ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2025м. ДніпроСправа № 904/2334/25

Господарський суд Дніпропетровської області у складі судді Мілєвої І.В. за участю секретаря судового засідання Савенко В.А.

за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ, Полтавська область, м. Кременчук

до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", Дніпропетровська область, м. Дніпро

про визнання недійсним пункту договору та стягнення 18 579,44 грн

Представники:

від позивача: не з`явився;

від відповідача: не з`явився;

СУТЬ СПОРУ:

Харківський національний університет внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до господарського суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест", в якій просить суд: визнати недійсним п. 2.1. договору № 56-СК від 21.04.2023, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та Товариством з обмеженою відповідальністю Інтекс Інвест, в частині включення до ціни договору суми ПДВ у розмірі 18 579,44 грн; стягнути 18 579,44 грн.

Суд ухвалою від 09.05.2025 позовну заяву Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ залишив без руху. Запропонував Харківському національному університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ усунути недоліки позовної заяви шляхом подання до суду заяви про уточнення позовних вимог із зазначенням місцезнаходження, поштового індексу та ідентифікаційного коду юридичної особи позивача у строк до 23.05.2025 включно.

12.05.2025 до господарського суду від позивача надійшла заява на виконання вимог ухвали Господарського суду Дніпропетровської області від 09.05.2025 про залишення позовної заяви без руху. У вказаній заяві позивач зазначив місцезнаходження, поштовий індекс та ідентифікаційний код юридичної особи позивача.

Ухвалою від 14.05.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 02.06.2025.

В ухвалі від 14.05.2025 про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі відповідачу було роз`яснено, що відповідно до ч. 1 ст. 251 Господарського процесуального кодексу України відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Відповідно до довідки про доставку електронного листа (а.с.66) ухвала суду від 14.05.2025 доставлена до електронного кабінету відповідача 14.05.2025.

Відзив відповідач до суду не подав.

02.06.2025 до підготовчого засідання не з`явились представники позивача та відповідача. 30.05.2025 позивач подав заяву про проведення засідання без участі його представника.

Суд ухвалою від 02.06.2025 відклав підготовче засідання на 16.06.2025.

16.06.2025 до підготовчого засідання не з`явились представники позивача та відповідача. 13.06.2025 позивач подав заяву про проведення засідання без участі його представника.

Суд ухвалою від 16.06.2025 закрив підготовче провадження та призначив справу для судового розгляду по суті у судове засідання на 30.06.2025.

30.06.2025 до судового засідання не з`явились представники позивача та відповідача. Позивач 23.06.2025 подав заяву про проведення засідання без участі його представника.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, господарський суд

ВСТАНОВИВ:

21.04.2023 між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (покупець) та Товариством з обмеженою відповідальністю Інтекс Інвест (постачальник) було укладено договір про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК (далі - договір).

Постачальник зобов`язується у 2023 році поставити покупцеві у передбачені даним договором строки код за ЄЗС ДК 021:2015 - 09130000-9 Нафта і дистиляти (бензин А-92, бензин А-95, дизельне паливо (скретч-картки)) далі "товар", а покупець зобов`язується отримати товар та сплатити його вартість в порядку та на умовах, передбачених цим договором (п. 1.1. договору).

Найменування, ціна та одиниця виміру товару визначається відповідно до специфікації (Додаток № 1), яка є невід`ємною частиною цього договору (п. 1.2. договору).

Кількість товару становить: бензин А-92 - 2000 літрів, А-95 - 1500 літрів, ДП - 3000 літрів. Обсяги закупівлі товарів можуть бути зменшені залежно від реального фінансування видатків (п. 1.3. договору).

Ціна договору складає: 284 000,00 грн, з урахуванням ПДВ 18 579,44 грн (п. 2.1. договору).

Підставою для оплати поставленого товару є рахунок та видаткова накладна постачальника на товар (п. 2.3. договору).

Оплата за поставлений товар здійснюється шляхом безготівкового переказу коштів на поточний рахунок постачальника, вказаний у даному договорі, протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати підписання уповноваженими представниками сторін видаткової накладної постачальника на товар та отримання покупцем рахунку (п. 2.4. договору).

Строк поставки товару: з дати укладення договору до 31.12.2023. Передача покупцю товару за цим договором здійснюється на АЗС постачальника шляхом заправки автомобілів покупця при пред`явленні довіреними особами покупця скретч-картки. Скретч-картка є підставою для видачі (заправки) з АЗС вказаного у карті об`єму і марки товару, після чого всі обов`язки сторін по погашених скретч-картках вважаються виконаними, при цьому постачальник не може передати покупцю товар іншої марки чи в кількості меншій, ніж зазначено в скретч-картці (п. 3.1. договору).

