ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ДОНЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я
іменем України
04.07.2025 Справа №905/455/25
Господарський суд Донецької області у складі судді Кротінової О.В.,
до відповідача, Бардакової Зої Вікторівни, с.Рубці Лиманського району Донецької області, ІПН НОМЕР_1 ,
без виклику сторін,-
І. Короткий зміст позовної заяви, заперечень та інших заяв, клопотань учасників справи:
Нормативно свої вимоги позивач обґрунтовує ст. ст. 212, 525, 526, 530, 549, 554, 610-612, 625, 627, 651, 806, 1054 Цивільного кодексу України.
Відзив від відповідача не надходив.
ІІ. Процесуальній дії суду:
З дотриманням приписів ст.32 Господарського процесуального кодексу України, відповідно до Положення про автоматизовану систему документообігу суду, для розгляду справи №905/455/24 визначено суддю Кротінову О.В.
Ухвалою суду від 05.05.2025 прийнято позовну заяву б/н від 22.04.2025 Акціонерного товариства «Акцент-Банк» до розгляду та відкрито провадження у справі №905/455/25; встановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін; встановлен позивачу надати: відповідно до ст. ст. 166, 251 Господарського процесуального кодексу України відповідь на відзив у строк до 04.06.2025 разом із доказами її направлення на адресу відповідача; надати: належним чином оформлені банківські виписки з дотриманням Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018 (із печаткою/штампом банку, підписом, визначенням посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на засвідчення даних, що відображені у виписках) та (або) первинні документи у підтвердження банківських операцій за рахунками відповідача (належним чином оформлені платіжні доручення або меморіальні ордери); встановлено відповідачу надати: відповідно до ст. ст. 165, 251 Господарського процесуального кодексу України відзив на позовну заяву і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову у строк до 20.05.2025, але не пізніше 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі; одночасно надіслати позивачу копію відзиву та доданих до нього документів, докази такого направлення надати суду; визначено, що розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі; роз`яснено сторонам, що за клопотанням однієї із сторін розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням сторін.
Щодо дотримання прав відповідача під час розгляду даної справи судом, суд зазначає таке.
За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 01.06.2022 здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем Бардаковою Зоєю Вікторівною за власним рішенням.
Відтак, відповідачем за позовом б/н від 22.04.2025 фактично на даний час виступає фізична особа, що не є підприємцем.
Згідно з ч.ч.6-8 ст.176 Господарського процесуального кодексу України, у зв`язку з необхідністю отримання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) фізичної особи Бардакової Зої Вікторівни, яка є відповідачем за вказаним позовом, судом на виконання вимог процесуального законодавства 02.05.2025 здійснено запит до Єдиного державного демографічного реєстру в підсистемі «Електронний суд».
На веб-сайті «Укрпошта» наявна інформація про те, що відділення поштового зв`язку за вказаною адресою тимчасово не функціонує.
Зміну місцезнаходження/місця реєстрації відповідача не встановлено.
Судом використано такі способи повідомлення відповідача, як телефонограма, розміщення повідомлення на офіційній сторінці суду на веб-порталі «Судова влада України».
На веб-сайті Господарського суду Донецької області 13.06.2025 опубліковано оголошення для відповідача, у якому викладено зміст ухвали суду про відкриття провадження по справі №905/455/25.
Поряд з цим, 05.05.2025 уповноваженим працівником суду здійснено спробу повідомити відповідача про зміст постановленої ухвали 05.05.2025 шляхом надання телефонограми, проте зв`язок не встановлено.
Ухвалу суду від 05.05.2025 надіслано на означену вище адресу електронної пошти та доставлено 05.05.2025, відповідна довідка наявна в матеріалах справи.
Відповідачем електронний кабінет у підсистемі Електронний суд ЄСІТС не зареєстровано.
За змістом ст.ст.2, 4 Закону України «Про доступ до судових рішень» вбачається, що кожен має право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Усі судові рішення є відкритими та підлягають оприлюдненню в електронній формі. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.
