами 1-3 статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до частини 1 статті 74 ГПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно зі статтею 76 ГПК України належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, позов Пенсійного фонду підлягає задоволенню у повному обсязі.

Судовий збір згідно статті 129 ГПК України покладається на відповідача.

Керуючись статтями 129, 236-238, 240, 241, Господарського процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов задовольнити повністю.

2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Українсько-Середземноморські авіалінії" (04116, місто Київ, вулиця Шулявська, будинок 7; ідентифікаційний код 30180773) на користь Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, місто Київ, вулиця Бульварно-Кудрявська, будинок 16; ідентифікаційний код 42098368) 2 895 132 (два мільйони вісімсот дев`яносто п`ять тисяч сто тридцять дві) грн 92 коп. основного боргу та 43 426 (сорок три тисячі чотириста двадцять шість) грн 99 коп. судового збору.

3. Після набрання рішенням законної сили видати наказ.

Відповідно до частин 1, 2 статті 241 ГПК України, рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 26.06.2025.

СуддяСергій МУДРИЙ