Місце поставки товару - АЗС постачальника (п. 3.2. договору).

Даний договір набирає чинності з дати його підписання уповноваженими представниками сторін та діє до 31.12.2023, а в частині взаєморозрахунків - до повного їх виконання сторонами (п. 10.1. договору).

Позивач зазначає, що на виконання договору відповідач поставив обумовлений товар (бензин А-92, А-95 та дизельне пальне) на загальну суму 284 000,00 грн, в тому числі ПДВ в сумі 18 579,44 грн, на підтвердження чого надав підписані сторонами та скріплені їх печатками видаткові накладні:

- № 0040/0000225 від 26.04.2023 про поставку товару на суму 69 660,00 грн, в т.ч. ПДВ 4557,20 грн (а.с. 14);

- № 0040/0000258 від 15.05.2023 про поставку товару на суму 82 340,00 грн, в т.ч. ПДВ 5386,73 грн (а.с. 15);

- № 0040/0000339 від 20.06.2023 про поставку товару на суму 132 000,00 грн, в т.ч. ПДВ 8635,51 грн (а.с. 16).

Позивач на виконання умов договору оплатив поставлений відповідачем товар у сумі 284 000,00 грн, у тому числі ПДВ 18 579,44 грн, що підтверджується платіжними інструкціями:

- № 1121 від 26.04.2023 про сплату відповідачу 69 660,00 грн (а.с. 20);

- № 1266 від 16.05.2023 про сплату відповідачу 82 340,00 грн (а.с. 21);

- № 1720 від 21.06.2023 про сплату відповідачу 63 800,00 грн (а.с. 22);

- № 1721 від 21.06.2023 про сплату відповідачу 68 200,00 грн (а.с. 23).

Постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 Деякі питання обкладення податком на додану вартість за нульовою ставкою у період воєнного стану (далі - постанова КМУ № 178) установлено, що до припинення чи скасування воєнного стану, операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби України тощо, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Постанова КМУ № 178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Постанова Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022 містить посилання на норми підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України.

Відповідно до підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Таким чином, фактичне постачання товару за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023 здійснене відповідачем після набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022.

Позивач вважає, що включення до вартості закуповуваного пального згідно з договором про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023 податку на додану вартість у розмірі 18 579,44 грн та подальша його сплата постачальнику не відповідає вимогам підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Податкового кодексу України та постанові Кабінету Міністрів України № 178 від 02.03.2022. Таким чином, п. 2.1. договору в частині виключення до договірної ціни податку на додану вартість підлягає визнанню недійсними, а сплачені кошти у сумі 18 579,44 грн є безпідставно набутим майном та підлягають поверненню позивачу.

Позивач стверджує, що з метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу претензію № 1/4-721 від 03.05.2024 (а.с. 24-26), в якій просив повернути сплачену суму ПДВ.

Однак, як зазначає позивач, відповідач відповідь на претензію не надав, заборгованість не сплатив, що і стало причиною звернення до суду.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (ч. 2 ст. 15 Цивільного кодексу України).

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України).

Згідно з частиною 2 статті 16 Цивільного кодексу України визнання правочину недійсним є одним з передбачених законом способів захисту цивільних прав та інтересів осіб, а загальні вимоги щодо недійсності правочину передбачені статтею 215 цього Кодексу.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 Цивільного кодексу України).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України).

За приписами частин першої і третьої статті 180 Господарського кодексу України зміст господарського договору становить умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства. При укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.

Ціна у господарському договорі визначається в порядку, встановленому цим Кодексом, іншими законами, актами Кабінету Міністрів України. За згодою сторін у господарському договорі може бути передбачено доплати до встановленої ціни за продукцію (роботи, послуги) вищої якості або виконання робіт у скорочені строки порівняно з нормативними (ч. 5 ст. 180 Господарського кодексу України).

Відповідно до статті 11 Закону України "Про ціни і ціноутворення" вільні ціни встановлюються суб`єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Отже, сторони на договірних засадах передбачають формування ціни за договором.

Згідно з підпунктом 14.1.178 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, ПДВ - це непрямий податок, який нараховується та сплачується відповідно до норм розділу V цього Кодексу.

Згідно з підпунктами "а" і "б" п.185.1 ст.185 Податкового кодексу України об`єктом оподаткування ПДВ є операції платників податку з постачання товарів/послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 Податкового кодексу України.