Ухвалу Господарського суду Донецької області про відкриття провадженні у даній справі розміщено у Єдиному державному реєстрі судових рішень, який створений для відкритого безоплатного цілодобового доступу на офіційному веб-порталі судової влади України до судових рішень.
З урахуванням наведеного, відповідач не був позбавлений права та можливості ознайомитись з ухвалою Господарського суду Донецької області про відкриття провадження у даній справі.
З боку відповідача жодних звернень не надходило.
Ґрунтуючись на положеннях Господарського процесуального кодексу України, виходячи із суті спору, враховуючи відсутність клопотань від учасників справи щодо розгляду справи з повідомленням (викликом) сторін, беручи до уваги належне забезпечення з боку суду можливості позивача та відповідача для реалізації своїх процесуальних прав, в тому числі шляхом направлення поштою (іншим належним засобом зв`язку) відповідних доказів до суду, суд дійшов висновку про існуючу можливість розглянути спір за наявними в справі матеріалами, керуючись ч. 9 ст. 165 та ч. 2 ст. 178 Господарського процесуального кодексу України.
ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом:
Банк за наявності вільних грошових коштів зобов`язується надати позичальнику кредит у вигляді згідно з п. А.1 цього договору, з лімітом та на цілі, зазначені у п. А.2 цього договору, не пізніше 5 днів з моменту, зазначеного у третьому абзаці п. 2.1.2 цього договору, в обмін на зобов`язання позичальника щодо повернення кредиту, сплати процентів, винагороди, в обумовлені цим договором терміни. Строковий кредит (далі «кредит») надається банком у безготівковій формі шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника з подальшим перерахуванням за цільовим призначенням (п.1.1 договору).
Термін повернення кредиту зазначений у пункті А.3 цього договору. Зазначений термін може бути змінений згідно з п.п. А.12, 2.3.2, 2.4.1 договору (п.1.2 договору).
Усі істотні умови кредитування наведені у розділі А цього договору «Істотні умови кредитування» (п.1.3 договору).
Вид кредиту - строковий кредит (п.А1 договору).
Ліміт цього договору: у розмірі 100000,00 грн на фінансування поточної діяльності (п.А2 договору).
Згідно з пунктом А3 договору, термін повернення кредиту 26.12.2024. Позичальник здійснює погашення кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими платежами в розмірі та в строки згідно з графіком платежів (додаток №1 цього договору). Ануїтетний платіж включає в себе погашення частини основної суми кредиту та процентів за його користування. Згідно зі статтями 212, 651 Цивільного кодексу України у випадку порушення позичальником будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, банк на свій розсуд, починаючи з 31-го дня порушення будь-якого із зобов`язань, має право змінити умови цього договору, встановивши інший термін повернення кредиту. При цьому банк направляє позичальнику письмове повідомлення із зазначенням дати терміну повернення кредиту. У випадку непогашення позичальником заборгованості за цим договором у термін, зазначений у повідомленні, уся заборгованість, починаючи з наступного дня дати, зазначеної у повідомленні, вважається простроченою. У випадку погашення заборгованості у період до закінчення 30 днів (включно) з моменту порушення будь-якого із зобов`язань, кінцевим терміном повернення кредиту є 26.12.2024.
За користування кредитом позичальник сплачує фіксовані проценти у розмірі 20,90% річних (п.А6 договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, виходячи з фактичних залишків заборгованості за позичковим рахунком, фактичної кількості днів у місяці, 360 днів у році, та процентів ставки, передбаченої договором. При цьому день видачі та день повернення кредиту вважаються одним днем (метод визначення днів для нарахування процентів факт/360). Якщо ануїтетний платіж не буде здійснено у відповідну дату згідно з графіком платежу, то заборгованість за кредитом та/або процентами вважається простроченою на наступний день (п.А8 договору).
Позичальник щомісячно сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування у розмірі 0,79% від суми зазначеного у п.А2 цього договору ліміту у поточну дату сплати процентів. Сплата винагороди здійснюється у гривні. Розрахунок здійснюється щоденно. Нарахування винагороди здійснюється у дату сплати (п.А.10 договору).
Банк зобов`язується: відкрити для обслуговування кредиту рахунки, зазначені у пункті А.4 цього договору; надати кредит шляхом перерахування кредитних коштів позичальнику на цілі, відмінні від платежів на сплату судових витрат, у межах суми, обумовленої пунктом 1.1 цього договору, а також за умови виконання позичальником зобов`язань, передбачених п. 2.2.12 цього договору (п.п. 2.1.1, 2.1.2 п. 2.1 договору);
Позичальник зобов`язується: використовувати кредит на цілі та у порядку, передбаченому п. 1.1 цього договору (п. 2.2.1 договору); сплатити проценти за користування кредитом відповідно до п.п. 4.1, 4.2, 4.3 договору (п. 2.2.2 договору); повернути кредит у терміни, встановлені п.п. 1.2, 2.2.14, 2.3.2 цього договору (п. 2.2.3 договору); сплатити банку винагороду відповідно до п.п. 2.3.5, 4.4, 4.5, 4.6, 4.13 цього договору (п. 2.2.5 кредитного договору).
Позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків у валюті кредиту, зокрема з наступних рахунків, для виконання зобов`язань з погашення кредиту, а також процентів за користування (п.2.2.6 договору).
За користування кредитом у період з дати списання коштів з позичкового рахунку до дати погашення кредиту згідно з п.п. 1.2, 2.2.3, 2.2.14, 2.3.2, 2.4.1 цього договору позичальник сплачує проценти у розмірі, зазначеному у п. А.6 цього договору (п.4.1 договору).
Сплата процентів за користування кредитом, передбачених п. 4.1., 4.2 цього договору, здійснюється відповідно до п. А.8 цього договору. Якщо повне погашення кредиту здійснюється у дату, відмінну від зазначеної у цьому пункті, то останньою датою погашення процентів, розрахованих від попередньої дати погашення до дати фактичного повного погашення кредиту, є дата фактичного погашення кредиту (п. 4.3 договору).
Позичальник сплачує банку винагороду за кредитне обслуговування згідно з п. А.10 цього договору (п.4.5 договору).
У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день, зазначені платежі повинні бути здійснені у банківський день, що передує вихідному або святковому дню. Банківський день - день, у який банківські установи України відкриті для проведення операцій з переказу грошових коштів з використанням каналів взаємодії з НБУ. У випадку, якщо дата погашення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки згідно з цим договором припадає на вихідний або святковий день та позичальник має відкриті в банку поточні рахунки, позичальник має право в порядку та на умовах, передбачених п.п. 2.4.3, 2.4.4 цього договору, здійснити погашення кредиту та/або процентів за його користування у відповідний вихідний або святковий день.(п.4.7 договору).
Погашення кредиту, сплата процентів за цим договором здійснюються у валюті кредиту. Погашення винагороди, неустойки за цим договором здійснюється у гривні відповідно до умов цього договору (пункт 4.8 договору).
Зобов`язання за цим договором у тому числі, строк виконання яких згідно з умовами цього договору не наступив, за умови реалізації банком права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, виконуються у наступній послідовності: кошти, отримані від позичальника, а також від інших уповноважених органів/осіб, для погашення заборгованості за цим договором, перш за все спрямовуються для відшкодування витрат/збитків банку згідно з п.п. 2.2.13, 2.3.13 цього договору, далі для погашення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, далі - простроченої винагороди, далі - винагороди, далі - прострочених процентів, далі - процентів, далі - простроченого кредиту, далі - кредиту, якщо інше не передбачене п. 7.3 цього договору. Остаточне погашення заборгованості за цим договором виконується не пізніше дати, зазначеної у п. 1.2 цього договору. Під реалізацією права банку щодо стягнення неустойки згідно розділу 5 цього договору, сторони узгодили дії банку з розподілу грошей, отриманих від позичальника для погашення заборгованості, згідно черговості погашення заборгованості, зазначеної в цьому пункті договору. При цьому сторони узгодили, що додаткових вимог до позичальника, щодо реалізації банком свого права по стягненню неустойки, не потрібні. У разі, якщо банк не реалізує свого права щодо стягнення неустойки згідно з розділом 5 цього договору, банк на свій вибір телекомунікаційного способу доставки інформації, узгодженими сторонами способами телекомунікацій, повідомляє позичальника про таке, протягом 5 днів з дати отримання грошей від позичальника. Узгодженими сторонами способами телекомунікацій є: відповідне повідомлення, ПЗ «А24», СМС-повідомлення (п.4.9 договору).