За своєю правовою сутністю ПДВ є часткою новоствореної вартості та сплачується покупцем (замовником послуг).

Згідно із підпунктом "г" підпункту 195.1.2 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України за нульовою ставкою оподатковуються операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення наземного військового транспорту чи іншого спеціального контингенту Збройних Сил України, що бере участь у миротворчих акціях за кордоном України, або в інших випадках, передбачених законодавством.

Відповідно до пунктів 1, 2 Постанови № 178 до припинення чи скасування воєнного стану операції з постачання товарів для заправки (дозаправки) або забезпечення транспорту Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Міністерства внутрішніх справ, Державної служби з надзвичайних ситуацій, Управління державної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, інших утворених відповідно до законів військових формувань, їх з`єднань, військових частин, підрозділів, установ або організацій, що утримуються за рахунок коштів державного бюджету, для потреб забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави обкладаються податком на додану вартість за нульовою ставкою. Ця постанова набирає чинності з дня її опублікування і застосовується з 24.02.2022.

Системний аналіз вказаних норм права засвідчує, що приписи підпункту "г" підпункту 195.1.2 пункту 195.1 статті 195 Розділу V Податкового кодексу України та приписи постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2022 № 178 поширюються на діяльність Харківського національного університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ.

На підставі викладеного операції з постачання Харківському національному університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ пального за договором про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023 оподатковуються за нульовою ставкою, що свідчить про безпідставне включення в ціну вказаного договору, зазначену в пункті 2.1. договору, суми податку на додану вартість.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 217 Цивільного кодексу України передбачено, що недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Разом з цим, у застосуванні наведених положень статей Цивільного кодексу України слід враховувати, що умова договору, щодо якої ставиться вимога про визнання її недійсною, не може бути істотною умовою договору, оскільки в такому випадку правочин має бути визнаний недійсним в цілому (правовий висновок Верховного Суду викладено у постанові від 12.03.2018 зі справи № 910/22319/16).

Статтею 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Таким чином, приписи статті 217 Цивільного кодексу України регулюють питання щодо правової долі правочину, що має дефекти окремих його частин.

При цьому закону може суперечити лише певна частина умов правочину, а інша - йому відповідати. Отже, за таких обставин не завжди доцільно визнавати правочин недійсним у цілому. Не призводить недійсність окремої частини правочину до недійсності інших його частин. Тому законодавець не встановлює недійсності правочину через недійсність окремої його частини, але лише за умови, якщо є підстави вважати, що правочин міг би бути вчинений без включення до нього цієї недійсної частини.

Зокрема, у випадку, що розглядається, можна припустити наявність (існування) договору про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023 без включення до нього умови щодо необхідності сплати ПДВ.

Хоча ПДВ й включається до ціни товару, однак не є умовою про ціну в розумінні цивільного та господарського законодавства, оскільки не може встановлюватися (погоджуватися чи змінюватися) сторонами за домовленістю, тобто у договірному порядку. Вказаний правовий висновок викладено у постанові об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20.

Так, Верховний Суд у складі суддів об`єднаної палати Касаційного господарського суду в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 відступив від висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 08.04.2021 у справі № 922/2439/20 щодо неможливості визнання недійсним частини договору стосовно визначення ПДВ (з посиланням на те, що включення в оплату ПДВ містить ціну розрахункової одиниці вартості товару, тобто є істотною умовою договору).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного в постанові від 03.12.2021 у справі № 910/12764/20 договір може бути визнаний недійсним в частині включення суми ПДВ до вартості товару.

Зокрема, зміст оспорюваних правочинів в цій частині суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, що в силу вимог частини 1 статті 203, частини 1 статті 215 Цивільного кодексу України є підставою для визнання договорів недійсними у цій частині.

За таких обставин недотримання при укладенні договору про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023 вимог податкового законодавства зумовлює існування підстав для визнання такого договору недійсним в частині включення податку на додану вартість до загальної ціни договору.

Таким чином, позовні вимоги про визнання недійсним п. 2.1. договору № 56-СК від 21.04.2023 в частині включення до ціни договору суми ПДВ є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 01.06.2021 у справі № 916/2478/20, якщо сторона зобов`язання набула кошти (суму ПДВ) за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, що виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок їх перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, то такі кошти набуто на підставі статті 1212 Цивільного кодексу України.