Розрахунок процентів за користування кредитом здійснюється щоденно з дати списання коштів з позичкового рахунку до майбутньої дати сплати процентів та/або за період, який починається з попередньої дати сплати процентів до поточної дати сплати процентів. Розрахунок процентів здійснюється до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку заборгованості по кредиту (п.4.10 договору).
Нарахування процентів та комісій здійснюється на дату сплати процентів, при цьому проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з 360 днів на рік. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування процентів не враховується (п.4.11 договору);
У випадку порушення позичальником термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів, що спричинило звернення банку до судових органів, позичальник сплачує банку штраф, що розраховується за наступною формулою: 1000,00 гривень +5% від суми встановленого у п. А.2 цього договору ліміту на цілі, відмінні від платежів для сплати за реєстрацію предметів застави у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (п.5.8 договору).
Цей договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами (п.6.1 договору).
Цей договір у частині 4.4 цього договору набуває чинності з моменту підписання цього договору, в решті частин - з моменту надання позичальником розрахункових документів на використання кредиту у межах зазначених у них сум та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобов`язань сторонами за цим договором (п.6.2 договору).
Договір підписано сторонами та скріплено печаткою банку.
Відповідно графіку, позичальник кожного місяця 28 числа починаючи з 28.01.2022 по 28.11.2024 зобов`язаний погашати кредит у розмірі 4567,21 грн, останній платіж 26.12.2024 у розмірі 4567,17 грн (платежі включають основну суму боргу, суму процентів та комісійних винагород).
Одночасно, матеріали справи містять банківську виписку по рахунку відповідача за період з 28.12.2021 по 22.04.2025, представлену суду у якості копії (як зазначено у переліку додатків позовної заяви).
Дана виписка містять записи про операції, здійснені протягом операційного дня у період з 28.12.2021 по 22.04.2025:
Не здійснення погашення простроченої заборгованості та неповернення кредиту у повному обсязі стало підставою звернення позивача до суду з розглядуваним позовом.
IV. Мотиви з яких виходить суд та застосовані ним положення законодавства:
Згідно із ст.129 Конституції України однією з засад судочинства є змагальність.
За змістом ст.13 Господарського процесуального кодексу України встановлений такий принцип господарського судочинства як змагальність сторін, згідно з яким судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.
Відповідно до ст.74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів.
За приписом ст.76 Господарського процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Тобто, змагальність полягає в тому, що сторони у процесуальній формі доводять перед судом свою правоту, за допомогою доказів переконують суд у правильності своєї правової позиції.
Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, ст. 173 Господарського кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Зобов`язання згідно із ст. ст. 11, 509 Цивільного кодексу України, ст. 174 Господарського кодексу України виникають, зокрема, з договору.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 Цивільного кодексу України).
Частиною 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Оцінивши зміст договору, з якого виникли цивільні права та обов`язки сторін, суд дійшов висновку, що правовідносини, які виникли з нього між позивачем та відповідачем, підпадають під правове регулювання параграфа 2 глави 71 Цивільного кодексу України.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 Господарського кодексу України кредитні відносини здійснюються на підставі кредитного договору, що укладається між кредитором і позичальником у письмовій формі. У кредитному договорі передбачаються мета, сума і строк кредиту, умови і порядок його видачі та погашення, види забезпечення зобов`язань позичальника, відсоткові ставки, порядок плати за кредит, обов`язки, права і відповідальність сторін щодо видачі та погашення кредиту.
За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1054 Цивільного кодексу України).
Частиною 2 ст.1054 вказаного кодексу встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (ст.1048 Цивільного кодексу України).
Згідно з ч.2 ст.1056-1 вказаного кодексу, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору.
Фактична видача відповідачу грошових коштів є свідченням виникнення між сторонами кредитних правовідносин та волю сторін до настання відповідних правових наслідків.
Згідно зі ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
За приписами ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За змістом ст.193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться.
Відповідно до ст.629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 530 вказаного кодексу передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
В силу норм ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця (ч.3 ст.1049 Цивільного кодексу України).
У підтвердження надходження від відповідача саме таких сум надає банківську виписку за період з 28.12.2021 по 22.04.2025.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу України, наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються скоріше були (мали місце), аніж не були.
Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі №129/1033/13-ц (провадження № 14-400цс19).
Слід зазначити, що інших доказів руху коштів, аніж меморіальний ордер як підтвердження видачі коштів, та банківської виписки як підтвердження виконаних операцій, матеріали справи не містять.
Досліджуючи доказ руху коштів та оцінюючи його допустимість суд виходить з приписів ст. 77, ст. 78 Господарського процесуального кодексу України.
Так ст. 77 Господарського процесуального кодексу України визначає, що обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Ст. 78 Господарського процесуального кодексу України встановлює, що достовірними є докази, створені (отримані) за відсутності впливу, спрямованого на формування хибного уявлення про обставини справи, які мають значення для справи.
Одночасно, достовірність - це властивість доказу, яка характеризує його точність, правильність відображення обставин, що входять до предмета доказування.
Господарський суд визнає достовірними докази, якщо за результатами перевірки та дослідження цих доказів підтверджується їх правильність, правильність відомостей, які в них містяться.
Проте, таке не виключає оцінки достовірності доказу.
Відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі.
Основні вимоги щодо організації бухгалтерського обліку в банках України встановлені у Положенні про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України № 75 від 04.07.2018 (далі за текстом - Положення).
Відповідно до пункту 14 частини 3 Положення первинний документ - документ, який містить відомості про операцію.
Також пунктом 15 частини 3 Положення визначено, що регістри синтетичного та аналітичного обліку операцій носії спеціального формату (паперові, електронні) у вигляді відомостей, книг, журналів, призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого накопичення, групування та узгодження інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.
Відповідно до пунктів 42 та 43 Положення підставою для бухгалтерського обліку операцій банку є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються в бухгалтерському обліку за умов дотримання вимог законодавства України про електронні документи та електронний документообіг.
Згідно з пунктом 51 Положення первинні документи в паперовій/електронній формі повинні мати такі обов`язкові реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи, який/яка склав/склала документ/від імені якого/якої складений документ; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру; 5) посади осіб, відповідальних за здійснення операції та правильність її оформлення; 6) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні операції. Залежно від характеру операції та технології оброблення облікової інформації до первинних документів можуть уключатися додаткові реквізити (печатка, номер документа, підстава для здійснення операції). Банк має право самостійно визначати інші додаткові реквізити первинних документів у паперовій/електронній формі.
Відповідно до пункту 57 Положення інформація, що міститься в прийнятих для обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Регістри синтетичного та аналітичного обліку ведуться на паперових носіях або в електронній формі. Запис у регістрах аналітичного обліку здійснюється лише на підставі відповідного санкціонованого первинного документа (паперового або електронного).
Банк самостійно розробляє форми регістрів синтетичного та аналітичного обліку, які повинні містити назву, період реєстрації операції, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні (п. 58 Положення).
Згідно з приписами пунктів 59-62 Положення банк обов`язково має складати на паперових та/або електронних носіях такі регістри: 1) клієнтські рахунки та виписки з них; 2) аналітичні рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій; 3) книги реєстрації відкритих рахунків; 4) оборотно-сальдовий баланс/оборотно-сальдову відомість. У разі складання регістрів бухгалтерського обліку в електронному вигляді банк зобов`язаний зробити їх копії на паперових носіях на вимогу учасників операції, а також органів контролю та правоохоронних органів відповідно до вимог законодавства України.
Клієнтські рахунки та рахунки з обліку внутрішньобанківських операцій є регістрами аналітичного обліку, що вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня.