Частиною 1 статті 1212 Цивільного кодексу України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова частини 1 статті 1212 Цивільного кодексу України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, бо отримане однією зі сторін у зобов`язанні підлягає поверненню іншій стороні на підставі цієї статті тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

У випадку, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 Цивільного кодексу України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава у встановленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Положення глави 83 Цивільного кодексу України "Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави" застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Для виникнення зобов`язання з безпідставного збагачення необхідна наявність наступних умов: 1) збільшення майна в однієї особи (вона набуває нові цінності, збільшує кількість та вартість належного їй майна або зберігає майно, яке неминуче мало б вибути із її володіння); 2) втрата майна іншою особою, тобто збільшення або збереження майна в особи є наслідком втрати або недоотримання цього майна іншою особою; 3) причинний зв`язок між збільшенням майна в однієї особи і відповідною втратою майна іншою особою; 4) відсутність достатньої правової підстави для збільшення майна в однієї особи за рахунок іншої особи, тобто обов`язковою умовою є збільшення майна однієї сторони (набувача), з одночасним зменшенням його в іншої сторони (потерпілого), а також відсутність правової підстави (юридичного факту) для збагачення. Відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином, тобто мала місце помилка, обман, випадковість або інші підстави набуття або збереження майна, які не можна віднести до підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, передбачених нормами статті 11 Цивільного кодексу України.

Зокрема, набуття відповідачем як однією зі сторін зобов`язання коштів за рахунок іншої сторони не в порядку виконання договірного зобов`язання, а поза підставами, передбаченими договором, внаслідок перерахування на рахунок відповідача понад вартість товару, який було поставлено, виключає застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, а є підставою для застосування положень статті 1212 Цивільного кодексу України.

Як було зазначено вище, Постанова КМУ № 178 набрала чинності з дня її опублікування і застосовувалась з 24.02.2022.

Так, однією із основоположних засад цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України). Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

Принцип добросовісності - це загально правовий принцип, який передбачає необхідність сумлінної та чесної поведінки суб`єктів при виконанні своїх юридичних обов`язків і здійсненні своїх суб`єктивних прав.

Добросовісність при реалізації прав і повноважень включає в себе неприпустимість зловживання правом, яка виходячи із конституційних положень, означає, що здійснення прав та свобод людини не повинно порушувати права та свободи інших осіб.

Водночас відповідач не повернув та не вжив жодних дій щодо повернення безпідставно набутих коштів і після звернення позивача із претензією про повернення сплачених коштів у вигляді податку на додану вартість за договором у розмірі 18 579,44 грн.

Фактично відповідач порушив основоположні засади цивільного законодавства, якими є справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини 1 статті 3 Цивільного кодексу України).

Таким чином, відповідач отримав від позивача суму ПДВ, попри те що відповідний товар оподатковувався за нульовою ставкою. Наявні правові підстави для стягнення з відповідача безпідставно набутих коштів в сумі 18 579,44 грн, оскільки неповернення відповідачем Харківському національному університету внутрішніх справ в особі Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ зазначеної суми має наслідком збагачення відповідача за рахунок позивача поза підставою, передбаченою законом.

Враховуючи вказане, позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 18 579,44 грн безпідставно набутих грошових коштів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 129 Господарського процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 4844,80 грн.

Керуючись ст. 2, 73, 74, 76-79, 86, 91, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати недійсним п. 2.1. договору про закупівлю товарів за державні кошти № 56-СК від 21.04.2023, укладеного між Харківським національним університетом внутрішніх справ в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцького льотного коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ та Товариством з обмеженою відповідальністю Інтекс Інвест, в частині включення до ціни договору суми ПДВ у розмірі 18 579,44 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Інтекс Інвест" (49600, Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Мандриківська, буд. 47, офіс 206/2, ідентифікаційний код 39821153) на користь Харківського національного університету внутрішніх справ (61080, м Харків, проспект Льва Ландау, 27, ідентифікаційний код 08571096) в особі відокремленого структурного підрозділу Кременчуцькому льотному коледжу Харківського національного університету внутрішніх справ (39605, Полтавська область, м. Кременчук, вул. Перемоги, буд. 17/6, ідентифікаційний код 43041752) 23 424,24 грн, а саме: суму зайво сплаченого податку на додану вартість у розмірі 18 579,44 грн, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 4844,80 грн, про що видати наказ.

Наказ видати після набрання судовим рішенням законної сили.

Рішення набирає законної сили після закінчення двадцятиденного строку з дня складання повного судового рішення і може бути оскаржено до Центрального апеляційного господарського суду.

Повне рішення складено 30.06.2025

Суддя І.В. Мілєва