Банк забезпечує ведення синтетичного обліку за допомогою рахунків II, III, IV порядків Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 11 вересня 2017 року за № 89 (зі змінами). Детальна інформація про кожного контрагента та кожну операцію фіксується на рівні аналітичного обліку на аналітичних рахунках. Аналітичні рахунки повинні містити обов`язкові параметри, визначені нормативно-правовими актами Національного банку України. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожними відповідним рахункам синтетичного обліку (п.60 Положення).
Форма клієнтських рахунків затверджується банком самостійно залежно від можливостей програмного забезпечення. Клієнтські рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: 1) номер клієнтського рахунку; 2) дату здійснення останньої (попередньої) операції; 3) дату здійснення поточної операції; 4) код Єдиного ідентифікатора Національного банку України (далі - ID НБУ) банку, у якому відкрито рахунок; 5) код валюти; 6) сума вхідного залишку за рахунком; 7) код ID НБУ банку-кореспондента; 8) номер рахунку кореспондента; 9) номер документа; 10) суму операції (відповідно за дебетом або кредитом); 11) сума оборотів за дебетом та кредитом рахунку; 12) суму вихідного залишку (п.61 Положення).
Виписки з клієнтських рахунків є підтвердженням виконаних за операційний день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. Порядок, періодичність друкування та форма надання виписок (у паперовій/електронній формі) із клієнтських рахунків обумовлюються договором банківського рахунку, що укладається між банком і клієнтом під час відкриття рахунку (п.62 Положення).
Згідно з пунктом 63 Положення виписка з клієнтського рахунку може слугувати первинним документом, що підтверджує факт списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта, якщо вона містить такі реквізити: 1) назву документа (форми); 2) дату складання; 3) найменування клієнта/банку, прізвище, власне ім`я та по батькові (за наявності) фізичної особи; 4) зміст та обсяг операції (підстави для її здійснення) та одиницю її виміру за кожною операцією, відображеній у виписці з рахунку клієнта; 5) особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку.
Інформація про стан рахунків клієнтів може надаватись їх власникам та органам, які мають право на отримання такої інформації згідно із законодавством України (п. 65 Положення).
У розумінні Положення, зокрема, його пунктів 7, 95, 99, контроль правильності оформлення документів та відображення їх в обліку виконують відповідальні виконавці.
Відтак, для оцінки достовірності та допустимості такого доказу як банківські виписки такі повинні відповідати встановленим параметрам та мати обов`язкові реквізити первинного документа, зокрема особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у складанні виписки з рахунку клієнта/печатку банку, та є відповідальною за зміст та обсяг відображених у виписках операцій.
Позивачем суду не надано належним чином оформлені банківські виписки (із печаткою/ штампом банку, підписом, визначенням посади, прізвища відповідальної особи, у якої наявне право на засвідчення даних, що відображені у виписках) та (або) первинні документи у підтвердження банківських операцій за рахунками відповідача (належним чином оформлені платіжні доручення або меморіальні ордери).
Відповідно до приписів ст.91 Господарського процесуального кодексу України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.
Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.
Надана позивачем із позовом банківська виписка не може бути розцінена, як доказ на підтвердження обставин, якими обґрунтовано позовні вимоги, оскільки належним чином не оформлена, а саме не містить визначення посади, прізвища підписанта. Виконавцем зазначено Карпову Світлану Сергіївну. Поряд з цим, за наявності застереження на печатці, якою скріплено наявний підпис, та припускаючи належність останнього такій особі (Карповій С. С.), документ є недійсним.
Копія банківської виписки, наданої разом із заявою Горбач Ю.Ю. б/н від 19.05.2025 про виконання ухвали суду, також не може бути врахована, як наявний доказ, за таких самих підстав, які зазначені раніше.
Одночасно, звернуто увагу на те, що візуально має місце відмінність підписів на примірниках банківської виписки, на які проставлено печатку Акціонерного товариства «Акцент-Банк», що містить позначення «напрямок технологій стягнення проблемної заборгованості, документ дійсний тільки за підписом Шкапенко О. В.».
До позовної заяви представником позивача на підтвердження своїх повноважень додано довіреність від 23.01.2024 № 22908652-К-Н-О, видану Акціонерним товариством "Акцент-Банк" в особі голови правління Кандаурова Юрія Васильовича, якою уповноважено керівника напрямку технологій стягнення проблемної заборгованості Акціонерного товариства "Акцент-Банк" Шкапенко Олександра Віталійовича на здійснення, зокрема, такий дій:
- представляти інтереси Банку в усіх органах державної влади й управління (органах місцевого самоврядування, правоохоронних органах, у тому числі в органах прокуратури України, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Державної фіскальної служби України, Державної казначейської служби України, Державної виконавчої служби України тощо), на підприємствах, в організаціях, установах усіх форм власності, а також перед фізичними особами, в місцевих та апеляційних судах всіх спеціалізацій, Верховному суді, третейських судах, у Міжнародному комерційному арбітражному суді при Торгово-промисловій палаті України, в інших судах, що створюються та діють за законодавством України, з наданням прав, передбачених законодавством, у тому числі подавати, підписувати, висувати та підтримувати позови, у тому числі цивільні позови у кримінальних справах (далі за текстом - позови), відзиви на позови, відповіді на відзиви, заперечення, відзиви на апеляційні та касаційні скарги, скарги, клопотання, пояснення, заяви та інші процесуальні документи; подавати докази, брати участь у дослідженні доказів.
Для виконання наданих повноважень представнику надається право від імені Банку підписувати, подавати, пред`являти необхідні документи, посвідчувати своїм підписом копії документів, у тому числі копії цієї довіреності, засвідчувати копії електронних документів у передбаченому законодавством порядку, як в електронному, так і в паперовому вигляді, засвідчувати підписання електронного документа шляхом накладення електронного цифрового підпису, засвідчувати дійсність електронного цифрового підпису, накладенням якого було підписано електронний документ, та виконувати інші необхідні дії, пов`язані з цією довіреністю, у тому числі під час проведення слідчих дій.
Розпоряджатися грошовими коштами на рахунках Банку в межах здійснення операцій за рахунками щодо сплати судового збору, інших витрат, пов`язаних з розглядом судових справ за участю Банку, підписувати виписки за рахунками, розрахункові документи, а також посвідчувальні написи на цих розрахункових документах про зарахування коштів до державного бюджету.
Якщо під час вчинення правочинів за наданими цією довіреністю повноваженнями передбачається укладання договорів або підписання інших документів, відповідно до яких Банку надаються певні послуги, такі правочини повинні вчинятися з використанням затверджених наказами Банку бланків стандартних договорів та документів.
- бути представником Банку у відносинах з усіма юридичними особами незалежно від форми власності, галузевої належності та підпорядкованості із фізичними особами - підприємцями України та фізичними особами.
Для виконання наданих повноважень представник має права: підписувати та завіряти печаткою заяви, повідомлення, клопотання, рахунки, накладні, акти прийому-передачі, акти виконаних робіт/наданих послуг/розбіжностей та претензії в межах встановлених лімітів повноважень; ставити питання щодо видачі належних документів з правом вчинення при цьому усього необхідного комплексу дій; отримати будь-які товари з правом підпису належних документів; подавати, отримувати, завіряти печаткою та розписуватися за Банк на всіх без винятку документах, які видаються, подаються, складаються, оформлюються у зв`язку з цією довіреності, у тому числі, але не виключно: запити, заяви, клопотання, рахунки, накладні.
Згідно з частиною 3 довіреності, представник має право, зокрема: підписувати та направляти на адресу боржників вимоги (претензії) щодо погашення заборгованості; підписувати та подавати усі необхідні довідки та документи; підписувати та подавати розрахунки заборгованості та виписки з рахунків обліку заборгованості боржників, що є додатком до заяви про вчинення виконавчого напису нотаріуса.
Довіреність видано без права передоручення, вона є чинною до 22.01.2027.
Слід зазначити, що в силу приведених вище норм банківська виписка не є будь-яким документом, має силу первинного та засвідчує операції, і може виступати як самостійний доказ, проте лише якщо відображений у ній рух коштів перевірений та засвідчений відповідальним за це виконавцем.
Представник за довіреністю не є такою відповідальною особою та без прямого включення до кола його повноважень права контролю/перевірки правильності оформлення документів та відображення їх в обліку не може підтверджувати виконання відображених у банківських виписках операцій.
Повноваження Шкапенко О.В. на засвідчення особистим підписом, у якості відповідального виконавця банківських виписок на виконання Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України №75 від 04.07.2018, не вбачаються наявними, оскільки представлена суду довіреність на підтвердження обсягу повноважень, не визначає таких. Делеговане довіреністю останнього право підпису від імені банку виписок за рахунками відноситься до меж представництва інтересів банку, зокрема у судах, за результатом розпорядження грошовими коштами на рахунках банку при здійсненні операцій за рахунками щодо сплати судового збору, інших витрат, пов`язаних з розглядом судових справ за участю банку, і, за своїм змістом, не може виступати засвідченням правильності оформлення документів та відображення їх в обліку, як підтвердження факту списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта (відповідача) за спірними кредитними операціями.
Отже, з приведених вище виписок по рахунках не вбачається перевіряння оформлення банківських виписок належним чином.
З огляду на таке, представлена суду банківська виписка не може бути покладена в основу рішення.
Як вбачається з викладеного вище, процесуальна позиція відповідачем не виражена, інших доказів, що могли би засвідчити наведені позивачем обставини, матеріали справи не містять.
Таким чином відсутні докази на засвідчення факту списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта (відповідача) за спірними кредитними операціями, правильності оформлення документів та відображення їх в обліку.
V. Висновки суду:
Сам лише меморіальний ордер, підтверджуючий виконання кредитного договору в частині видачі коштів, за відсутності інших доказів реального руху коштів, не є самостійним доказом на підтвердження заявленої до стягнення суми заборгованості, процентів і винагороди, та, як наслідок, похідних від цього вимог в частині застосованих штрафних санкцій.
Згідно з частинами першою, третьою статті 74 Господарського процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи.
Важливим елементом змагальності процесу є стандарти доказування - спеціальні правила, яким суд має керуватися при вирішення справи, основними з яких є "баланс імовірностей" (balance of probabilities) або "перевага доказів" (preponderance of the evidence); "наявність чітких та переконливих доказів" (clear and convincing evidence); "поза розумним сумнівом" (beyond reasonable doubt).
Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує.
Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Водночас, у даному випадку, за відсутності достовірних доказів руху коштів по банківському рахунку відповідача, інших доказів на підтвердження засвідчення факту списання/зарахування коштів з/на цього/цей рахунку/рахунок клієнта (відповідача) за спірними кредитними операціями, з наявних матеріалів справи не вбачається за можливе встановити дійсності проведених відповідачем оплат в сумах, визначених позивачем та у відповідний період, що впливає на можливість дійти однозначного висновку щодо правомірності визначення періоду нарахування та заявлених до стягнення сум.
Зважаючи на вищевикладене та беручи до уваги те, що за відсутності належно оформлених первинних документів, що могли б підтвердити спірні операції, неможливо дійти однозначного висновку про доведеність здійснення таких, позивачем не доведено належними, допустимими та достовірними доказами обставин на які він посилається, з урахуванням чого суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Судові витрати зі сплати судового збору підлягають розподілу з урахуванням норм ст.129 Господарського процесуального кодексу України.
Керуючись ст. ст. 2, 4, 7, абз. 2 ч. 3 ст. 12, ст.ст. 13, 14, 42, 73-80, 86, 114, 129, ч.9 ст.165, ч.2 ст.178, 233, 236-238, 240-241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд, -
ВИРІШИВ:
2.Згідно з ст. 241 Господарського процесуального кодексу України рішення господарського суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга відповідно до ст. 256 Господарського процесуального кодексу України на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
3.Повне рішення складено 04.07.2025.
Суддя О.В. Кротінова